Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Представник ТзОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з позовом про виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Позовні вимоги мотивує тим, що 22.03.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №05/07-Н . Відповідно до умов договору кредитодавець надав, а позичальник отримав кредит у сумі 76000 дол.США, з кінцевою датою повернення 22.03.2027 року та платою за користування кредитом 13,5 процентів річних. Відповідно до п.1.2 договору, кредит надавався позичальнику на купівлю житла. 22 березня 2007 р. між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», як іпотекодержателем та [PERSON] , як іпотекодавцем укладено договір іпотеки №05/07-Н/І. який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарською Н.О. та зареєстрований в реєстрі №1019. Відповідно до п.1.1. Договору іпотеки він укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, а предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , загальною площею 62,6 кв.м., що складається з 3-ох житлових кімнат та жилою площею 45,5 кв.м. 22 березня 2007 р. між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», як кредитодавцем та [PERSON] , як поручителем укладено договір поруки №05/07-Н/Р. Відповідно до п.1.1. Договору поруки №05/07-Н/Р поручитель солідарно відповідає перед кредитодавцем за виконання [PERSON] зобов`язань у повному обсязі за Кредитним договором. \~ \~ \~ \~ 22 березня 2007 р. між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», як кредитодавцем та [PERSON] , як поручителем Укладено договір поруки №05/07-Н/Р1. Відповідно до п.1.1. Договору поруки №05/07-Н/Р1 поручитель солідарно відповідає перед кредитодавцем за виконання [PERSON] зобов`язань у повному обсязі за Кредитним договором. 22 березня 2007 р. між [PERSON] , [PERSON] , як продавцями, та [PERSON] , як покупцем укладено договір купівлі- продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарською Н.О. та зареєстрований в реєстрі за №1016. Відповідно до п.2.1. Договору купівлі-продажу покупці [PERSON] та [PERSON] продали, а покупець [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Таким чином, позивач зазначає, що відповідач [PERSON] прибав квартиру [ADDRESS] за рахунок кредитних коштів, отриманих за Кредитним договором, та передав вказану квартиру в іпотеку за Договором іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором. Умови Кредитного договору, щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, позичальником [PERSON] постійно порушувались та не виконувались. 03 жовтня 2008 р. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарським О.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №214. Виконавчим написом звернуто стягнення на Предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] в рахунок задоволення вимог ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в розмірі 701165 грн. 52 коп. 25 травня 2012 року Рівненський міський суд Рівненської області ухвалив заочне рішення по справі №2-5674/11 про стягнення заборгованості з боржників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», за кредитним договором № 05/07-Н, яка виникла станом на 01 вересня 2011 р. на загальну суму 857 744 грн. 02 коп., в тому числі 61191,92 дол. США (що станом на день подачі позовної заяви по офіційному курсу НБУ становить 535 600,23 грн.) - заборгованість за кредитом, 322 143,79 грн. штраф. Рішення суду від 25 травня 2012 №2-5674/11 набрало законної сили 17 липня 2012 р.. а на його примусове виконання Рівненським міським судом видано виконавчі листи. Також, 17 січня 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області ухвалив заочне рішення по справі №569/8737/16-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки з боржника [PERSON] , на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором № 05/07-Н. Рішенням суду від 17 січня 2017 р. по справі №569/8737/16-ц в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за Кредитним договором в розмірі 3 843 606 грн. 91 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки у вигляді квартири [ADDRESS] , шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні піни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України "Про іпотеку", з наданням Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський акціонерний банк" всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати Рішення суду від 17 січня 2017 р. по справі №569/8737/16-ц набрало законної сили 17 лютого 2017 р., а на його примусове виконання Рівненським міським судом 27 лютого 2017 р. було видано виконавчий лист. Станом на дату подання цієї позовної заяви боржником [PERSON] не виконано в добровільному порядку Виконавчий напис нотаріуса, Рішення суду від 25 травня 2012 №2-5674/11, а також Рішення суду від 17 січня 2017 р. по справі №569/8737/16-ц. Позивач зазначає, що ТОВ «Вердикт Капітал» є правонаступником усіх прав і обов`язків ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»; як кредитора по Кредитному договору, Договору іпотеки та договорам поруки. Оскільки спірна квартира відповідачем [PERSON] куплена саме за кредитні кошти, та у останнього існує заборгованість за кредитним договором, виконання якого забезпечено предметом іпотеки у вигляді спірної квартири, а заборгованість по кредитному договору не повернута, а рішення судів про її стягнення та звернення стягнення на предмет іпотеки, боржником не виконані, відповідачі підлягають виселенню зі спірної квартири, без надання іншого житлового приміщення. Позивач у судове засідання не з`явився. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги довірителя підтримала повністю. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату і місце проведення судового засідання, про причини неявки відповідачі суд не повідомили, відзив не подали, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. 22 березня 2007 р. між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] , як позичальником укладено кредитний договір №05/07-Н. Відповідно до умов Кредитного договору, передбачених п.1.1., п.