Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, посилаючись на те, що у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться кримінальне провадженння № 369/848/16-к по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Так, 28 жовтня 2015 року близько 09 год. 10 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем марки КІА Соренто, реєстраційний номер [NUMBER], на 21 км (+550м) автодороги Київ-Одеса, порушивши вимоги п. 1.5., п.п. б п. 2.3., п.10.1., п. 10.3. Правил дорожнього руху України, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки або перешкод для руху іншим учасникам руху, раптово змінив напрямок руху та виїхав на ліву смугу руху попутного напрямку, при цьому не надав дорогу автомобілю марки "Шкода Фабіа", реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала його дочка [PERSON], рухаючись в лівій смузі руху в попутному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення з даним автомобілем. Даний автомобіль належить йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії [NUMBER] від 22 жовтня 2015 року. В результаті даної ДТП йому було заподіяно матеріальних збитків і моральної шкоди. Загальна сума матеріальних збитків, понесених ним у зв"язку з пошкодженням відповідачем його автомобіля та його ремонтом, становить 81247 грн. 88 коп.. Моральна шкода, заподіяна відповідачем, який є дідусем малолітньої [PERSON], полягає в душевному болі та значному емоційно-психологічному навантаженню від спостерігання за тим, як плаче та потерпає від нестерпного болю його онука із-за отриманих внаслідок ДТП травм. У позивача були глибокі психологічні переживання та страждання під час проведення онучці операції, а також у післяопераційний період. Спричинену йому моральну шкоду внаслідок протиправних дій [PERSON] оцінено в розмірі 10 000 грн.. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок пошкодження відповідачем його автомобіля, суму коштів, у розмірі 81 247 грн. 88 коп., і 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 24 листопада 2016 року судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Іллічівське". В послідуючому позивач [PERSON] неодноразово уточнював свої позовні вимоги, і в лютому 2017 року позивач [PERSON] подав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог до відповідачів [PERSON] і ПАТ "СТ "Іллічівське" про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні як ДТП, так і кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та засуджено до 2 років обмеження волі. Згідно страхового полісу № АЕ/3626254 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу була застрахована у ПАТ "СТ "Іллічівське". Заявляючи цивільний позов у кримінальному провадженні, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь майнову шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження відповідачем автомобіля позивача, у сумі 81247 грн. 88 коп.. З огляду на те, що розмір страхового відшкодування становить 50 000 грн., та те, що відповідач станом на 02 лютого 2017 року не здійснив виплату страхового відшкодування, позивач збільшив розмір позовних вимог до відповідача ПАТ "СТ "Іллічівське", та нарахував останньому до сплати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а також інфляційні збитки за період з 21 вересня 2016 року по 02 лютого 2017 року. А саме, розмір пені становить 5445 грн. 77 коп., розмір інфляційних збитків за період з 21 вересня 2016 року по 02 лютого 2017 року становить 2 796 грн. 13 коп.. Розрахунок загальної заборгованості відповідача ПАТ "СТ "Іллічівське" з урахуванням несплаченої суми страхового відшкодування, пені та інфляційних збитків становить 58 241 грн. 90 коп. (50 000+5445 грн. 77 коп.+2 796 грн. 13 коп.). Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 11, 15, 22, 509, 1187, 1192 ЦК України просив стягнути з [PERSON] на свою користь в рахунок відшкодування матеріальних збитків (майнової шкоди) суму коштів у розмірі 30 525 грн. 19 коп., та стягнути з ПАТ "СТ "Іллічівське" на користь [PERSON] 58241 грн. 90 коп., з яких: 50 000 грн.-заборгованість зі сплати страхового відшкодування, 5445 грн. 77 коп.-пеня, нарахована за несплату страхового відшкодування, 2796 грн. 13 коп.-інфляційнізбитки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав і заперечував проти його задоволення. У судове засідання представник відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1192 ЦК україни з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконанння робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно вимог ст. 3 Закону України "Про загальнообов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої життю, здоров"ю та/або майну третіх осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересіві страхувальника. У відповідності до вимог ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик повинен відшкодувати завдану шкоду потерпілій особі. Згідно вимог ст. 22.1. Закону України "Про загальнообов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум , зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров"ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 29 даного Закону у зв"язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов"язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно вимог ст. 36.2 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов"язаний, у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими-прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК україни зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, налати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов"язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно вимг ст. 36.5 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов"язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Судом встановлено, що 28 жовтня 2015 року близько 9 години 10 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухався на 21 км. +550 м. автодороги "Київ-Одеса" від м. Одеси в напрямку м. Києва. Рухаючись у вказаному напрямку, а саме у правій смузі руху, водій [PERSON], перестроюючись в ліву смугу руху, змінив напрямок руху, не перекрнавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на ліву смугу руху попутного напрямку, при цьому не надав дорогу автомобілю марки "Шкода Фабіа", д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], котра рухалась в лівій смузі руху в попутному напрямку, та допустив здійснення з нею зіткнення. В результаті ДТП неповнолітній пасажир автомобіля марки "Шкода Фабіа", д/н [NUMBER], [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому діафізу лівої плечової кістки із зміщенням уламків. Описане тілесне ушкодження згідно висновку експерта № 360/Д від 17 грудня 2015-08 січня 20216 року, відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для зрощення перелому необхідний термін більше 21 дня. Порушення [PERSON] вимог п. 1.5., п.п. "б" п. 2.3., п. 10.1., п. 10.3 Правил дорожнього руху України стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв"язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП- отриманням неповнолітньою потерпілою [PERSON] тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі вимог ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого [PERSON] від відбування призначеного основного покарання у виді 2 років обмеження волі, якщо він протягом 2 років іспитового строеку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки, передбачені пунктами 3, 4 ст. 76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи та проживання, періодично з"являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. Цивільний позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах неповнолітньої потерпілої [PERSON], [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 31603 грн. 52 коп. завданої майнової шкоди та 25000 грн. завданої моральної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2090 грн. 50 коп. та 25000 грн. моральної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] 50 000 грн. завданої моральної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 80525 грн. 19 коп. завданої майнової шкоди. В решті позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах [PERSON] відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області від 30 червня 2016 року вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року щодо [PERSON] в частині задоволення цивільних позовів, а саме стягнення на користь [PERSON] та [PERSON] по 25 000 грн. моральної шкоди та на користь [PERSON] 80825 грн. майнової шкоди скасовано і справу в цій частині вимог направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті вирок суду залишено без змін. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-аправові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно Акту виконаних робіт № ТО150030764від 20 січня 2016 року та квитанції № 14980182 від 21 січня 2016 року вартість запасних частин, матеріалів та виконаних робіт по ремонту автомобіля марки "Шкода Фабіа", реєстраційний номер [NUMBER], склала 29608 грн. 77 коп.. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] згідно Полісу № АЕ/3626254 була застрахована у ПАТ СТ "Іллічівське". ПАТ СТ "Іллічівське" з метою визначення розміру страхового відшкодування замовила у ТОВ "Сальватор" Звіт "Про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Шкода Фабіа Елеганс", реєстраційний номер [NUMBER]" від 27 листопада 2015 року, згідно якого суб"єктом оціночної діяльності [PERSON] було зроблено висновок про те, що вартість матеріального збитку, без урахування втрат товарної вартості, складає 80525 грн. 19 коп. Відповідно до поданої [PERSON] заяви до ПАТ "СТ Іллічівське" остання 05 вересня 2016 року прийняла рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. (справа № 55374, страховий акт 69722 від 05 вересня 2016 року), що підтверджується листом ПАТ СТ "Іллічівське" від 08 вересня 2016 року вих. № 3567-РВ. Однак, до даного часу ПАТ "СТ "Іллічівське" виплату страхового відшкодування позивачу не здійснив. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до вимог ст. 58 ЦПК україни належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно вимог ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порчдку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підттверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Слід також зазначити, що на підтвердження суми матеріальних збитків позивачем [PERSON] надано накладну № 0015 від 08 грудня 2015 року, постачальником в якій вказано ФОП [PERSON]. У вказаній накладній зазначено, що [PERSON] відпущено товару на загальну суму 51 639 грн. 11 коп.. Однак, суд вважає вказану накладну неналежним доказом у справі, оскільки в даній накладній відсутні підпис особи, яка прийняла товар. Також позивач не надав суду належних доказів, що грошові кошти в сумі 51 639 грн. 11 коп. були сплачені ФОП [PERSON]. З огляду на викладене, слід зазначити, що відповідно до Акту виконаних робіт та квитанції про сплату грошових коштів за Актом від 21 січня 2016 року зазначена сума понесених витрат становить у розмірі 29 608 грн. 77 коп.. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що сума понесених витрат позивачем [PERSON] в розмірі 29 608 грн. 77 коп. повинна бути відшкодована позивачу страховою компанією, оскільки відповідно до страхового полісу сума страхового відшкодування становить 50 000 грн.. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, і з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" на користь [PERSON] слід стягнути 29 608 грн. 77 коп. суми страхового відшкодування. Також з огляду на те, що розмір страхового відшкодування становить 29 608 грн. 77 коп., та те, що відповідач станом на 02 лютого 2017 року не здійснив виплату позивачеві страхового відшкодування, то відповідно до вимог ст. 36.5. Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" на користь [PERSON] слід стягнути 3225 грн. 32 коп. пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 21 вересня 2016 року по 02 лютого 2017 року у зв"язку з несплатою страхового відшкодування, та 1655 грн. 13 коп. інфляційних збитків за період з 21 вересня 2016 року по 02 лютого 2017 року, а всього- 34489 грн. 22 коп.. У решті вимог до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" суд відмовляє у задоволенні позову. У заявлених вимогах позивача [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди суд відмовляє у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено і не надано належних доказів в обгрунтування заявлених ним вимог. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача Приватного акціонерного товариствап "Страхове товариство "Іллічівське" у розмірі 344 грн. 89 коп. на користь держави, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: partial