Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

В заяві до суду прокурор Барського району Вінницької області вказав, що Державною інспекцією сільського господарства в Вінницькій області у жовтні 2013 року проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства гр. [PERSON] при використанні земель на території Барської міської ради Вінницької області. В результаті проведеної перевірки державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області було встановлено, що [PERSON] використовує земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови Барської міської ради по [ADDRESS], для обслуговування нерухомого майна нежитлового приміщення "Бойлерна" за відсутності документів, що посвідчують право власності чи користування нею та її державної реєстрації. Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області видано припис від 26.12.2013 року, яким зобов'язано усунути порушення вимог земельного законодавства. Вимоги припису відповідач не виконав. За фактом невиконання припису на [PERSON] складено протокол від 14.02.2013 року №001007 про адміністративне правопорушення за статтею 188-5 КУпАП та винесено постанову від 18.02.2013 року №44/14 про накладення адміністративного стягнення. [PERSON] на даний час продовжує використовувати земельну ділянку за відсутності документа, що посвідчує право власності чи право користування землею та його державної реєстрації. Бездіяльність [PERSON] є незаконною. Прокурор просив суд ухвалити рішення, яким зобов'язати [PERSON] оформити речове право на земельну ділянку згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно". Представник прокуратури Барського району Вінницької області - прокурор Базалєєв С.А. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, Галета О. в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги прокурора підтримав повністю. Представник особи, в інтересах якої заявлено позов - Барської міської ради Вінницької області, Орищук С.Ю. позов підтримав повністю, просив справу розглянути без його участі, про що надав суду письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, пояснивши суду, що через відсутність коштів не оформив речове право на землю. Суд, заслухавши прокурора, відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги доведені та обґрунтовані та їх необхідно задовольнити частково. До такого висновку суд дійшов з наступного. Так, Державною інспекцією сільського господарства в Вінницькій області у жовтні 2013 року проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства гр. [PERSON] при використанні земель на території Барської міської ради Вінницької області. В результаті проведеної перевірки 26.12.2013 року державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області було встановлено, що гр. [PERSON] використовує земельну ділянку загальною площею 0,0076 га, із земель житлової та громадської забудови Барської міської ради по [ADDRESS], для обслуговування нерухомого майна (нежитлове приміщення - "Бойлерна"). Дане приміщення належить гр. [PERSON] на праві приватної власності (підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Вінницької області 05.05.2011 року за реєстровим номером: 660), про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав від 30.05.2011 року, виданий КП "Барське районне бюро технічної інвентаризації". Однак, на момент перевірки, вищезазначена земельна ділянка використовується гр. [PERSON] за відсутності документів, що посвідчують право власності чи користування нею та її державної реєстрації, що є порушенням вимог статті 125, 126 Земельного кодексу України. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно статті 126 цього Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". На усунення порушень гр. [PERSON] Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області видано припис від 26.12.2013 року №001800, яким зобов'язано в 30-ти денний термін усунути порушення вимог земельного законодавства. 14.02.2013 року Інспекцією було проведено позапланову перевірку виконання вимог припису, в результаті якої встановлено, що вимоги припису державного інспектора сільського господарства у Вінницькій області не виконано, порушення не усунуті. За фактом невиконання припису на гр. [PERSON] складено протокол від 14.02.2013 року №001007 про адміністративне правопорушення за статтею 188-5 КУпАП та винесено постанову від 18.02.2013 року № 44/14 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 153 (сто п'ятдесят три) гривні, який було сплачено ним в добровільному порядку (квитанція від 24.02.2014року). На усунення порушення гр. [PERSON] було видано повторний припис від 14.02.2014 року №000011/14, яким повторно зобов'язано усунути порушення вимог земельного законодавства. 015.04.2014року Інспекцією було проведено позапланову перевірку виконання вимог припису, в результаті якої встановлено, що вимоги припису не виконано, земельна ділянка площею 0,0076га і надалі використовується гр. [PERSON] за відсутності документа, що посвідчує право власності чи право користування нею та його державної реєстрації. Згідно інформації від 28.01.2015 Реєстраційної служби Барського районного управління юстиції вказаний гр. [PERSON] на даний час продовжує використовувати земельну ділянку загальною площею 0,0076га за відсутності документа, що посвідчує право власності чи право користування землею та його державної реєстрації. Згідно із ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Частиною 2 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ч.1 ст.210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Статті 14 Конституції України та 158 Земельного кодексу України визначають, що земля є основним багатством, яка знаходиться під особливою охороною держави. З метою формування джерела коштів для фінансування заходів по її раціональному використанню та охороні встановлена плата за використання земельних ресурсів. Виключно судом вирішується земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. В свою чергу ст.121 Конституції України передбачено, що однією із конституційних функцій прокуратури України є представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Вказані підстави представництва передбачено ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру". Відповідно до положень ч. 2 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси та ч.2 ст.45 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Відповідно до ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-1/99 ( справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в суді) встановлено, що прокурори подають позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ, організацій. Прокурор самостійно визначає та обґрунтовує в чому полягають порушення інтересів держави чи в чому існує загроза. Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу та від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Оскільки до моменту державної реєстрації договір оренди землі є неукладеним, неможливим є стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою. Ненадходження коштів до місцевого бюджету в свою чергу не дає змоги здійснювати в повному обсязі завдання в сфері використання, відтворення та охорони земель. Також, орган місцевого самоврядування є бюджетною структурною одиницею, що фінансується виключно в межах кошторису надходжень та видатків. Враховуючи вищезазначене, земельна ділянка загальною площею 0,0076 га на території Барської міської ради заходиться у власності територіальної громади та незаконно використовується гр. [PERSON] для обслуговування нерухомого майна (нежитлове приміщення - "Бойлерна"). На підставі ст. ст. 116, 125, 126, 152, ЗК України,

Outcome: approved