Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

у жовтні 2018 року [PERSON] звернувся у суд з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 20 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Т.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1467, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» заборгованості в розмірі 63 052,45 грн. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки [PERSON] не визнає суму заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, вважає вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» спірними. Будь-яких листів чи повідомлень від ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та/або приватного нотаріуса позивач не отримував. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив подані документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. За таких підстав, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1467, вчинений 20 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» заборгованості в розмірі 63 052,45 грн. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 19 листопада 2018 року відкрито спрощене позовне провадження по справі.(а.с. 36) Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2019 року дану справу передано до Голосіївського районного суду міста Києва за територіальною підсудністю. (а.с. 48) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 20 березня 2018 року № 1467, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" заборгованості за кредитним договором в сумі 63 052,45 грн. - до розгляду справи по суті. (а.с. 57) Відповідач АТ «Перший Український Міжнародний банк» відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. 02 липня 2020 року до суду надійшла заява представника ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк", в якій просить суд дану справу розглянути за відсутності представника АТ «ПУМБ» та відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що законодаством України передбачено право банку здійснити стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису. Дана дія передбачена ст.ст. 34, 87-91 Закону України "Про нотаріат", главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у беспірному порядку на підставі написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.1999 року № 1172. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 20 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1467, яким запропоновано звернути стягнення на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованість, що виникла по кредитному договору № GP-6036354 від 12 лютого 2014 року, який було укладено між АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником всіх прав та обов"язків якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», боржником за яким є [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 12 березня 2017 р. по 12 березня 2018 р. Загальна сума заборгованості становить 63 052,45 грн. та складається з : - простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 24 210,02 грн., - простроченої заборгованості за комісією у розмірі 31 051,67 грн., - прострочена заборгованість за процентами у розмірі 7 790,76 грн., За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат" отримано плату із стягувача ПАТ «ПУМБ» в розмірі 400,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, яким є [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» складає 63 052,45 грн. З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний виконавчий напис № 1467 виданий 20.03.2018 р. приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. про стягнення грошових коштів у розмірі 63 052,45 грн. та перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., про що свідчить постанова від 02 травня 2018 р. про відкриття виконавчого провадження. Положеннями статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Як убачається із матеріалів справи 12 лютого 2014 року між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником всіх прав та обов"язків якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», укладено кредитний договір № GP-6036354, за умовами якого позивач торимав кредині кошти у розмірі 24 999,83 грн. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] зазначає, що оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинено нотаріусом за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором. Вказує, що кредитний договір був укладений 12.02.2014 р., тому право вимоги у відповідача закінчилось 12.02.2018 р., оскільки інших документів про виникнення права вимоги відповідачем та третіми особами зивачу не направлялося. Крім того, позивач вказує про те, що при вчиненні виконавчого напису відповідачем не долучено оригінал кредитного договору № GP-6036354 від 12.02.2014 р. та завідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Це підтверджується тим, що третьою особою на зворотній стороні документу зазначено кількість аркушів (4 арк.), які долучені до виконавчого документу, серед яких лише копія договору № GP-6036354 від 12.02.2014 р., пропозиція укласти договір від 12.02.2014 р. та загальні умови договорів кредитування та ведення рахунків. Сума заявлених відповідачем вимог є спірною і не визнається позивачем. Помилковим є нарахування комісії у сумі 31 051,67 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 1 190,76 грн. Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем. За таких підстав, суд погоджується з доводами позивача про те, що надані нотаріусу документи не є підтвердженням безспірності заборгованості. Крім цього, перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання. Позивач у позовній заяві зазначає, що жодних повідомлень від відповідача щодо наявності заборгованості за Кредитним договором він не отримував. Відповідачем не надано суду даних про те, що ПАТ «ПУМБ» на адресу [PERSON] було надіслано письмове повідомлення про порушення зобов`язання та повідомлення боржником [PERSON] було отримане. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved