Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Представник ПАТ Страхова компанія "ВУСО" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ Страхова компанія "ВУСО" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 580166-02-19-01 від 19.07.2012 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 15.08.2012 року в місті Суми сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля страхувальника та автомобіля ВАЗ 2170, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП було пошкоджено застрахований в ПАТ СК «ВУСО» автомобіль Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Ковпаківського районного суду міста Суми від 05.09.2012 року [PERSON] було визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля склала 22 213,40 гривень. На підставі заяви страхувальника від 16.08.2012 року та страхового акту № 3911-02 від 12.10.2012 року, ПАТ СК «ВУСО» сплатило на рахунок станції технічного обслуговування суму страхового відшкодування в розмірі 21 322,90 гривень. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ «УОСК» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3276626. Вказаним договором передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 гривень, а розмір франшизи становить 1 000,00 гривень. Таким чином у ПрАТ "СК "ВУСО" виникло право вимоги до відповідача щодо сплати різниці між страховим відшкодуванням з боку ПрАТ «УОСК» та розміром реальних збитків в сумі 1000,00 гривень, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму страхового збитків в розмірі 2075,00 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень. У судове засідання представник позивача не з'явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справі вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ Страхова компанія "ВУСО" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 580166-02-19-01 від 19.07.2012 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер [NUMBER] /а.с. 9-13/. 15.08.2012 року в місті Суми сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля страхувальника та автомобіля ВАЗ 2170, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП було пошкоджено застрахований в ПАТ СК «ВУСО» автомобіль Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується довідкою про ДТП № 9054686 від 17.08.2012 /а.с. 6-7/. Постановою Ковпаківського районного суду міста Суми від 05.09.2012 року [PERSON] було визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП /а.с. 8/. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Згідно п.2.1.1 договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю страхувальника. Розмір страхового відшкодування визначається страховиком виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. А підставою для виплати страхового відшкодування є рахунок станції технічного обслуговування, рекомендованої страховиком. Вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля склала 22 213,40 гривень, що підтверджується рахунком-фактурою від 16.08.2012 року ТОВ «Богдан-Авто Сум» /а.с. 17/. На підставі заяви страхувальника від 16.08.2012 року /а.с. 14-16/ та страхового акту № 3911-02 від 12.10.2012 року /а.с. 21/, ПАТ СК «ВУСО» сплатило на рахунок станції технічного обслуговування суму страхового відшкодування в розмірі 21 322,90 гривень. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ «УОСК» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3276626. Вказаним договором передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 гривень, а розмір франшизи становить 1 000,00 гривень. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це сума збитків, що страховиком не відшкодовується. Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням. Таким чином, оскільки у ПрАТ "СК "ВУСО" виникло право вимоги до відповідача щодо сплати різниці між страховим відшкодуванням з боку ПрАТ «УОСК» та розміром реальних збитків в сумі 1000,00 гривень, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума завданої майнової шкоди у розмірі 1000,00 гривень. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved