Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

13.08.2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить встановити факт проживання її- [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю як жінки та чоловіка без шлюбу у період з [INFO] і до дня смерті [PERSON] 26.11.2017 року, визнання права за [PERSON] передбаченого ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», на призначення та отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку із смертю військовослужбовця [PERSON] внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. В обґрунтування заяви позивач вказує на те, що з вересня 2013 р. вона була зарахована слухачем до Української військово-медичної академії на факультет підготовки військових лікарів за спеціальністю лікувальна справа. У серпні 2014 року була задіяна у польових зборах абітурієнтів Української військово-медичної академії. Під час вказаних зборів вона -позивач познайомилась з [PERSON] , який був начальником курсу факультету підготовки військових лікарів, де позивач проходила навчання. З 06.02.2015 року [PERSON] переїхала до квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , де проживав [PERSON] та його мати [PERSON] , саме з цього часу позивач та [PERSON] стали проживати однією сім`єю, підтримували шлюбні-сімейні стосунки, вели спільне господарство, піклувалися один про одного, здійснювали спільні покупки, разом відпочивали і проводили відпустки. Від вказаних відносин у них народилась спільна донька [PERSON] , [INFO] . 07.06.2016 року Святошинським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві складено актовий запис №1496 та видано свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер від зупинки серця, причиною смерті стала хронічна ішемічна хвороба серця. 27.11.2017 року відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м.Києві зареєстровано факт смерті [PERSON] , про що складено актовий запис №18394 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно з витягом з Протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії №3030 від 30.11.2017 по встановленню причинного зв`язку захворювань «хронічна ішемічна хвороба серця» - стало причиною його смерті [INFO] , захворювання та причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини. Метою встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , є отримання статусу члена сім`ї загиблого та отримання грошової допомоги, передбаченої ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» призначення та отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку із смертю військовослужбовця [PERSON] внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. Ухвалою суду від 14.08.2018 року відкрито провадження у справі. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи, вказували суду на те, що позивач познайомилась з [PERSON] , почали зустрічатись, а 06.02.2015 р. вона переїхала проживати до [PERSON] в квартиру за адресою: [ADDRESS] , за час спільного проживання вони піклувались один про одного, а коди народилась їх спільна донька, то спільно піклувались про доньку, а також доньку чоловіка від першого шлюбу. З жовтня по січень 2017 р. [PERSON] знаходився в зоні проведення АТО, після повернення стан його здоров`я погіршився і тому він проходив курс лікування в військовому шпиталі в м.Ірпінь, після повернення він звернувся з заявою про надання путівки для відпочинку в військовий санаторій «Трускавецький» і для себе і для позивача з дитиною, однак путівку отримати не встиг, оскільки 26.11.2017 р. раптово помер, в момент смерті вона-позивач також знаходилась з ним, намагалася надати першу допомогу, викликала швидку допомогу. На даний час проживає разом з донькою з матір`ю [PERSON] [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вказувала суду на те, що [PERSON] її син, в 2014 р. познайомив її з позивачем, сказав, що [PERSON] є його сім`єю, вони почали проживати разом, спілкувались і допомагали і першій дружині сина, спілкувались і з його донькою від першого шлюбу, дитина яка народилась у позивача від її сина була бажаною дитиною, син був присутнім і на пологах, забирав дитину з дружиною з пологового будинку. [PERSON] постійно піклувалась про її сина, слідкувала за його станом здоров`я, він для того щоб краще себе почувати покинув палити, почав худнути, вони разом часто їздили в Одесу до його доньки від першого шлюбу. Зазначала, що з 2015 р. син і позивач жили спільним бюджетом, разом платили за квартиру. Вказувала, що відповідач [PERSON] її колишній чоловік та батько сина не спілкувався і не проживав з ними більше 30 років, тільки на похоронах сина познайомився з позивачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду своїх представників з належним чином оформленими повноваженнями, тому є можливим розгляд справи в його відсутності. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, в наданому до суду відзиві від 21.09.2018 року, представник посилається на тому, що заявником спотворені факти викладені в матеріалах справи, вона як рідна сестра [PERSON] може стверджувати, що відносини у її брата з [PERSON] були не добрими, вона часто бувала у них в квартирі по [ADDRESS] і може стверджувати, що їх мати [PERSON] не жила в даній квартирі оскільки давно виїхала на дачу, [PERSON] постійно економила і спільного бюджету з її братом не мала, брат жив в різних кімнатах з позивачем, за декілька тижнів до смерті брат проходив курс лікування в військовому шпиталі в м.Ірпінь і позивач взагалі його в лікарні не відвідувала. Представник відповідача [PERSON] , в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечував вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність. Представник відповідача Міністерства Оборони України в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, до суду був наданий відзив на позовну заяву від 21.09.2018 року, в якому представник посилається на ч.2 ст.21 СК України, в якому вказано, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя, в зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача Київського міського військового комісаріату направив до суду відзив на позовну заяву від 05.09.2018 року, в якій посилається на те, що між заявницею та її покійний чоловіком [PERSON] , акт про укладення шлюбу відповідно до Закону, не був зареєстрований, також заявником не надано достатньо доказів для підтвердження факту проживання однією сім`єю, у зв`язку з чим в даному позові необхідно відмовити. Відповідач [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду відзив на заявлені вимоги в якому просила про задоволення заявлених вимог, однак, оскільки даний відзив не підписано особою, якою його подано не є можливим врахування даної думки при постановленні рішення суду. Представник третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому є можливим розгляд справи в відсутності вказаного представника. Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинського району м. Києва, як орган опіки та піклування заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, третьої особи, пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали надані сторонами як докази на підтвердження свїх вимог та заперечень, вважає встановленими наступні обставини. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] [INFO] народилась в с.Лукнів Коропського району Чернігівської області ( а.с. 12) Судом встановлено, що [PERSON] у вересні 2013 року була зарахована слухачем до Української військово-медичної академії на факультет підготовки військових лікарів за спеціальністю лікувальна справа, що підтверджується посвідченням офіцера на ім`я позивача серії [NUMBER] , виданим 26.09.2013 року. Як вказує позивач з 06.02.2015 року вона - [PERSON] переїхала до квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , де проживав [PERSON] та його мати [PERSON] , як вбачається з довідки №02/08 від 08.02.2017 р. в вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 16). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] Святошинським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві складено актовий запис №1496 та видано свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] . (а.с. 17). У свідоцтві про народження у графі батько вказано [PERSON] , у графі мати [PERSON] . (а.с. 17). Місце народження доньки сторін [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання від 23.07.2016 року, виданою відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святощинської районної в м.Києві державної адміністрації. ( а.с. 18). Наказом Першого заступника керівника антитерористичного центру при Службі безпеки України «Про залучення до проведення антитерористичної операції сил та засобів Збройних Сил України» №130 від 21.10.2016 року [PERSON] , було залучено до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, відряджено в район її проведення з підпорядкуванням керівнику оперативно-тактичного угрупування «Луганськ» з 24.10.2016 року. ( а.с. 20). Наказом Першого заступника керівника антитерористичного центру при Службі безпеки України «Про залучення до проведення антитерористичної операції сил та засобів Збройних Сил України» №3дск від 09.01.2017 р. [PERSON] відкликано з району проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях до місця постійної дислокації та виявлено з підпорядкування керівника антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях з 25.01.2017 року. ( а.с. 21). У період з 24.10.2017 р. по 25.01.2017 року [PERSON] брав участь у проведенні антитерористичної операції у складі сил та засобів оперативно-тактичного угрупування «Луганськ» на території Донецької та Луганської областей. Після повернення з території проведення АТО, [PERSON] отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується довідкою Української військово-медичної академії вих.№59 від 31.01.2017 року та посвідченням серії [NUMBER] , виданим 14.02.2017 року Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України.( а.с. 22). У зв`язку з необхідністю покращення здоров`я [PERSON] останній звернувся з заявою до начальника НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» з клопотанням виділити путівку у військовий санаторій «Трускавецький» для учасника АТО майора [PERSON] та його дитині і ст.лейтенанту м/с [PERSON] з 24.07.2017 року. ( а.с. 24). З пояснювальної [PERSON] від 29.11.2017 року вбачається що 26.11.2017 р. у [PERSON] знову стався напад, проведені [PERSON] та лікарями швидкої медичної допомоги реанімаційні заходи не дали позитивного результату. Приблизно о 08 годині 10 хвилин лікарі констатували смерть від зупинки серця, причиною смерті стала хронічна ішемічна хвороба серця. ( а.с. 25). 27.11.2017 року відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м.Києві зареєстровано факт смерті [PERSON] , про що складено актовий запис №18394 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . ( а.с. 27). Відповідно до акту про результати проведення службового розслідування від 29.11.2017 р. зроблено висновок про те, що смерть майора [PERSON] сталася внаслідок хронічної хвороби серця (а.с. 26). Згідно з витягом з Протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії №3030 від 30.11.2017 по встановленню причинного зв`язку захворювань, захворювання майора [PERSON] «хронічна ішемічна хвороба серця» - стало причиною його смерті [INFO] , захворювання та причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини. ( а.с. 28) У супровідному листі до зазначеного витягу вказано повне ім`я [PERSON] , як дружини померлого та адреса їх спільного проживання : [ADDRESS] . (а.с. 29). Після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] здійснено зняття його з реєстрації місця проживання у зв`язку з смертю. (а.с. 30). Відповідно до ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи та приєднані до них документи, суд приходить до наступного висновку. Згідно п. 5 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Частиною 2 статті 3\~СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вказували суд на наступні обставини. Свідок [PERSON] вказував суду на те, що є другом [PERSON] з 1999 р., є хрещеним батьком його доньки [PERSON] , яку хрестив в 2017 р., постійно підтримував дружні стосунки з [PERSON] , знає, що [PERSON] познайомився з позивачем оскільки вона навчалась у нього, а він був начальником курсу, знайомство було в 2014 р., а з 2015 р вони почали жити разом, потім у них народилась донька і [PERSON] дуже радів народженню дитини, мав багато планів на спільне життя разом з позивачем. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказувала суду на те, що сусідкою позивача та відповідача [PERSON] проживає в кв. [ADDRESS] , бачить мешканців квартири40 практично кожний день, стверджувала що [PERSON] позивач проживає в даній квартирі останні 4-5 років, відносини у позивача з [PERSON] були добрими, часто бачила їх разом, як вони гуляли разом, ходили за покупками, гуляли з дитиною, знає, що разом їздили в Одесу. Свідок [PERSON] вказував на те, що [PERSON] був його підлеглим, як і сама позивач яка навчалась у нього три роки, вказував на те, що відносини між [PERSON] і [PERSON] розвивались на його очах, часто бував у нього в гостях, зазначав, що коли [PERSON] був в АТО то він особисто приносив кошти додому і віддавав позивачу. Вказував, що знає, що [PERSON] та [PERSON] ходили разом в ВРАЦС хотіли подати заяву на одруження, однак, з-за того що була проблема з документами то заяву здати вони не змогли, а потім він був в Ато і там підірвав своє здоров`я, позивач завжди піклувалась про нього. Свідок [PERSON] вказувала, що з [PERSON] вона була знайома з 2012 р. через приблизно шість місяців почали проживати разом і жили разом приблизно два роки, але потім посварились і за час поки вони знаходились в сварці [PERSON] познайомився з [PERSON] , однак спілкуватись не припинили, постійно дзвонили один одному і зустрічались, коли [PERSON] знаходився в Ірпіні в шпиталі вона постійно приїздила до нього, він обіцяв що після одужання вирішить питання щоб вони були разом, але не встиг, помер. Зазначала, що її син, називав [PERSON] татом, а в новорічні свята 2016 р. [PERSON] приїздив до неї з ночівлею. Свідок [PERSON] зазначала, що вона є тітікою [PERSON] , в вересні 2015 р. вона познайомилась з позивачем, вказувала, що наскільки їй відомо то відносини у [PERSON] та позивача були поганими, було окреме харчування, після народження дитини відносини кращі не стали, коли вона була запрошена на день народження їх дитини, святкували дитині один рік, то [PERSON] їй говорив про те, що [PERSON] це не його жінка і він не бажає укладення шлюбу. Факт спільного проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства також підтверджується надсиланням [PERSON] грошових коштів на картковий рахунок позивача, що підтверджується випискою ПАТ КБ «Приват Банк» від 09.08.2018 року грошових коштів по картковому рахунку [PERSON] , в тому числі під час його перебування на території АТО, Актом від 20.12.2017 року. ( а.с. 31-35) а також спільними фотокартками [PERSON] разом з [PERSON] та їх спільною донькою, зробленими в різний період часу( а.с. 36-37). Зважаючи на те, що захворювання та причина смерті чоловіка позивача пов`язані із Захистом Батьківськими, члени його сім`ї мають право на отримання ряду соціальних пільг і гарантій, встановлених державою, в тому числі на отримання одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого учасника АТО та отримання статусу члена сім`ї загиблого. Метою встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , є отримання статусу члена сім`ї загиблого та отримання грошової допомоги, передбаченої ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей». Згідно із ч.ч.2, 4 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з аналізу вказаної норми СК, сім'єю є соціальна група, що складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, а також людей, що спільно проживають на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, яка здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Аналізуючи надані докази стосовно встановлення юридичного факту сумісного проживання однією сім`єю, суд вважає, що в своїй сукупності свідчать про те, що заявниця дійсно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , вони разом вели спільне господарство, сумісно вирішували побутові питання, виховували дочку [PERSON] . Згідно ст.\~256\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема, родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснення у п. 7 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року р.\~№ 5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника тощо Частиною 2 ст.\~315\~ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, дослідивши письмові докази долучені до справи, тісні родинні зв`язки померлого та позивача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про визнання права за [PERSON] передбаченого ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», на призначення та отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку із смертю військовослужбовця [PERSON] внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" \~\~соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч.1 \~\~ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" \~\~одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до п.1 ч.2 \~\~ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" \~\~(в редакції чинній на час виникнення \~\~\~\~\~\~спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. Ч.1 \~\~ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачає, що у випадках, зазначених у пп.1-3 п.2 \~\~ст.16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Згідно з ч.9 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачає, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджених \~\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975. Відповідно до п.3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Згідно з п.4 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала: 1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби. З системного аналізу правових норм вбачається, що вищезгадана одноразова грошова допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби незалежно від часу звільнення з військової служби. Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначений Порядком, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2013 № 975. Враховуючи наведене суд вважає що вказані вимоги є передчасними оскільки позивачем відповідно до п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975 позивачем не отримано відмову та не надання їй права отримати одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Враховуючи наведене, суд вважає що вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial