Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У вересні 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що 07 липня 2012 року, близько 06 години 50 хвилин на перехресті вулиць Будівельників в м. Києві з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння ДТП водій, [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 01 серпня 2012 року. В результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Вольво» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] та за кермом якого знаходився водій, [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «УПСК». Розмір завданих збитків згідно Звіту № 310 від 02 серпня 2012 року, складеного СПД-ФОП [PERSON] був визначений в розмірі 56 762,54 грн. 03 серпня 2012 року потерпілий повідомив про ДТП та 30.08.2012 р. з метою отримання відшкодування потерпілий звернувся до МТСБУ. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. В зв'язку з настанням ДТП, МТСБУ 10.10.2012 р. здійснило виплату відшкодування потерпілому в розмірі 47 302,12 грн. В зв'язку із зазначеним позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування в сумі 47 302,12 грн. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що дійсно було ДТП, проте позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з пропуском строку позовної давності та просив застосувати її, та з цих підстав відмовити у задоволені позову у повністю. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 07 липня 2012 року, близько 06 години 50 хвилин на перехресті вулиць Будівельників в м. Києві з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода (а.с. 13). На дату скоєння ДТП водій, [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 01 серпня 2012 року (а.с. 15). В результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Вольво» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] та за кермом якого знаходився водій, [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «УПСК» згідно полісу № АВ/6114907, строк дії якого з 27 травня 2012 року по 26 травня 2013 року (а.с. 14). Розмір завданих збитків згідно Звіту № 310 від 02 серпня 2012 року, складеного СПД-ФОП [PERSON] був визначений в розмірі 56 762,54 грн. (а.с. 17-26). 03 серпня 2012 року потерпілий повідомив про ДТП (а.с. 9) та 30.08.2012 р. з метою отримання відшкодування потерпілий звернувся до МТСБУ (а.с. 10). Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. В зв'язку з настанням ДТП, МТСБУ 10.10.2012 р. здійснило виплату відшкодування потерпілому в розмірі 47 302,12 грн. (а.с. 28), в зв'язку з чим позивач просив суд про задоволення позову на що слід зазначити наступне. Нормами ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Судом встановлено, що МТСБУ виконало покладений на нього Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ст. 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Вбачається, що відповідачем в добровільному порядку витрати МТСБУ компенсовані не були. Згідно вимог ст. ст. 27-30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог, оскільки вважає, що строк позовної давності починає перебіг з моменту заподіяння шкоди, а саме з 07.07.2012 р., однак з позовом позивач звернуся 25.09.2015 р. з пропуском строку позовної давності та просив застосувати ст. 267 ЦК України та відмовити у задоволені позову. Проте суд не може погодитися, з даним висновком представника відповдіача, оскільки згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов';язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також ;статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Суброгація може застосовуватися лише до майнового страхування. Згідно з п. 2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За положеннями ст. 257, ч. 6 ст. 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Згідно із статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу, оскільки цивільно-правова відповідальність винної особи не була застрахована, а позивачем було відшкодовано майнову шкоду відповідно до положень пп. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, право позивача на відшкодування витрат в порядку регресу виникло з моменту виплати страхового відшкодування - 10.10.2012 р., позивач звернувся до суду з позовом 25.09.2015 р., а тому строк позовної давності не пропущений. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 1 218,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved