Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом, який мотивували тим, що є власниками земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею по 3.01 гектари, які розташовані на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. В 2000 році між позивачами та Вінницькою філією ЗАТ "Імпекс Агрофірма "Сімекс-Агро", що входить до складу ТОВ "Концерн "[PERSON]" (далі відповідач) було укладено договори оренди вищевказаних земельних ділянок строком на один рік. В подальшому, дані договори не пролонговувались, а інші не укладалися, проте відповідач продовжував користуватись вказаними земельними ділянками без належної на те правової підстави. В серпні 2014 року позивачі письмово повідомили відповідача щоб після прибирання урожаю він припинив використовувати вищевказані земельні ділянки, оскільки вони самостійно збираються обробляти землі. Однак ТОВ "Концерн "[PERSON]" проігнорувало звернення. Восени 2015 року позивачі повторно повідомили постійного представника ТОВ "Концерн "[PERSON]" про те, щоб останній припинив обробляти землю, оскільки позивачі самостійно виорали земельні ділянки та підготували їх до посіву ячменю. Весною 2016 року позивачі обробили належні їм земельні ділянки, внесли добрива та посіяли ярий ячмінь. Згодом, від жителів села Зозівка позивачам стало відомо, що по посіяному ними ячменю ТОВ "Концерн "[PERSON]" здійснило посів соняшнику, а трохи пізніше обробило його гербіцидами, що призвело до знищення ярого ячменю. Таким чином, неправомірними діями ТОВ "Концерн "[PERSON]" знищено посіви ярого ячменю, який було засіяно позивачами на належних їм земельних ділянках. Визначаючи розмір фактичних втрат на вирощування ярого ячменю в 2016 році позивачами проведено розрахунок, за яким сума витрат кожного з позивачів склала 19\~976,14 грн. (3.01 гектари * 6\~636,59 грн. економічно обґрунтована сума витрат на вирощування 1 гектару ярого ячменю в 2016 році). У звязку з цим, позивачі просять суд стягнути з відповідача на користь кожного з них понесені ними втрати в сумі 19\~976,14 грн., а також зобовязати ТОВ "Концерн "[PERSON]" звільнити самовільно зайняті земельні ділянки привівши їх за власний рахунок до придатного для користування стану звільнивши їх від урожаю соняшнику. Представник позивачів надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність. Будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, представник ТОВ "Концерн "[PERSON]" в судове засідання повторно не з'явився, а повідомлені ним причини неявки в судове засіданні призначене на 19.09.2016 року, суд визнав неповажними. За таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки представник позивача скористався правом на розгляд справи у його відсутність. У зв'язку з цим, суд ухвалює рішення на підставі наявних в справі даних і доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що кожен з позивачів є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.01 гектари, які розташовані на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, підтвердженням чого є Державні акті на право приватної власності на землю, які видані на їх імя (а.с. 16, 17). 01.03.2000 року позивачі, кожен з яких діяв самостійно, уклали з Вінницькою філією ЗАТ "Імпекс Агрофірма "Сімекс-Агро" строком на 1 рік договори оренди земельної частки (паю), тобто вищевказаних земельних ділянок, які були ними приватизовані в 2001 році. В подальшому, дані договори не пролонговувались, а інші не укладалися. Зі змісту листа [PERSON] (а.с. 19), який адресований ТОВ "Концерн "[PERSON]" (далі відповідач) слідує, що до серпня 2014 року за згоди позивача належна йому земельна ділянка перебувала в користуванні відповідача, оскільки позивач не мав можливості самостійно її обробляти. Вказаним листом [PERSON] повідомив ТОВ "Концерн "[PERSON]", що має намір самостійно обробляти земельну ділянку, у звязку з чим просив відповідача після збирання врожаю осіню 2014 року звільнити її. Однак, як пояснив представник позивачів, ТОВ "Концерн "[PERSON]" проігнорувало вказане звернення і надалі продовжило обробляти земельні ділянки належні позивачам без їх згоди. З матеріалів справи слідує, що восени 2015 року після збору ТОВ "Концерн "[PERSON]" врожаю, позивачі за власний кошт обробили належні їм земельні ділянки ( зорали їх, внесли добрива), а весною 2016 року провели посівну засіявши на них ярий ячмінь. Згодом, від жителів села Зозівка позивачам стало відомо, що по посіяному ними ячменю ТОВ "Концерн "[PERSON]" здійснило посів соняшнику, а трохи пізніше обробило його гербіцидами, що призвело до знищення ярого ячменю. У звязку з цим, позивачі звернулися до голова Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, який для вирішення питань землекористування спірними земельними ділянками створив комісію, яка склала акт, яким підтвердила обставини повідомлені жителями с. Зозів. Отже, неправомірними діями ТОВ "Концерн "[PERSON]" знищено посіви ячменю, який було засіяно позивачами на належних їм земельних ділянках. Статтею 398 ЦК України визначено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Оскільки ТОВ "Концерн "[PERSON]" використовує земельні ділянки належні позивачам за відсутності вчиненого з ними правочину та їх згоди, суд вважає, що відповідач займає спірні земельні ділянки без належних на те підстав. Відповідно до статей 90, 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам з приведенням у придатний для використання стан за рахунок юридичних осіб, які самовільно їх зайняли. З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивачів про повернення належних їм земельних ділянок, які самовільно зайняті ТОВ "Концерн "[PERSON]" з приведенням у придатний для використання стан шляхом їх звільнення за рахунок відповідача від урожаю соняшника. Вирішуючи позови про відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, суди слід враховувати розяснення Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (пункту 12) яка визначає, що у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 ЗК України, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК України особами, що її заподіяли. У звязку із знищенням ТОВ "Концерн "[PERSON]" посівів ячменю, позивачі просять відшкодувати їм понесені витрати, розмір яких кожному з них за їх розрахунками становить 19\~976,14 грн. (3.01 гектари * 6\~636,59 грн. (економічно обґрунтовані витрати на вирощування ярого ячменю в 2016 році). Дослідивши матеріали справи, а також зміст довідки Управління агропромислового розвитку Липовецької РДА від 22.06.2016 року за № 4-2/487 (далі довідка, а.с. 15), суд встановив, що до обґрунтованих витрат позивачів на вирощування ярого ячменю слід віднести витрати на насіння, пальне, мастила, міндобрива, а також плату за обробіток землі. Суд вважає, що решта витрат позивачів, які вказані в довідці, а саме: орендна плата; амортизація; загальновиробничі витрати; ремонт; засоби захисту рослин, не підтверджуються належними і допустимими доказами. Таким чином, обґрунтовані витрати позивачів на вирощування 1 гектару ярого ячменю в 2016 році склали 3\~292,18 грн. (1\~288,00 грн. (витрати на насіння) + 980,00 грн. (витрати на міндобрива) + 691,20 грн. (витрати на пальне) + 33,28 грн. (витрати на мастила) + 299,70 грн. (плата за обробіток землі). Враховуючи зазначене суд вважає, що з ТОВ "Концерн "[PERSON]" на користь кожного з позивачів слід стягнути понесені ними витрати на вирощування ярого ячменю в розмірі 9\~909,46 грн. (3.01 гектари * 3\~292,18 грн. (витрати позивачів на вирощування 1 гектару ярого ячменю в 2016 році), в решті втрат слід відмовити за необґрунтованістю. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial