Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування належним їй на праві власності житловим будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що з 10 березня 2011 року за вказаною адресою на прохання її сина зареєстрований відповідач з метою поновлення прав водія. Фактично відповідач не проживав та не проживає у будинку, житлом не користується з моменту реєстрації, будь-які його речі у будинку відсутні. Вирішити питання зняття відповідача з реєстрації у добровільному порядку не представляється можливим за втрати з ним зв`язку. Реєстрація відповідача перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подала суду письмову заяву про слухання справи у її та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримали повністю, просили не стягувати з відповідача судові витрати, щодо заочного розгляду справи заперечень не мали. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації, який повернувся з позначкою поштаря АТ "Укрпошти" на конверті "адресат відсутній за вказаною адресою" та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 27 січня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Ігнатенко В.С., зареєстрованого у реєстрі за № 2-56 (а.с. 5). Право власності на житловий будинок зареєстровано у Снігурівській філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 23 квітня 2004 року, про що свідчить копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3415860, реєстраційний номер: 4321043, номер запису: 3416 в книзі: 13 (а.с. 6). Згідно з рішенням ІІ сесії 7 скликання Снігурівської міської ради № 10 від 24 листопада 2015 року "Про перейменування вулиць, провулків та інших об`єктів топоніміки м. Снігурівка" вулицю Радгоспну перейменовано на вулицю Світла (а.с. 22). 10 березня 2011 року у вказаному житловому будинку за згоди власниці зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець смт. Каланчак Каланчацького району Херсонської області, що підтверджується записами у будинковій книзі за адресою: [ADDRESS] , а також Витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку № 2393, виданого 20 жовтня 2021 року Снігурівською міською радою Миколаївської області та довідкою Центру надання адміністративних послуг Снігурівської міської ради № 731 від 24 листопада 2021 року (а.с.10-13, 21). Актом Снігурівської міської ради Миколаївської області від 26 жовтня 2021 року, складеного депутатом Снігурівської міської об`єднаної територіальної громади Миколаївської області Сергіюком О.І. встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 10 березня 2011 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з моменту реєстрації та на даний час за вказаною адресою не проживав та не проживає. (а.с. 14). Підпис депутата засвідчено заступником міського голови Снігурівської міської ради Миколаївської області Кравченком О.О. та даний факт підтверджено сусідами [PERSON] та [PERSON] . Позивачка зазначає, що відповідач є знайомим її сина та з ним втрачено будь-які зв`язки, дані про його фактичне місце проживання чи перебування відсутні. З письмових пояснень сина позивачки [PERSON] від 13 грудня 2021 року встановлено, що останній допоміг [PERSON] з відновленням водійського посвідчення та оскільки відповідач не мав місця реєстрації, матір прописала його у своєму будинку. На теперішній час з ним втрачено будь-які зв`язки, останній раз бачив більше року тому в м. Києві (а.с.33-34). Судом встановлено, що відповідач не є членом сім"ї власниці житла, а тому до вказаних правовідносин підлягають застосуванню положення статей 383, 391 ЦК України. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК УРСР, а саме: дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (правова позиція ВСУ у справі №6-709цс16). За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У ході судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивачки на житлове приміщення, відсутність відповідача, який не є членом сім"ї власника житла, за зареєстрованим місцем проживання більше десяти років, відсутності доказів щодо створення позивачкою перешкод у користуванні житлом, участі відповідача в утриманні будинку чи виявлення ним інтересу до житла. Доказів поважності причин відсутності відповідача понад зазначений термін судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження права на проживання у будинку, при цьому реєстрація відповідача позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. Суд на прохання позивача не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved