Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся в суд з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням до відповідача [PERSON] Посилається на те, що 30.12.2016 року з його будинку в с.Іспас, було викрадено майно, а саме, футляр вартістю 40,00 грн. із ювелірними виробами із жовтого металу, а саме: жіноче вінчальне кільце, вартістю 3000,00 грн., жіночі сережки вартістю 2500,00 грн., хрестик, вартістю. 1500,00 грн., попільничку торгової марки «Kent», вартістю 85,00 грн. та грошові кошти в сумі 400,00 грн., на загальну суму 7525,00 грн. Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 31.03.2017 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчинені даного злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України. Завдана шкода [PERSON] не відшкодована. Окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями [PERSON] йому заподіяна моральна шкода, яка спричинена моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: негативні переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття, образи, побоювання щодо збереження свого майна, яку він оцінює в сумі 10000,00 грн. На його звернення щодо відшкодування шкоди, [PERSON] не реагує, уникає зустрічі з ним. Просить стягнути із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] завдану матеріальну шкоду в сумі 7525,00 грн. та 10000,00 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та судовий збір. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність його представника, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо заочного порядку розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано, відзив не надано, в звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши думку позивача [PERSON] щодо заочного порядку розгляду справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON]І є обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], 30.12.2016 року у після обідній час, перебуваючи в житловому будинку [PERSON], що розташований в с.Іспас по вул.Н.Яремчука, Вижницького району Чернівецької області, таємно викрав із шухляди деревяної тумби спальної кімнати футляр вартістю 40,00 грн. із ювелірними виробами із жовтого металу, а саме: жіноче вінчальне кільце, вартістю 3000,00 грн., жіночі сережки вартістю 2500,00 грн., хрестик, вартістю. 1500,00 грн., попільничку торгової марки «Kent», вартістю 85,00 грн. та грошові кошти в сумі 400,00 грн., чим завдав матеріальної шкоди позивачу [PERSON] на загальну суму 7525,00 грн. Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 31.03.2017 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчинені даного злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, що підтверджується його копією. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою , яка її завдала, якщо не доведе, що шкоду завдано не з її вини. У відповідності до ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. (з наступними змінами) "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК . На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Наведені з вироку обставини щодо вчинення злочину відповідачем [PERSON] і заподіяння ним шкоди позивачу [PERSON], не потребують повторного встановлення і доказування згідно ч.6 ст.82 ЦПК України. Згідно ст. 128 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з'ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, суд, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають задоволенню в розмірі 7525,00 грн. Що стосується стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 10000,00 грн. судом встановлено наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір спричиненої позивачу моральної шкоди, суд враховує, що саме діями відповідача [PERSON] позивачу завдані матеріальні збитки, внаслідок викрадення його майна, через що останній зазнав нервового стресу та хвилювання, душевні страждання, яких він зазнав у звязку з вчиненими [PERSON] неправомірними діями, у звязку з чим був порушений нормальний порядок та спосіб його життя. Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", враховуючи обставини справи, характер, обсяг та глибину душевних страждань, їх негативний наслідок, виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що на відшкодування спричиненої моральної шкоди з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути завдану моральну шкоду в сумі 2000,00 грн. Згідно ч.1, п.3, ч.2 ч.10 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обовязку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Суд також враховує розяснення, які містяться у п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. У звязку з викладеним, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог немайнового характеру в сумі 141,00 грн. Згідно ст.5 ч.1 п.6 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Суд вважає за необхідне, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 704,80 гривень в дохід держави. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ перехідних положень цивільно-процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. На підставі ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, ст.ст.4, 13, 76, 82, 141, 258-265, 280-282, 354 ЦПК України, Суд, -

Outcome: partial