п. 1.1.1., 1.1.2., 1.1.3. кредитодавець надав, а позичальник отримав кредит в сумі 76 000,00 дол. США, з кінцевою датою повернення 22 березня 2027 р. та платою за користування кредитом 13,5 процентів річних. Відповідно до п.1.2. Кредитного договору кредит надається позичальнику на купівлю житла. 22 березня 2007 р. між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки №05/07-Н/І. який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарською Н.О. та зареєстрований в реєстрі №1019. Відповідно до п.1.1. Договору іпотеки він укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, а предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , загальною площею 62,6 кв.м. 22 березня 2007 р. між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] , як поручителем укладено договір поруки №05/07-Н/Р. Відповідно до п.1.1. Договору поруки №05/07-Н/Р поручитель солідарно відповідає перед кредитодавцем за виконання [PERSON] зобов`язань у повному обсязі за Кредитним договором. 22 березня 2007 р. між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», як кредитодавцем та [PERSON] , як поручителем Укладено договір поруки №05/07-Н/Р1. Відповідно до п.1.1. Договору поруки №05/07-Н/Р1 поручитель солідарно відповідає перед кредитодавцем за виконання [PERSON] зобов`язань у повному обсязі за Кредитним договором. 22 березня 2007 р. між [PERSON] , [PERSON] , як продавцями, та [PERSON] , як покупцем укладено договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарською Н.О. та зареєстрований в реєстрі за №1016. Відповідно до п.2.1. Договору купівлі-продажу покупці [PERSON] та [PERSON] продали, а покупець [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . 03 жовтня 2008 р. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарським О.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 214. Виконавчим написом звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] в рахунок задоволення вимог ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в розмірі 701165,52 грн. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2012 року ухвалене рішення по справі №2-5674/11 про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», за кредитним договором № 05/07-Н, яка виникла станом на 01 вересня 2011 р. на загальну суму 857\~744,02 грн., в тому числі 61191,92 дол.США (що станом на день подачі позовної заяви по офіційному курсу НБУ становить 535 600,23 грн.) - заборгованість за кредитом, 322 143,79 грн. штраф. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 січня 2017 року по справі №569/8737/16-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки з [PERSON] , на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором № 05/07-Н. Рішенням суду від 17 січня 2017 р. по справі №569/8737/16-ц в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за Кредитним договором в розмірі 3 843 606 (три мільйони вісімсот сорок три тисячі шістсот шість) грн.. 91 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки у вигляді квартири [ADDRESS] , шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні піни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України "Про іпотеку", з наданням Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський акціонерний банк" всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: \~ \~ \~ \~укладати \~ \~ \~ \~договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або в інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатися до суб`єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки Предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - нерухоме майно - квартиру за номером [ADDRESS] , загальною площею 62,6 кв.м., що складається з 3 (трьох) житлових кімнат-та жилою площею 44,5 кв.м., в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на предмет іпотеки - квартиру за номером [ADDRESS] , загальною площею 62,6 кв.м., що складається з З (трьох) житлових кімнат та жилою площею 44,5 кв.м., за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім`ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію. 28 листопада 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», як новим кредитором було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 212009, зокрема ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі до позичальника [PERSON] за Договором кредиту № 05/07-Н. 28 листопада 2019 р. між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С. Відповідно до умов договору та додатків до нього вбачається, що ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло всіх прав, належних ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за Договором іпотеки №05/07-Н/І. Ухвалою Рівненського міського суду від 20 квітня 2020 р. по справі №569/8737/20 замінено стягувача з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за правом грошової вимоги до [PERSON] у справі №569/8737/20 за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А. до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою Рівненського міського суду від 30 червня 2020 р. по справі №2-5674/11 Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у цивільній справі №2-5674/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до довідки про склад сім`ї та/або кількість зареєстрованих осіб у житловому приміщенні на ім`я [PERSON] виданої 08.07.2020 р. №23020 Центром надання адміністративних послуг Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Орган опіки та піклування Рівненської міської ради у своєму висновку від 25.08.2021 року №08-1532 зазначив про недоцільність виселення малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] з квартири за адресою [ADDRESS] . Конституцією України\~передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. У\~статті 41 Конституції України\~зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно з положеннями\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено главою 49 «Забезпечення виконання зобов`язання», ЦК України\~та\~Законом України «Про іпотеку». За кредитним договором укладеним ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] , кредит надавався на суму 76000 дол. США. У договорі купівлі-продажу спірної квартири, який був укладений 22.03.2007 року, визначено, п.3.1, що продаж квартири вчинено за 452160 грн., що за офіційним курсом Національного банку України станом на 22.03.2007 року складає 89536,63 дол.США. Пунктом 4.1 договору визначено, що покупець сплатив [PERSON] , як продавцю і представнику продавця кошти в розмірі 68359,98 грн., що за курсом Національного банку України станом на 22.03.2007 року складає 13536,63 дол. США, 63 центи до підписання цього договору сторонами, а суму в розмірі 383800,00 грн, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 22.03.2007 року складає 76000 дол. США, 00 центи покупець [PERSON] зобов"язується сплатити [PERSON] , як продавцю за цим договором готівкою на протязі одного банківського дня із залученням кредитних коштів, згідно кредитного договору, укладеного покупцем з ВАТ Всеукраїнський Акціонерний банк (а.с.73) Таким чином, судом встановлено, що спірна квартира придбавалася як за особисті кошти відповідача, так і за кредитні кошти. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів тачленів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно з положенням частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР. За змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, а за інших обставин є підстава для відмови у задоволенні позову про виселення. При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення. Аналогічні висновки висловлені у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справах № 6-1449цс15, № 6-2947цс15, 25 листопада 2015 року у справі № 6-1061цс15, 16 грудня 2015 року у справі № 6-1469цс15 та 10 лютого 2016 року у справі № 6-2830цс15. Конституційний Суд України, зокрема у своєму рішенні N 7-рп/2013 від 11.07.2013 року, зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Споживач- фізична особа, яка отримала кредит у іноземній валюті, не має впливу на здешевлення гривні, коливання валютного курсу, проте саме держава зобов`язана забезпечувати як дотримання прав усіх суб`єктів, так і баланс прав, у тому числі і прав кредитодавця та позичальника у кредитних правовідносинах. З цією метою держава цілеспрямовано вносила законодавчі обмеження, направлені на захист прав громадян України, щодо виселення, які пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитами, наданими в іноземній валюті та забезпеченими іпотекою, зокрема шляхом внесення змін у ст. 109 ЖК України. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбаченихзакономі загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. У рішенні від 07 липня 2011 року у справі «Сєрков проти України» (заява № 39766/05), яке набуло статусу остаточного 07 жовтня 2011 року, ЄСПЛ зазначив, що пункт 2 статті 1 Першого протоколу до Конвенції визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом уведення в дію «законів». Таким законом, на переконання суду, є стаття 109 ЖК УРСР, яка закріплює правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як уже зазначалося, квартира [ADDRESS] , з якої ТзОВ «Вердикт Капітал» просить виселити відповідачів та їх малолітніх дітей, була предметом іпотеки, але придбана вона була не тільки за рахунок кредиту, але і за власні кошти відповідача. Таким чином, виселення відповідачів та малолітніх дітей з іпотечного майна можливе лише з одночасним наданням іншого постійного жилого приміщення. Узв`язку з ненаданням відповідачам такого приміщення відсутні підстави для задоволення позовних вимог товариства. Водночас, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 640/14765/15-ц (провадження № 61-27871св18), Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2019 року у справі № 727/10734/16-ц (провадження № 61-25745св18) та Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року у справі № 725/5032/18 (провадження № 61-11023св19) щодо застосування\~статей 39-40\~Закону України\~«Про іпотеку» та\~статті 109 ЖК Української РСР\~зроблено висновок про неможливість виселення відповідачів у разі, якщо в іпотеку передано нерухоме майно, придбане не лише за кредитні кошти, а й за особисті кошти іпотекодавця. Так, у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 640/14765/15-ц (провадження № 61-27871св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що в разі звернення стягнення на іпотечне майно в судовому порядку та ухвалення судового рішення про виселення мешканців з іпотечного майна, яке придбане не за рахунок кредитних коштів, підлягають застосуванню як положення частини другої статті\~39\~та/або частини першої статті\~40 Закону України «Про іпотеку», так і частини другої статті 109 ЖК Української РСР. Особам, яких виселяють із житлового будинку (житлового приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому, за положенням частини другої\~статті 109 ЖК Української РСР\~постійне житло вказується в рішенні суду. Аналогічна правова позиція у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2021 року у справі № 310/2950/18. Оскільки, згідно Договору купівлі-продажу від 22.03.2007 року, продаж квартири [ADDRESS] , вчинено за 452160,00 грн., що за офіційним курсом Національного банку України станом на 22.03.2007 року складає 89536,63 дол.США. Відповідач [PERSON] , як покупець сплатив [PERSON] , як продавцю і представнику продавця кошти в розмірі 68359,98 грн., що за курсом Національного банку України станом на 22.03.2007 року складає 13536,63 дол. США, 63 центи до підписання цього договору сторонами, а суму в розмірі 383800,00 грн, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 22.03.2007 року складає 76000,00 дол. США, 00 центи за кошти отриманого кредиту, суд дійшов висновку, про неможливість\~виселення відповідачів без надання\~\~іншого жилого приміщення. Відповідно до\~статті 141\~ЦПК України\~\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до пункту 2 частини 2\~статті141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача Оскільки суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, то судові витрати понесені позивачем покладаються на нього та поверненню не підлягають.

Outcome: dismissed