Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

ПАТ КБ „Приват Банк" звернувся до суду з позовом до відповідача і просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 145 КК від 24 вересня 2008 року в розмірі 33728.51 (Долар США), що за курсом 9.24 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.03.2014 року складає 311513 грн. 13 коп. вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ „Приват Банк" автомобіль Mercedes-benz; мікроавтобус, що належить на праві власності [PERSON]; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля Mercedes-benz, мікроавтобуса, що належить на праві власності [PERSON]; звернути стягнення на автомобіль Mercedes-benz, мікроавтобус шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля в органах ДАІ України. Судові витрати стягнути з відповідача. Представник ПАТ КБ „ПриватБанк" посилається на ті обставини, що 24 вересня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 19000 (доларів США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 вересня 2013 року. Протягом строку дії кредитного договору відповідач систематично порушував термін сплати кредиту і процентів за користування кредитом. Станом на 11.03.2014 року відповідач має заборгованість по кредиту 33728.51 (долар США), а саме, заборгованість за кредитом -12776.37 долар США.; заборгованість по процентах - 14057.95 долар США.; пеня-5262.29 долар США.; штраф (фіксована частина) - 27.07долар США, штраф (процентна складова) - 1604.83 долар США. Також, між кредитором та [PERSON], 13 січня 2009 року було укладено договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу автомобіль Mercedes-benz, мікроавтобус, що належить на праві власності відповідачу. В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов"язання за договором застави не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Просив позов задовольнити. Представник позивача надіслав суду письмове клопотання в якому вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи, справу просить розглядати у його відсутності. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з"явився, хоча у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 74 ЦПК України, був повідомлений про час та місце судового засідання. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши представлені доводи представника позивача та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 24 вересня 2009 року відповідач, [PERSON] отримав кредит у розмірі 19000 долар США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,50 %на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Протягом строку дії кредитного договору [PERSON]систематично порушував термін сплати кредиту і процентів за користування кредитом. Згідно представленого представником позивача розрахунку станом на 11 березня 2014 року заборгованість по кредиту становить 33728.51 долар США. З договору застави вбачається, що 13 січня 2009 року, між кредитором та [PERSON] було укладено договір застави. Відповідно до якого відповідач надав в заставу рухоме майно, а саме, автомобіль Mercedes-benz, мікроавтобус, що належить йому на праві власності. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.527 ч.1 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор- прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. А згідно ст. 530 цього ж кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В силу дії ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 цього ж кодексу встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Тобто сторони у відповідності до вимог ст. ст. 1046-1048, 1054 ЦК України перебувають у договірних стосунках з приводу надання та отримання кредиту і відповідач не виконав умови кредитного договору і тому відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, вважається таким, що порушив зобов'язання. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Ст. 589 ЦК України визначено правові наслідки невиконання зобов"язання, забезпеченого заставою - набуття заставодержателем права звернення стягнення на предмет застави для задоволення своїх вимог в повному обсязі. Аналогічні положення мітяться в ЗУ "Про заставу" - ст. 20 та ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" - ст. 22, 23. Згідно п. 6 Заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави у випадку порушення позичальником або заставодавцем умов договорів, укладених з заставодержателем, або у інших випадках, передбачених законодавством. Спосіб та порядок звернення стягнення на предмет застави визначено чинним законодавством та положеннями укладеного договору застави. Згідно ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Користуючись своїми правами позивач обрав спосіб звернення стягнення на предмет застави - шляхом реалізації згідно з рішенням суду. Відповідно до ст. 20 ЗУ "Про заставу" - звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до даного Договору застави право застави на предмет застави виникає з моменту укладення договору. Оскільки підстави припинення застави, визначені ст. 593 ЦК України та ст. 28 ЗУ "Про заставу" відсутні, Договір застави і надалі зберігає свою силу і є обов"язковим для виконання. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України, ст. 20 ЗУ "Про заставу", ст. 590 ЦК України та

Outcome: approved