Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Микитчин П.С., звернулася в суд з позовом до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на Ѕ частку домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та визнання права власності на Ѕ частку домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] , як за членом колгоспного двору. В обгрунтування позову зазначено, що [INFO] померла [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцю майно, в тому числі на домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не залишила. [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги на майно [PERSON] . Позивачка фактично прийняла спадщину, на даний час бажає оформити спадкові права на домоволодіння, однак через те, що за життя спадкодавцем не виготовлялося свідоцтво про право власності на домоволодіння, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. За вказаних обставин позивач змушена здійснювати захист своїх спадкових прав у судовому порядку. Також вона має право на Ѕ частину вказаного домоволодіння, як член колишнього колгоспного двору. Коли вона звернулася з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, нотаріус відмовив їй, у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Просила визнати за нею право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування та як члена колишнього колгоспного двору. Відповідач заперечень проти позову не подав. У підготовче засідання позивач не з`явився, представник Микитчин П.С. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, направив на адресу суду заяви про визнання позову, письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Участь у судових засіданнях - це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 24 січня 2011 року виконавчим комітетом Явченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до довідки № 117, виданої 31 травня 2021 року Конюшківським старостинським округом Рогатинської міської ради Івано-Франківської області, останнім постійним місцем проживання [PERSON] було [ADDRESS] . Станом на 15 квітня 1991 року вказаний житловий будинок відносився до суспільної групи «колгоспний двір» в якому проживали та були зареєстровані [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] . Факт родинних відносин між спадкоємцем [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим повторно 06 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №5) та спадкодавцем [PERSON] документально підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] , виданим 26 серпня 1963 року, де в графі мати зазначено [PERSON] . Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори Андрейків Т.В. 10 червня 2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на домоволодіння. Згідно постанови нотаріуса спадкова справа після смерті [PERSON] заведена 29 січня 2011 року за заявою про прийняття спадщини. [PERSON] є єдиним спадкоємцем на майно [PERSON] . Відповідно до довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації №132 від 30 червня 2020 року реєстрація права власності на домоволодіння по [ADDRESS] не проводилась. Станом на 19 червня 2020 року дане домоволодіння має наступні технічні характеристики: "А" житловий будинок загальною площею 63,5 м2, житловою площею 47,0 м2, "Б" літня кухня загальною площею 13,7 м2, "В" гараж загальною площею 24,4 м2, "Г" стайня-стодола загальною площею 48,3 м2, № 1 ворота загальною площею 6,6 м2, № 2 криниця загальною площею 6,0 м/п. На зазначені домоволодіння на замовлення [PERSON] в ТОВ «Технічна інвентаризація та оцінка нерухомості» виготовлено технічний паспорт. Згідно звіту про ринкову вартість домоволодіння оцінювача Кнігніцької Г.Д. від 15 червня 2021 року, ринкова вартість зазначеного домоволодіння без врахування вартості земельної ділянки становить 62 500,00 грн. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. Згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Правильне застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР 1963 року передбачає з`ясування питання про віднесення будинку до відповідної суспільної групи господарств. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15. Спеціальним нормативним актом, який визначав порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року № 48. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Спадкуванням за ст.1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст. 1261 ЦК України). За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). За ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, оскільки з наявних у суду матеріалів справи інших спадкоємців, які згідно ст.1261 ЦК України мають право на спадкування немає, а також враховуючи те, що позивач набула право власності на спірний житловий будинок та приналежні будівлі, як спадкоємець за законом у першу чергу, після смерті Матері [PERSON] (1/2 частки) та як член колишнього колгоспного двору (1/2 частки), однак не може отримати документа, який засвідчує її право власності на це майно, а тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved