Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: - визнати незаконним та скасувати рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 24.04.2014 № 505 ХХVІI-VI «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 3221281201:01:049:0060, загальною площею 0,1370 га, цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на землі рекреаційного призначення»; - скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3221281201:01:049:0060, загальною площею 0,1370 га, цільове призначення якої змінено з ведення особистого селянського господарства на землі рекреаційного призначення, та поновити у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 2868879 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3221281201:01:049:0060, загальною площею 0,1370 га, який існував до державної реєстрації по зміні її цільового призначення; - скасувати у поземельній книзі запис щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 3221281201:01:049:0060, загальною площею 0,1370 га, із земель для ведення особистого селянського господарства на землі рекреаційного призначення; - поновити у поземельній книзі запис щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3221281201:01:049:0060, загальною площею 0,1370 га, що існував до проведення державної реєстрації по зміні її цільового призначення. Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивачу належать дві земельні ділянки з кадастровими номерами: 3221281201:01:049:0070, площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства та 3221281201:01:049:0071, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Дані земельні ділянки межують із земельною ділянкою відповідача площею 0,1370 га, кадастровий номер 3221281201:01:049:0060, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з раніше визначеним цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. 24.04.2014р. Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області у порушення вимог статей 103, 111, 186 ЗК України на сесії було протиправно прийнято рішення №505 ХХVІI-VI про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на землі рекреаційного призначення для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту, загальною площею 0,1370 га, що належить на праві приватної власності [PERSON] , при тому, що у даному житловому кварталі генеральним планом не передбачено земель рекреаційного призначення. У зв`язку зі зміною цільового призначення суміжної земельної ділянки на землі рекреаційного призначення для позивача автоматично виникли законодавчовстановлені обмеження у користуванні власними земельними ділянками у частині їх забудови безпосередньо в охоронній зоні; зміна цільового призначення відбулась незаконно та протиправно, зокрема, при зміні цільового призначення суміжної земельної ділянки (власник - відповідач [PERSON] ) на землі рекреаційного призначення, позивач або член його сім,ї не погоджував акт перенесення та встановлення в натуру меж земельної ділянки рекреаційного призначення; оскаржуваним рішенням було погоджено проект землеустрою зміни цільового призначення земельної ділянки, але при цьому, про визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, позивача та членів її сім`ї про такі обмеження поінформовано не було; порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель з ведення особистого селянського господарства на землі рекреаційного призначення відбулось з грубим порушенням вимог законодавства України, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача. Підстав для зміни цільового призначення не було, зокрема, генеральним планом забудови селища земель рекреаційного призначення у вказаному житловому кварталі не передбачено, а детальний план конкретної території спірної земельної ділянки не розроблявся, що призвело до автоматичного попадання земельних ділянок позивача (суміжних) в охоронну зону земельної ділянки рекреаційного призначення. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, відзиву на позов не подав, своєї думки і зокрема заперечень проти позову не висловив. Третя особа [PERSON] подала до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечувала, висловила згоду на задоволення позову, оскільки надалі не бажає суперечок з сусідами і не бажає мати у користуванні земельну ділянку, цільове призначення якої змінено не законно, просила розглянути справу у її відсутності. Третя особа ГУ Держгеокадастру у Київській області письмових пояснень з приводу даного позову не надала, своєї думки з приводу позову не висловила. Третя особа повідомлена належним чином, неявка її є неодноразовою, тому суд ухвалив справу розглянути у відсутності даного учасника справи. Судом встановлено, що рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється" від 24.04.2014р. № 505 ХХVII-VI затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності , цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на землі рекреаційного призначення (будівництво та обслуговування об?єктів фізичної культури та спорту), загальною площею 0,1370 га, яка належить гр. [PERSON] і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розроблений ТОВ "Перша земельна агенція"; змінено цільове призначення земельної ділянки з ведення особистого селянського господарства на землі рекреаційного призначення (будівництво та обслуговування об?єктів фізичної культури і спорту), загальною площею 0,1370 га, яка належить гр. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, від 14.10.2013р., кадастровий номер 3221281201:01:049:0060. З листа ВК Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 10.05.2019 № 1110 вбачається, що згідно генерального плану земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] , знаходиться у кварталі земель житлової та громадської забудови; землі рекреаційного призначення у даному кварталі відсутні; детальний план території на вказану спірну земельну ділянку не розроблявся. Згідно довідки Управління Держземагенства у Броварському районі Київській області № 759 вбачається, що земельна ділянка площею 0,1370га, яка розташована в межах [ADDRESS] , по державній статистичній звітності з кількісного обліку земель згідно форми 6-зем на даний час рахується у приватній власності гр. [PERSON] згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 14.10.2013р. № 2868879 для ведення особистого селянського господарства (шифр рядка 21), угіддя - рілля (графа 05). З акту перенесення та встановлення в натурі меж земельної ділянки від 25.11.2013р., виготовленого ТОВ "Перша земельна агенція" встановлено, що межі земельної ділянки площею 0,1370га, що належить [PERSON] , перенесено в натуру. Межові знаки в кількості 9 шт. передано в натурі замовнику [PERSON] , на яку переноситься відповідальність за їх збереження. Згідно ст.ст. 78, 116, 118 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Порядок і процедура передачі особі у власність земельної ділянки врегульовано статтею 118 ЗК України. Повноваження у даній сфері щодо вирішення питання про передачу земельної ділянки у власність визначені Земельним кодексом. Зокрема, прийняття рішень щодо надання дозволу на розроблення відповідної документації щодо відведення земельних ділянок у власність і щодо передачі вказаних земельних ділянок у власність, - у даному випадку віднесено до дискреційних повноважень органу місцевого самоврядування - Великодимерської селищної ради, на території якої і в межах населеного пункту якої знаходяться спірні земельні ділянки. Згідно ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок. Згідно ч. 3 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться: щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою; щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, - районною державною адміністрацією, а щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, що не входять до території району, або в разі якщо районна державна адміністрація не утворена, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення. Відмова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у зміні цільового призначення земельної ділянки або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У відповідності до п. 5 ст. 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок. Таким чином, закон обмежує зміну цільового призначення для земель сільськогосподарського призначення, що відповідає загальнодержавній меті першочергового збереження сільськогосподарських земель як найбільшої цінності. Відповідач не надав суду доказів, які б окремо чи у їх сукупності доводили наявність підстав та необхідності у зміні цільового призначення спірної земельної ділянки. Як видно з генерального плану населеного пункту, в даній зоні не заплановано об`єктів рекреаційного призначення. Відповідач не надав суду доказів дотримання порядку зміни цільового призначення, зокрема не доведено дотримання прав суміжних землекористувачів, погодження з ними, в тому числі з позивачем, даного питання і меж земельної ділянки рекреаційного призначення. Суд погоджується з доводами позивача у тому, що зміна цільового призначення земельної ділянки з ОСГ на рекреаційного призначення має певні законодавчо встановлені наслідки, зокрема, обмеження для суміжних землекористувачів у користуванні своїми ділянками, зокрема, у вигляді встановлення обов`язкових охоронних земель, що впливає на обсяг прав та обов`язків суміжних землекористувачів, зокрема позивача. Третя особа - власник вказаної земельної ділянки - позов визнав; відповідач, не подавши відзиву, фактично погодився з доводами позивача. Таким чином, суд вважає можливим позов задовольнити, а оспорюване позивачем рішення органу місцевого самоврядування щодо зміни цільового призначення земельної ділянки відповідача, скасувати як незаконне і протиправне. Позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про скасування та поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Поземельній книзі, то суд виходить з наступного: Відповідно до ч.1, 2 ст.2 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV (в редакції чинній на моменту виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно . Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, об`єкти та суб`єктів таких прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч.2 ст.3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Процедура ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначена Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011року №1141. Відповідно до п. 46 даного Порядку зміни до записів Державного реєстру прав, записи про скасування державної реєстрації прав, записи про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав вносяться до Державного реєстру прав та записи Державного реєстру прав скасовуються виключно на підставі рішення державного реєстратора. Пунктом 130 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 визначено, що відомості (зміни до них) про нового власника, користувача земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вносяться до Поземельної книги Державним кадастровим реєстратором відповідно до п. 113 цього Порядку. Відповідно до п.60 Порядку запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. П.61 цього Порядку передбачено, що скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою. Оскільки підставою для внесення Державним реєстратором запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і Державним кадастровим реєстратором запису до Поземельної книги щодо зміни цільового призначення земельної ділянки було рішення Великодимерської селищної ради, яке даним судовим рішенням визнається незаконним та скасовується, то відповідно всі наслідки такого рішення втрачаються з моменту їх виникнення, і відповідно всі реєстрові записи, які були вчинені на підставі такого (скасованого) рішення, мають бути також скасовані, і одночасно мають бути відновлені попередні реєстрові записи. Тому позов в цій частині вимог, які є похідними від першої, підлягає задоволенню як наслідок задоволення основної позовної вимоги про скасування рішення органу місцевого самоврядування, яке було підставою для внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав і до Поземельної книги.

Outcome: approved