Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

В листопаді 2013 року ПАТ « Креді Агріколь Банк» звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки . В позовній заяві позивач вказує, що за кредитним договором № 181/705681/ від 11 січня 2008 року, укладеним між АТ « Індекс - Банк» , повним правонаступником якого є ПАТ « Креді Агріколь Банк» та [PERSON] у письмовій формі, відповідачу [PERSON] було надано кредит у сумі 15000,00 доларів США зі сплатою 12,8 % річних з кінцевим строком повернення 10 січня 2018 року. В ході виконавчого провадження 20.12. 2012 року виготовлено висновок про вартість іпотеки - 308500, 00 гривень ( житловий будинок ) та 111400, 00 гривень ( земельна ділянка) . В забезпечення виконання зобов?язань за Кредитним договором , між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки , що був посвідчений 11 січня 2008 року державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 3-26 , згідно якого в забезпечення вимог позивача за кредитним договором в іпотеку переданий житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 79,2 кв.м. та земельна ділянка , на якій розташований вказаний житловий будинок площею 0, 0605 га. В забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором , між позивачем , відповідачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 181/705681, відповідно до якого відповідачі несуть солідарну відповідальність за невиконання зобов?язань за кредитним договором. У порушення умов кредитного договору [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконав , у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в сумі 103932, 67 гривень. У зв'язку з тим, що відповідач не виконує умов укладених договорів, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок номер [ADDRESS] загальною площею 79,2 кв.м та земельну ділянку , на якій розташований житловий будинок площею 0,0605 га , шляхом їх продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження . Також в позові ставиться питання про стягнення з відповідача судових витрат. Представник позивача по дорученню у судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити. Відповідач [PERSON], [PERSON] та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, тобто не заперечували факт отримання кредиту, та просили суд відмовити в задоволенні позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29 вересня 2009 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області було винесено рішення в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Індекс-Банк» відділення ФПД «АТ «Індекс-Банк» в м. Умань до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором № 181/705681 від 11 січня 2008 року, за яким було розірвано кредитний договір № 181/705681 від 11 січня 2008 року та стягнуто з [PERSON] та [PERSON], солідарно на користь Акціонерного товариства «Індекс-Банк» відділення ФПД «АТ «Індекс-Банк» в м.Умань заборгованість по кредиту в сумі 118310 грн. 80 коп. та судові витрати в сумі 1303,11 грн.. Тобто, як вбачається з даного рішення суду 11 січня 2008 року між АТ «Індекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 181/705681, за яким [PERSON] було надано кредит в сумі 15 000 доларів США, строком на 120 місяців зі сплатою 12,8% річних до 10.01.2018 року (рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області - а.с. 16-18 ). . Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредиту за договором № 181/705681, заборгованість станом на 04 вересня 2013 року складає 103 932,67 грн. в тому числі пеня, за несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди, відсотки (а.с. - 22). Звідси стає не зрозумілим, яким чином позивач здійснював нарахування відсотків та пені за несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди, якщо 29 вересня 2009 року кредитний догорів було розірвано. Тому суд позбавлений можливості, з урахуванням того, що представник позивача в судовому засіданні не змогла пояснити суду підстав та спосіб утворення саме такої заборгованості та відповідних дійсних розрахунків не додала, встановити реальну заборгованість відповідачів за кредитним договором № 181/705681. Стосовно укладеного договору іпотеки, про який йде мова в позовній заяві, то суду представником позивача в судовому засіданні не було надано відповідний договір іпотеки, як і не було надано кредитний договір та інші документи, які підтверджували обставини, що були викладені в позовній заяві. Згідно акту що був складний в Уманському міськрайонному суді 11.11.2013 року при розкриванні поштового відправлення, а саме рекомендованого листа, яке надійшло від ПАТ «Креді Агріколь Банк», не виявилось вказаних у додатку документів, відсутні додатки до позовної заяви та для відповідачів(а.с - 6). Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язуються надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71(позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти ) у строк і в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного кодексу. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку". В порушення вимог ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" банк не направив відповідачам письмову вимогу з дотримання вимог частини 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку", виходячи з того, що представником позивача належним чином завірена копія такої вимоги в судовому засіданні суду надана не була. В силу положень ст.. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшій реалізації. Отже, ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд зобов'язаний визначити загальний розмір вимог та всі його складові, спосіб реалізації предмету іпотеки та його початкову ціну. Зазначене покладає на особу, що звертається до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, визначити в позові загальний розмір вимог (з чого вони складаються), початкову ціну предмета іпотеки і надати належні докази на підтвердження їх обґрунтованості. З огляду на викладене, позивач вказані вимоги закону не виконав, а виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд позбавлений можливості вирішувати зазначене питання самостійно. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.214 ЦПК України, рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обов'язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України - позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування. Таким чином, при викладених обставинах, у зв'язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed