Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк", приватного нотаріуса [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію права власності посилаючись на те, що 06.03.2008 року позивачем було укладено кредитний договір FMKSWGA00000100 з закритим акціонерним товариством КБ FПриватБанкF, правонаступником якого є ПАТ КБ FПриватБанкF. З метою забезпечення повернення коштів за кредитним договором було укладено договір іпотеки від 06.03.2008 року, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок загальною площею 167,90 кв.м., житловою площею 54,50 кв.м. за адресою: с. Керецьки, вул. Замостянська, буд. 11, Свалявського району, Закарпатської області та іпотекодержателем виступав ПАТ КБ FПриватБанкF. Вимоги мотивує тим, що відповідно до інформаційної довідки позивачу стало відомо, що 23.09.2016 року приватний нотаріус [PERSON] провів дії щодо перереєстрації права власності на майно, яке перебувало в іпотеці ПАТ КБ FПриватБанкF, з якими позивач незгідна і вважає такими, що вчиненні з порушенням Закону. Позивач вказує на те, що документів про державну реєстрацію права власності за іпотекодерджателем не отримувала, на її адресу вони не надходили, а тому ПАТ КБ FПриватБанкF подали для державної реєстрації неповний комплект документів, що передбачений п. 57 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року F 1127 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що виключає перехід права власності на майно та вчинення нотаріальних дій з майном. Позивач просить скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за публічним акціонерним товариством комерційний банк FПРИВАТБАНКF на нерухоме майно: будинок загальною площею 167,90 кв.м., житловою площею 54,50 кв.м., що знаходиться в с. Керецьки, вул. Замостянська, буд. 11, Свалявського району, Закарпатської області, реєстраційний номер обFєкта нерухомого майна 1039214521240 та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 16.11.2018 року здійснено проведення судового засідання в режимі відеоконференції між Свалявським районним судом Закарпатської області та Шевченківським районним судом м. Львова за клопотанням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (вх. F 7565). В судовому засіданні представник [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] (на підставі договору про надання правової допомоги від 20.07.2018 року, ордеру серії РН-545 F58 від 29.11.2018 року) позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить скасувати державну реєстрацію права власності, поскільки така проведена з порушенням норм Закону. Крім того, поскільки відповідач використав судовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, то останній не мав право використовувати позасудовий порядок врегулювання на підставі застереження у договорі. Представник відповідача [PERSON], який діє в інтересах ПАТ КБ FПриватБанкF (довіреність F 7750-К-О від 27.12.2016 року) в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує, вважає що у позові слід відмовити в повному обсязі, надав пояснення аналогічні у відзиві на позовну заяву. Приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зFявився. Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, перевіривши доводи у відзиві відповідача, поданого до суду (вх. F 7565), суд доходить наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ: 06 березня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ FПриватБанкF (правонаступником якого є ПАТ КБ FПриватБанкF) укладено кредитний договір F MKSWGA00000100, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 200975,00 грн. ( двісті тисяч девFятсот сімдесят пFять гривень 00 коп.) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.03.2023 року. В забезпечення зобов'язань між ПАТ КБ FПриватБанкF (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки від 06.03.2008 року, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок загальною площею 167,90 кв.м., житловою площею 54,50 кв.м. за адресою: с. Керецьки, вул. Замостянська, буд. 11, Свалявського району, Закарпатської області. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон Відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна 1039214521240, в якості підстави переходу права власності на зазначений будинок в Державному реєстрі вказаний договір іпотеки від 06.03.2008 року. Загальні правові засади звернення стягнення на предмет іпотеки та підстави, визначені ст. 33 Закону України "Про іпотеку" встановлюють, що у разі невиконання боржником основного зобов'язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріусу або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 09.02.2010 року - звернуто стягнення на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: Закарпатська область, Свалявський район, с.Керецьки, вул.Замостянська, буд.11, шляхом продажу вказаних предметів іпотеки (на підставі договору іпотеки F MKSWА00000100 від 06.03.2008р.) ЗАТ КБ FПриватБанкF з укладенням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою F покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, їх обтяжень визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зокрема державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 575 ЦК України- іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Положення ст. 572 ЦК України встановлюють, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку - іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (ч. 2 ст. 36 Закону України "Про іпотеку"). При цьому, можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку визначені ч.3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку". Так, за приписами ч. 3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" - договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Як вбачається з п. 29 договору іпотеки, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі за заставною вартістю на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку"; прийняття предмету іпотеки у власність іпотекодержателем за заставною вартістю у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України "Про іпотеку"; укладення окремого договору; звернення іпотекодержателем до нотаріуса для вчинення виконавчого напису; звернення іпотекодержателем до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" - у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до п. 60 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, також подається документ, що підтверджує наявність факту згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна. Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" - визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, іпотекодержатель не обмежений використанням лише одного способу для задоволення своїх вимог. І застосування інших способів, не може вважатися порушенням норм Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку - іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст. 37 Закону України FПро іпотекуF - іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що належними та допустимими доказами позивачем заявлених вимог не доведено, зокрема наявності порушень при оформленні прав на заставне майно. Клопотань про витребування або забезпечення доказів позивачем до суду не заявлялося. Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені та перевірені докази в судовому засіданні, відповідні пояснення сторін, надані в судовому засіданні, зважаючи, що обставини порушення прав позивача при реєстрації права власності на належне йому майно за іпотекодержателем ПАТ КБ FПриватБанкF належними та допустимими доказами не підтверджено при розгляді справи, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", приватного нотаріуса [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, слід відмовити. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України - до витрат, повFязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України F судові витрати, повFязані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові - на позивача, а тому суд дійшов висновку, що у стягненні судових витрат позивачу також слід відмовити. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: dismissed