Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

09.09.2014 року Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося до суду з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції, [PERSON], ПАТ "Банк "Київська Русь", ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про скасування арештів нерухомого майна, накладених на предмет іпотеки - будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON], Заводським відділом державної виконавчої служби Миколаївського МУЮ на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.06.2012р. ВП 330022696; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.04.2014р. ВП 42895250; постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2011р. ВП 23939834, а також арешт накладений ВДВС Миколаївського районного управління юстиції на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2011г. ВП 26280073 на предмет іпотеки - будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON]. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача Заводського відділу ДВС ММУЮ у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову заперечувала. Представник відповідача ПАТ "Банк "Київська Русь" у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила винести рішення на розсуд суду. Відповідач [PERSON] і представники відповідачів Відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції, ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" у судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 03.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір NKH3G104040074, згідно якого позивач надав позичальнику 46060,00 доларів США кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань по кредиту, згідно договору іпотеки від 03.09.2007 р. [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 55.50, житловою площею 44.20 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 237 350 грн. 00 коп. В той же час на вищевказане іпотечне майно накладено арешти органами ДВС, а саме: державним виконавцем ВДВС Заводського МУЮ на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.06.2012р. ВП 330022696, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.04.2014р. ВП 42895250, постанови постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2011р. ВП 23939834, що відкрито за заявою стягувача ПАТ Банк "Київська Русь"; державним виконавцем ВДВС Миколаївського районного управління юстиції на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2011г. ВП 26280073, що відкрито за заявою стягувача. Викладене підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.06.2014р. №59911953. Згідно інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» право іпотеки виникає з моменту укладання договору іпотеки. В даному випадку, право іпотеки у позивача виникло 04.09.2007 р., а постанови про накладення арешту майно боржника винесені значно пізніше, ніж спірну нерухомість, було передано в іпотеку позивачу за договором іпотеки. Крім того, станом на 09.12.2013р. заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем складає 916902.63 грн., і це значно перевищує вартість предмету іпотеки, яка на дату укладення договору іпотеки складала 237 350 грн. 00 коп. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель за рахунок предмета іпотеки має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з - під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. На даний між Позивачем та [PERSON] досягнуто згоди на реалізацію іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в позасудовому порядку визначеному ст. 36 Закону України "Про іпотеку" та п. 29 Договору іпотеки. Але, оскільки у відношенні предмету іпотеки в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено записи про його обтяження, позивач не може скористатися своїм правом іпотекодержателя щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений договором іпотеки та рішенням суду, тому вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved