Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] та з [PERSON] заборгованість за надані комунальні послуги по послугам централізованого опалення, вивіз сміття та за надані послуги з централізованого опалення, за вивіз сміття та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 35 855, 23 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01.07.2009 року квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить відповідачам. Останні не бажають в добровільному порядку оплачувати вказані комунальні послуги, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи щодо цього. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї КП "Озерне" №602 від 02.03.2020 року у даній квартирі прописані відповідачі [PERSON] , [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] знята з реєстрації за вказаною адресою 09.08.2016 року та на даний момент зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наданими суду відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області (а.с. 64). 16.06.2018 року позивач звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області із заявою про видачу судового наказу про примусове стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості в розмірі 14 902, 96 гривень. Ухвалою Житомирського районного суду від 14.08.2018 року судовий наказ №278/1720/18 від 16.07.2018 року скасовано (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01.07.2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23657273 від 25.08.2009 року квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить відповідачам (а.с. 16). Відповідно до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, введеного і дію постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року №389, з 01.07.2015 року урахування пільги [PERSON] при оплаті за житлово-комунальні послуги, як працівнику міліції, який живе і працює у сільській місцевості та в селищах міського типу, було припинено, а на підставі Закону України "Про статус ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" враховано 50% пільгу як ветерану органів внутрішніх справ. Відтак, як зазначає позивач, [PERSON] та його дружина [PERSON] , як член сім`ї пільговика, користувалися житлом до 01.07.2015 року безоплатно. З 01.07.2015 року [PERSON] , як ветеран органів внутрішніх справ, що в свою чергу підтверджується посвідченням № [NUMBER] від 16.01.2004 року (а.с. 14) та [PERSON] , як член сім`ї пільговика, користувалися пільгою в розмірі 50% на підставі Закону України "Про статус ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист". В подальшому, 09.08.2016 року [PERSON] знята з реєстрації місця проживання, а тому з вказаної дати перестала були членом сім`ї пільговика та нарахування здійснювались в межах 100% за зайву площу. З липня 2015 року по січень 2020 року відповідачі не сплачують комунальні послуги. Відповідно до наданого розрахунку заборгованість за період з липня 2015 року по січень 2020 року склала 35 855, 23 гривень (а.с. 19-26). Правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані положеннями наступних норм матеріального права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Мало того, тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі ст. 64, 67, 68 ЖК України, п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов`язаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за квартиру, але й за комунальні послуги, а саме: централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до ст. 15 ЗУ "Про відходи" громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника, споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом. Згідно зазначеним нормам Закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до п. 6 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальних захист" ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надаються такі пільги, серед іншого, 50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги), користування квартирним телефоном. Направленим відзивом на позов відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали частково. В обґрунтування відзиву зазначили, що [PERSON] з 09.08.2016 року знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] хоча і зареєстрована у спірній квартирі, проте у ній понад 20 років не проживає. На підставі цього, в контексті Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІV від 24.06.2004 року не були споживачами комунальних послуг, заборгованість по яким просить стягнути позивач (а.с. 72-74). Відповіддю на відзив позивач заперечив викладені у відзиві [PERSON] та [PERSON] обставини. В обґрунтування відповіді на відзив заначив, що відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", який був чинним станом на 01.05.2019 року, визначено поняття "індивідуальний споживач" як фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна. Відтак - позивачем були здійснені нарахування боргу за надані послуги усім власникам майна з урахуванням пільг [PERSON] (а.с. 84-86). Відзивом на позовну заяву [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. В обґрунтування відзиву зазначив, що являється особою, яка відповідно до Закону України "Про міліцію" та Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" звільнена від оплати комунальних послуг (а.с.114-122). Відповіддю на відзив позивач заперечив викладені [PERSON] обставини, пояснив, що при розрахунку заборгованості враховано пільги, які були передбачені чинним законодавством [PERSON] , позов просив задовольнити в повному обсязі (а.с. 99-102). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними позивачем та такими, що підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що відповідачі є індивідуальними споживачами послуг, що надавались позивачем, а отже мають сплачувати за фактично надані комунальні послуги. Обсяг нарахувань здійснених позивачем суд вважає правильним. Обсяг пільг, наявних у відповідачів, - врахований при здійсненні нарахувань. Оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів в дольовому порядку на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати за розгляд даної справи, що складаються із судового збору в сумі 2 102, 00 гривень, тобто по 700, 67 гривень з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved