Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

У лютому 2013 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до відповідача [PERSON] про розподіл частки житлового будинку за його фактичним користуванням та визначення часток. До початку судового розгляду [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] [PERSON], [PERSON] про розподіл частки житлового будинку в натурі та визначення часток у будинку. Ухвалою суду від 19.03.2013 року зустрічний позов був прийнятий до провадження та призначено судовий розгляд. В ході судового розгляду було призначено ряд судово-технічних експертиз, після яких сторони декілька разів уточнювали свої позовні вимоги. Так, в ході судового розгляду, позивач за первісним позовом [PERSON] пояснив суду, що згідно правовстановлюючих документів на житловий будинок [ADDRESS], право власності на будинок зареєстровано за [PERSON] - 111/300 часток, за [PERSON] - 111/300часток, за [PERSON] - 13/100 часток, за [PERSON] 13/100 часток. При цьому [PERSON] та [PERSON] право власності набуто в порядку спадкування після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Згідно технічної документації на будинок [ADDRESS] наявні самочинно побудовані сарай И вартістю 2136 грн ( з урахуванням козирка та ганка до сараю літ.И) , гаражі К вартістю 12639 грн. та Л вартістю 3551 грн., вбиральня Н вартістю 558 грн. При визначенні розміру часток співвласників, які зазначені в правовстановлюючих документах всіх співвласників на будинок, не було враховано вищезазначених побудов, таким чином, частки співвласників в праві власності на будинок на теперішній час фактично не визначені. Крім того, позивач вважає, що сарай, гараж, вбиральня не є самостійними об'єктами нерухомості, а є складовими частинами об'єкту нерухомості, визначеного як «житловий будинок за адресою [ADDRESS],» право власності на зазначені побудови окремо не може бути визнано, а вартість цих побудов має бути врахована шляхом збільшення частки відповідного співвласника з урахуванням вартості побудов, які є вкладом відповідного співвласника у придбання зазначеного майна . Сарай И, гаражі К і Л, вбиральня Н було возведено в 1980-1982 роках батьком позивача [PERSON], без участі відповідачів [PERSON] та [PERSON] або їх попередників, тому збільшитися за рахунок вартості узаконених побудов має частка, яка належить [PERSON] та [PERSON]. Вони домовились про відступлення від рівності часток при визначенні ідеальних часток в праві власності з урахуванням побудов, які на час смерті їх батьків являлися самочинними. Згідно досягнутої домовленості, з вищезазначених самочинних побудов позивачу [PERSON] мають належати гараж літ К та вбиральня Н, а [PERSON] - сарай літ. И, та гараж літ. Л. Такий розподіл жодним чином не порушує прав [PERSON] та [PERSON], оскільки вони не мають відношення до будівництва зазначених побудов і ніколи ними не користувалися і не заявляли на них будь-яких претензій. На підставі вищевказаного позивач [PERSON] просив суд визначити ідеальні частки співвласників [PERSON], [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в праві власності на домоволодіння за адресою [ADDRESS] з урахуванням сараю И ( з урахуванням козирка та ганка до сараю літ.И) , гаражів К. та Л., вбиральні Н в наступному розмірі: - [PERSON] - 462/1000 частки замість 111/300; - [PERSON] - 313/1000 частки замість 111/300; - [PERSON] - 225/2000 часток замість 13/100; - [PERSON] 225/2000 часток замість 13/100. Визначити порядок користування житловим будинком [ADDRESS] та надвірними побудовами до нього у відповідності до варіанту, запропонованому висновком додаткової судово-будівельної експертизи № 1941 від 25. ,04.2014 року наступним чином: виділити в користування [PERSON] на 462/1000 частки : Житлову прибудову А№ , прибудову а№, ганок до а№, прибудову літ.АІ, козирок до а№, які складаються з приміщень: коридору 2-1 площею 5,3 мІ, кухні 2-2 площею 9,4 мІ, кімнати 2-3 площею 12,6 мІ, кімнати 2-4 площею 7,6 мІ в житловому будинку [ADDRESS], а також сарай літ В, частину літньої кухні Б площею 12,0 мІ, прилеглу до сараю літ.В, гараж літ. К, сарай літ.М, злівну яму №4, вбиральню літ.Н, ? частину водопроводу № 3, ? частину водоміру № 3, ? частину хвіртки № 5. иділити в користування [PERSON] на 313/1000 часток : по основній частині будинку літ.А приміщення: кухня 2-6 площею 8,4 кв.м, кімната 2-7 площею 10,4 кв.м, , прибудову літ а, веранду літ.аІ, ганок до літ. аІ, козирок до літ. аІ, які складаються з приміщень : кухні 2-5 площею 6,5 кв.м, коридору 2-8 площею 5,9 кв.м, коридору 2-9 площею 7,7 кв.м в житловому будинку [ADDRESS], сарай літ.И з ганком та козирком, частину літньої кухні літ.Б пл.. 8,0 кв.м, прилеглу до сараю літ И , гараж літ.Л, частину водопроводу № 3, частину водоміру № 3, частину хвіртки № 5. Виділити в спільне користування [PERSON] на 225/2000 та [PERSON] на 225/2000 часток: по основній частині житлового будинку літ.А приміщення: кімната 1-2 площею 8,1 кв.м, кімната1-3 площею 10,4 кв.м; прибудову літ Аі, яка складається з приміщень кухні 1-1 площею 10,1 кв.м, ванни 1-4 площею 3,3 кв.м в житловому будинку [ADDRESS], а також сарай літ.Е, погріб під Е, водопровід літ. № 1 , забор літ.№ 2. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] не заперечував проти пропозиції [PERSON], уточнив свій зустрічний позовом та просив суд визначити ідеальні частки співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в праві власності на домоволодіння за адресою [ADDRESS] з рахуванням сараю И ( з урахуванням козирка та ганка до сараю літ.И), гаражів К та Л , вбиральні Н в наступному розмірі: [PERSON] - 462/1000 частки замість 111/300; [PERSON] - 313/1000 частки замість 111/300; [PERSON] - 225/2000 часток замість 13/100; [PERSON] 225/2000 часток замість 13/100. Визначити порядок користування житловим будинком [ADDRESS] та надвірними побудовами до нього у відповідності до варіанту, запропонованому висновком додаткової судово-будівельної експертизи № 1941 від 25.04.2014 року наступним чином: Виділити в користування [PERSON] на 313/1000 часток: основну частину будинку літ.А, прибудову літ а, веранду літ.а2, ґанок до літ. а2, козирок до літ. а2, які складаються з приміщень : кухні 2-5 площею 6,5 кв.м, кімнати 2-6 площею 8,4 кв.м, кімнати 2-7 площею 10,4 кв.м, коридору 2-8 площею 5,9 кв.м, коридору 2-9 площею 7,7 кв.м в житловому будинку [ADDRESS], сарай літ.И з ґанком та козирком, частину літньої кухні літ.Б площею 8,0 кв.м, прилеглу до сараю літ И , гараж літ.Л, 1/2 частину водопроводу № 3, 1/2 частину водоміру № 3, 1/2 частину хвіртки № 5. Виділити в користування [PERSON] на 462/1000 часток: житлову прибудову А1 площею 20,2 м2, прибудову а', ґанок до а', прибудову літ.А2, козирок до а', які складаються з: приміщення 2-1 площею 5,3 м2, 2-2 площею 9,4 м2, 2-3 площею 12,6 м2, 2-4 площею 7,6 м2 в житловому будинку [ADDRESS], а також сарай літ В, частину літньої кухні Б площею 12,0 м2, прилеглу до сараю літ.В, гараж літ.К, сарай літ.М, зливну яму №4, вбиральню літ.Н, 1/2 частину водопроводу № 3, 1/2 частину водоміру № 3, 1/2 частину хвіртки № 5. Виділити в спільне користування [PERSON] на 225/2000 та [PERSON] на 225/2000 часток по основній частині житлового будинку літ.А, яка складається з приміщень 1-2 площею 8,1 кв.м, 1-3 площею 10,4 кв.м, прибудова А3, яка складається з приміщень 1-1 плошею 10.1 кв.м та 1-4 плошею 3,3 кв.м, сарай Е, погріб під Е, водопровід № 1, забор № 2. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти встановлення порядку користування спадковою частиною житлового будинку між позивачами, але в частині позовних вимог визнання права власності на сараї та гаражі та перерозподіл часток як [PERSON] так і [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні таких вимог, оскільки це суперечить вимогам частини 4 статті 357 Цивільного кодексу України, де вказано, що «співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова є власністю співвласника, який іі зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Він підтримує позицію своєї матері [PERSON] та просить суд задовольнити позовні вимоги як за первісним позовом так і за зустрічним позовом частково. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Як встановлено у судовому засіданні, батькам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS], власником будинку був зареєстрований [PERSON]. 11 грудня 1981 року Ленінською районною радою депутатів м. Запоріжжя було прийнято Рішення № 363/11 «Про зміну ідеальних часток у буд. [ADDRESS], згідно з яким за [PERSON] була визначена доля у будинку 37/50, а за співвласником [PERSON]-13/50 часток. Пізніше 13/50 часток будинку були декілька разів перепродано. У 1998 році за договором купівлі продажу 13/50 частин будинку стало власністю [PERSON] та [PERSON], що відображено у технічному паспорті, копія якого знаходиться у матеріалах справи. За своє сумісне життя батьки [PERSON], розділили між собою 37/50 частки будинку, отримали свідоцтва про право власності кожний по 37/100 часток , яке було видане Другою державною нотаріальною конторою м. Запоріжжя 23 лютого 1982р., зареєстровано у реєстрі № 1506 . 07 листопада 1985року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 37/100 часток будинку, [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті батька стали [PERSON] та [PERSON], а також дружина померлого [PERSON], про що їм було видане Другою державною нотаріальною конторою м. Запоріжжя, свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.02.1987р., яке зареєстроване у реєстрі №Л-717(копія свідоцтва про право на спадщину за законом знаходиться у матеріалах справи). Згідно з вказаним свідоцтвом про право на спадщину за законом кожному стало належати по 37/300 часток спільного будинку, а мати стала власницею 74/150 часток будинок. [INFO] померла мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належні їй 74/150 частин будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті матері по 74/300 частки будинку, а з урахуванням того, що після смерті батька вони отримали по 37/300 часток будинку, їм стало належати по 111/300 часток спірного будинку кожному. Частка будинку, яка належить [PERSON] та [PERSON] складається з житлових кімнат: кімната№2-3 плошею-12,6 кв м., кімната №2-4 площею-7,6 кв. м., кімната №2-6 площею 8,4 кв. м., кімната № 2-7 площею-10,4 кв. м., коридор № 2-1 площею - 5,3 кв. м., коридор № 2-8 площею - 5.9 кв. м., коридор№2-9 площею-7,7 кв. м., кухня №2-2 площею - 9,4 кв. м., кухня №2-5 площею - 6,5 кв. м. Також до часток у спадщині відносяться: сарай „В", літня кухня „Б", сарай „И", вбиральня „Н", сарай „М", гараж „К", гараж „Л", паркан №5, водопровід №3 з водоміром №3, яма зливна №4. Гаражі «К» та «Л», сарай «И», вбиральня «Н», були узаконені у 2012р. на підставі Наказу № 404 від 09.08.2012р. Міністерства регіонального розвитку будівництва ЖКГ України. [PERSON], [PERSON]. на 13/50 частин будинку належить кімната№1-2 площею -8,1 кв. м., кімната№1-3 площею-10,4 кв. м., кухня№1-1 площею- 10.1 кв м., ванна№1-4 ппошею- 3,3 кв м, сарай «Е», паркан №2. У відповідності до ч.2 ст,1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. З технічної документації на будинок вбачається , що на земельній ділянці при будинку [ADDRESS] наявні самочинно побудовані сарай И вартістю 2136 грн ( з урахуванням козирка та ганка до сараю літ.И) , гаражі К вартістю 12639 грн. та Л вартістю 3551 грн., вбиральня Н вартістю 558 грн. У зв'язку з внесенням змін до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна наказом Міністерства регіонального розвитку , будівництва та житлово-комунального господарства № 404 від 09.08.2012 р. зазначені побудови не вважаються самочинними. При визначенні розміру часток співвласників, які зазначені в правовстановлюючих документах всіх співвласників на будинок, не було враховано вищезазначених побудов, таким чином, частки співвласників в праві власності на будинок на теперішній час фактично не визначені. Тому суд вважає, що в даному випадку підлягає застосуванню ч.2 ст.357 ЦК України, згідно якої «Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.» Так як сарай, гараж, вбиральня не є самостійними об'єктами нерухомості, а є складовими частинами об'єкту нерухомості, визначеного як «житловий будинок за адресою [ADDRESS],» право власності на зазначені побудови окремо не може бути визнано, а вартість цих побудов має бути врахована шляхом збільшення частки відповідного співвласника з урахуванням вартості побудов, які є вкладом відповідного співвласника у придбання зазначеного майна . Сарай И, гаражі К і Л, вбиральня Н було возведено в 1980-1982 роках нашим з відповідачем [PERSON] батьком [PERSON], без участі відповідачів [PERSON] та [PERSON] або їх попередників, що підтверджується записом в технічному паспорті та проти чого не заперечують [PERSON] та [PERSON] Тому збільшитися за рахунок вартості узаконених побудов має частка, яка належить [PERSON] та [PERSON]. За досягнутої угоди між [PERSON] та [PERSON] про відступлення від рівності часток при визначенні ідеальних часток в праві власності з урахуванням побудов, які на час смерті їх батьків являлися самочинними. Згідно досягнутої між мною та [PERSON] домовленості, з вищезазначених самочинних побудов [PERSON] мають належати гараж літ К та вбиральня Н, а [PERSON] - сарай літ. И, та гараж літ. Л. Такий розподіл жодним чином не порушує прав [PERSON] та [PERSON], оскільки вони не мають відношення до будівництва зазначених побудов і ніколи ними не користувалися і не заявляли на них будь-яких претензій. Крім того, між [PERSON] та [PERSON] досягнуто угоди про встановлення порядку користування житловим будинком та надвірними побудовами у відповідності до варіанту, запропонованому висновком додаткової судово-будівельної експертизи № 1941 від 25. ,04.2014 року. З урахуванням вищезазначеного варіанту порядку користування будинком та надвірними побудовами та включенням побудов, які раніше вважалися самочинними, частки співвласників визначено експертом в такому розмірі: [PERSON] - 462/1000 частки; [PERSON] - 313/1000 частки; [PERSON] - 225/2000 часток; [PERSON] 225/2000 часток. В спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] має залишиться частина будинку, яка відповідає фактично займаній ними частині без будь-яких змін, а саме: квартира № 3 в основній частині житлового будинку літ.А, яка складається з приміщень 1-2 площею 8,1 кв.м, 1-3 площею 10,4 кв.м, прибудова Аі, яка складається з приміщень 1-1 площею 10.4 кв.м та 1-4 площею 3,3 кв.м, сарай Е, погріб під Е, водопровід № 1, забор № 2. За визначеними обставинами право власності [PERSON] та [PERSON] не порушується, оскільки реальна частка будинку та надвірних побудов, які було придбано ними у власність згідно договору купівлі-продажу від 23.10.1998 року і яка з того часу знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON], в тому числі з урахуванням побудов, які вважалися раніше самочинними і фактично не знаходяться в користуванні [PERSON], ніяким чином не змінилася. Зміна ідеальних часток відповідачів [PERSON] та [PERSON] не тягне за собою будь-якого зменшення обсягу їх як права власності, так і права користування земельною ділянкою, набутого внаслідок придбання частини житлового будинку за договором купівлі-продажу від 23.10.1998 року. Згідно п. ґ) Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК ( 2768-14 ) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження». Таким чином, зміна ідеальних часток [PERSON] та [PERSON] ніяким чином не буде впливати на розмір частки земельної ділянки при визначенні порядку користування земельною ділянкою в майбутньому. З урахуванням вищевказаного доводи [PERSON] що перерозподіл часток буде порушувати її права та права [PERSON] як співвласників є безпідставним. Отже аналізуючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги первісного позову разом з вимогами зустрічного позову засновані на законі, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved