Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У грудні 2015 року позивач публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" (далі - ПАТ "Родовід Банк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк" (далі - ВАТ "Родовід Банк"), правонаступником якого є ПАТ "Родовід Банк", та [PERSON] укладено кредитний договір №15.3/АА-114.06.2 від 13.10.2006 року, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів у розмірі 53000,00 доларів США шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на строк з 13.10.2006 року по 13.10.2011 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 12,5% річних. [PERSON] одержав та використав у повному обсязі кошти, отримані в кредит. П.п..3.1.,3.3. кредитного договору передбачено обов'язок позичальника починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 833 долари США на рахунок, вказаний у пункті 1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку; сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 13.10.2011 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Однак боржник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за його користування у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 15.12.2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 20694,08 доларів США та 400432,14 грн. Вона складається з заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 15.12.2012 року по 15.12.2015 року у розмірі 20694,08 доларів США, заборгованості зі сплати пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів за період з 15.12.2012 року по 15.12.2015 року у сумі 294580,73 грн., 3% річних від суми простроченого кредиту за період з 15.12.2012 року по 15.12.2015 року у розмірі 105851,41 грн. З цих підстав позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором за період з 15.12.2012 року по 15.12.2015 року у сумі 20694,08 доларів США та 400432,14 грн., а також судовий збір у сумі 13397,87 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09.06.2016 року провадження у справі за позовом ПАТ "Родовід Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито в частині вимог про стягнення з [PERSON] суми пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів за період з 15.12.2014 року по 15.04.2015 року та про стягнення суми 3% річних від суми простроченого кредиту за період з 15.12.2012 року по 15.04.2015 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, у зв'язку з чим просив суд застосувати наслідки пропуску позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Як вбачається з матеріалів справи, між ВАТ "Родовід Банк", правонаступником якого є ПАТ "Родовід Банк", та [PERSON] укладено кредитний договір №15.3/АА-114.06.2 від 13.10.2006 року, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів у розмірі 53000,00 доларів США шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на строк з 13.10.2006 року по 13.10.2011 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 12,5% річних (а.с.8-10). У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитні кошти у розмірі 53000,00 доларів США, були надані ВАТ "Родовід Банк", правонаступником якого є ПАТ "Родовід Банк", відповідачеві [PERSON], які він використав у повному обсязі. П.п..3.1.,3.3. кредитного договору передбачено обов'язок позичальника починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 833 долари США на рахунок, вказаний у пункті 1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку; сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 13.10.2011 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Згідно зі ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Повністю повернути кредитні кошти [PERSON] зобов'язався у термін, вказаний у договорі, тобто до 13.10.2011 року. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Ч.1 ст.550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п.3.9. кредитного договору встановлено обов'язок позичальника за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів сплачувати банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу. За приписами п.5.2. кредитного договору банк має право у разі недотримання позичальником умов цього договору вимагати дострокового його розірвання, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих за ними процентів, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, а у разі невиконання позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет застави згідно з договором застави №15.3/АА-114.06.2 від 13.10.2006 року та договорів застави, що можуть бути укладені в майбутньому в забезпечення виконання позичальником зобов'язань за цим договором. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли договірні правовідносини, пов'язані з отриманням грошових коштів у кредит. Останній платіж за кредитним договором відповідач здійснив у грудні 2006 року, що встановлено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016 року. Відповідно до ст.96 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 28.07.2009 року) судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу, яка грунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі. 28.07.2009 року ПАТ "Родовід Банк" звернувся до Подільського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу, у якій просив суд видати судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 13.10.2006 року №15.3/АА-114.06.2. В даній заяві вказано, що заявник має право на дострокове повернення кредитних коштів, оскільки у період з 11.01.2007 року по 16.07.2009 року позичальник не виконує зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами. Станом на 16.07.2009 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 75058,73 доларів США, у тому числі: заборгованість по кредиту - 49350,00 доларів США, проценти за користування кредитними коштами - 14659,42 доларів США, пеня - 11049,31 доларів США. Також банк просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 15.06.2005 року №28.3/А-131.05.2 у загальному розмірі 11439,93 доларів США. Згідно судового наказу Подільського районного суду м. Києва від 31.07.2009 року, з урахуванням ухвали Подільського районного суду м. Києва від 17.05.2016 року про виправлення помилки, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "Родовід Банк" заборгованість за кредитними договорами від 13.10.2006 року №15.3/АА-114.06.2 та від 15.06.2005 року №28.3/А-131.05.2 у загальному розмірі 660079,92 грн. Крім того, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ "Родовід Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.10.2006 року №15.3/АА-114.06.2, з тих мотивів, що позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження 07.10.2014 року, тобто із пропуском строків позовної давності. Ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом, відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з вимогами ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. За приписами ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Верховним Судом України у справі №6-116цс13 висловлена наступна правова позиція. Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2015 року позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку позовного провадження з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.10.2006 року №15.3/АА-114.06.2. За розрахунком позивача станом на 15.12.2015 року заборгованість відповідача перед ПАТ "Родовід Банк" за кредитним договором від 13.10.2006 року №15.3/АА-114.06.2 становить 20694,08 доларів США та 400432,14 грн. Вона складається з заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 15.12.2012 року по 15.12.2015 року у розмірі 20694,08 доларів США, заборгованості зі сплати пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів за період з 15.12.2012 року по 15.12.2015 року у сумі 294580,73 грн., 3% річних від суми простроченого кредиту за період з 15.12.2012 року по 15.12.2015 року у розмірі 105851,41 грн. Пред'явивши вимогу до [PERSON] про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені в порядку наказного провадження, позивач відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором, який розпочався з 28.07.2009 року. Представником відповідача було заявлено в суді до ухвалення судового рішення про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог ст.267 ЦК України. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Представником позивача не надано жодного доказу на підтвердження того, що ПАТ "Родовід Банк" пропущено з поважних причин строк для звернення до суду з позовом. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ПАТ "Родовід Банк" у задоволенні позову у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності. З огляду на вищенаведене,

Outcome: dismissed