Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Рівненського міського суду з уточненим позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, в якому просять суд усунути їм перешкоди у користуванні майном, шляхом позбавлення [PERSON], [INFO] права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS], яку вони отримали в порядку приватизації державного житлового фонду. Між всіма співвласниками зазначеного майна, 03.04.2018р. було укладено Договір про визначення часток у праві власності на квартиру, згідно якого всім співвласникам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визначено по 1/5 частки квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані, окрім них, [PERSON], який продав свою частку позивачу. Проте відповідач у зазначеній квартирі не проживає понад один рік, що підтверджується актом від 18.10.2018р., складеним сусідами, підписи, яких засвідчено начальником ЖКП "Галицьке". За таких підстав, вони звернулися до суду із заявою про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою, шляхом позбавлення [PERSON], [INFO] права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Просять позов задоволити. Ухвалою Рівненського міського суду від 22.01.2019 року по вищевказаній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтримали позов з підстав, викладених у позові та просять його задоволити. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відзив на позов не подав. Суд, заслухавши позицію позивачів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, встановив наступне. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке знаходиться у приватній спільній сумісній власності позивачів і це регулюються цивільним законодавством. З встановлених обставин випливають правовідносини між членими сім"ї, які користуються зазначеним житлом. Таким чином, дані до встановлених правовідносин необхідно застосовувати цивільне законодавство, що регулює питання користування житлом членів сім"ї власника житла, яке знаходиться у приватній власності позивача. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім"ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. На підставі ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один (1) рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], яку вони отримали в порядку приватизації державного житлового фонду, що підтверджується копією свідоцтва про право власності, виданого 25.03.1998 року, ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод» (а.с. 5). Між всіма співвласниками зазначеного майна, 03.04.2018р. було укладено Договір про визначення часток у праві власності на квартиру, згідно якого всім співвласникам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визначено по 1/5 частки квартири [ADDRESS] (а.с. 6). 03.04.2018р. між [PERSON] та відповідачем було укладено договір купівлі - продажу, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області - Матвійчуком О.С. , згідно п. 1 якого продавець ([PERSON]) передає майно, а саме: належну йому на праві приватної власності 1/5 частку в праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] у власність покупцю ([PERSON]), а покупець приймає у власність вищевказане майно і сплачує за нього продавцю обговорену в цьому договорі грошову суму на умовах цього договору (а.с. 7,8). Таким чином право власності відповідача на належну [PERSON] частку спірної квартири припинилося. Судом встановлено, що на даний час співвласниками квартири за спірною адресою є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9-13). У зазначеній квартирі, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №122693 від 05.12.2018 року (а.с. 14). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає без поважних причин більше року. Факт непроживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] підтверджується актом від 18.10.2018р., складеним сусідами, підписи, яких засвідчено начальником ЖКП "Галицьке" (а.с. 15). Дійсність зазначеного акту сумнівів у суду щодо його об'єктивності та правдивості не викликає, оскільки особи, що його склали, є сусідами позивачів, яким, на переконання суду, достовірно може бути відомо про осіб, які проживають у належній позивачам квартирі, а тому цей акт приймається судом як доказ. Крім того, згідно п. 6 Договору купівлі продажу від 03.04.2018р., укладеного між [PERSON] та відповідачем продаж зазначеної 1/5 частки в праві власності на квартиру проводиться за 80000 грн., які сплачені покупцем продавцю до підписання цього договору згідно із чинним законодавством України. Крім того, згідно відповідного пункту договору сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану частку в праві власності на квартиру та відсутність один до одного претензій фінансового характеру. Пунктом 8 договору передбачено, що продавець зобов'язується знятися з реєстраційного обліку, фактично звільнити та передати квартиру (її частку) покупцю у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам житлових приміщень й умовам Договору, в день нотаріального посвідчення договору, сплативши при цьому всі необхідні платежі, комунальні тощо, за користування даною часткою часткою квартири на момент її фактичного звільнення із обов'язковим наданням покупцю документів, що підтверджують відсутність заборгованості. Таким чином, [PERSON] належним чином виконано всі узгоджені сторонами за договором купівлі-продажу істотні умови і свої зобов'язання, в тому числі і щодо повної оплати продавцю - [PERSON], узгодженої вартості частки квартири. Так, договір купівлі-продажу від 03.04.2018 року є дійсним, його не змінено, не скасовано та не визнано в судовому засіданні недійсним. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року року, Першого протоколу та протоколів № 2.4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідностатті 319 ЦК Українивказані права здійснюються власником на власний розсуд. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцiнюючи дослiдженi по справi докази в їх сукупності, суд встановив, що у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідач [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає понад один рік без поважних причин, а тому, вiдповiдно до вимог частини другої статті 405 ЦК України повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності його понад встановлені строки. Виходячи з наведеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що наявні законні та достатні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved