Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача 34880,08 грн. витрат понесених у зв'язку із виплатою страхового відшкодування та 1600,00 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11.07.2016 року відповідач порушив п. 2.3.б, 10.1.,10.4. ПДР України, внаслідок чого заподіяно матеріальну шкоду автомобілю під керуванням [PERSON] Позивач, виконуючи договірні зобов'язання за полісом цивільно-правової відповідальності укладеним між позивачем та страхувальником [PERSON], відшкодував заподіяний збиток потерпілій особі та перерахував потерпілій особі [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 69760,16 грн. Таким чином, позивач отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки - до відповідача. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити та провести заочний розгляд справи за наявними у справі письмовими доказами . Відповідач, повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] отримав судову повістку про розгляд справи 16.10.2018 року особисто, відзив до суду не подав, причини своєї неявки суду не повідомив (а.с.100). Ухвалою суду 27.08.2017 року провадження у справі відкрито. 26.09.2018 року ухвалою суду постановлено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 30.11.2018 року ухвалою суду на місці постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, пояснення представника позивача судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим суб'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку. Згідно з положеннями ст. ст. 993, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник за або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Так, ч.1 ст.1191 ЦК України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений. В даному випадку в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11.07.2016 року о 08.30 годині водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], при здійсненні повороту ліворуч не переконався у безпечності свого маневру для інших учасників руху, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим порушив вимоги п. 2.3.б, 10.1.,10.4 ПДР України. Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02.11.2016 року у справі № 211/5019/16-п відповідача [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.. 124 КУпАП (а.с.24). Згідно з ч.5 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/ 8702002 при страхуванні автомобіля «М 21412», н/з [NUMBER], страхувальником був визначений [PERSON]; на підставі пенсійного посвідчення що має право на зменшення розміру страхового платежу (а.с.19). У відповідності до п.22.1., п.22.2 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілий - власник автомобіля [NUMBER] [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.26). Оскільки, зазначена подія була визнана страховою, позивач на підставі складеного страхового акту № 266В/20/2017 від 11.01.2017 року, зробив розрахунок суми страхового відшкодування та виплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 69760,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2693 від 25.01.2017 року (а.с.70, 73). Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. П.13.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. За приписами п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього Закону. Крім того, згідно ст.38-1.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування цей пункт застосовано), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 34880,08 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1600,0 грн.

Outcome: approved