Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Жовківської державної нотаріальної контори про визнання неправомірними дії та бездіяльність відповідача в цілому, визнання порушення відповідачем цивільного права позивача на доступ до інформації, визнання порушення відповідачем цивільного права позивача на спадщину, а саме права на земельну частку (пай) та права на земельну ділянку, визнання порушення відповідачем ст.. 14, ч. 1 ст. 1 протоколу 12 Конвенції (дискримінація позивача), визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2012 р., визнання недійсним сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ 018965 виданий Жовківською РДА 21.12.2010 р., визнання недійсним дублікату заповіту виданого Зашківською сільською радою 30.05.2011 р., визнання права на спадщину, визнання правовстановлюючим документом, що посвідчує це право заповіт [PERSON] від 06.06.2002 р., визнання права на земельну частку, визнання правовстановлюючим документом, що посвідчує це право сертифікат на право приватної власності на землю серії ЛВ № 121150, зобов"язання відповідача вчинити дію, а саме невідкладно скласти і видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на підставі належних правовстановлюючих документів, визнання порушення відповідачем права позивача на мирне володіння своїм майном. Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що Жовківською державною нотаріальною конторою в особі завідуючої [PERSON] є грубо порушено права позивача [PERSON], а саме її неправомірними діями та бездіяльністю в цілому. Так, він [PERSON], як представник позивача [PERSON], згідно доручення має усі права на здійснення від імені [PERSON] усіх без виключення дій, однак [PERSON] порушила право позивача [PERSON] на доступ до інформації, а саме, неодноразова відмовляла у наданні інформації та можливості ознайомитися із матеріалами спадкової справи власне йому як представнику позивача, не надавала доступу до спадкової справи, і такими діями вчинила відносно позивача [PERSON], на думку представника позивача [PERSON], дискримінацію. Крім цього, вважає, що [PERSON] порушено право [PERSON] на спадщину після смерті [PERSON] та видано йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) площею 1,51 га, але не за сертифікатом серії ЛВ № 121150, а за сертифікатом зареєстрованим в книзі реєстрації сертифікатів за № 5760. Таке вважає порушенням, так як в заповіті спадкодавця [PERSON] від 6.02.2002 року та посвідченого в Зашківській сільській раді зареєстрованим за № 18, зазначено, що він заповів своєму синові [PERSON] земельну ділянку по сертифікату про право приватної власності на землю серії ЛВ № 212150, а йому видано свідоцтво про право на спадщину земельної частки (паю) площею 1.51 га на підставі дублікату заповіту від 6.02.2001 року і не зазначеного в свідоцтві за яким саме документом. Вважає, що сертифікат нового зразка видано невірно, оскільки після смерті спадкодавця. Представник Позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених в позовній заяві та просить позов задовольнити в цілому. Крім цього, позивач в судовому засіданні суду пояснив, що до нотаріальної контори із заявою про спадкування звернувся [PERSON] особисто. Хто звертався в сільську раду щодо видачі дубліката заповіту йому не відомо, а також пояснив, що йому не відомо хто саме звертався до Держкомзему або Жовківської РДА з приводу обміну сертифікату старого зразка на новий зразок серії ЛВ № 018965 і ким такий було в подальшому подано в нотаріальну контору. Разом з тим, представник позивача суду пояснив, що свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі було отримано особисто [PERSON], однак останній не звертався з свідоцтвом про право на спадщину паю та сертифікатом нового зразка до Держкомзему чи Жовківської РДА для внесення змін до сертифікату про право на пай спадкоємцем. Таким чином, вважає, що є порушено право на спадкування паю [PERSON], оскільки на його думку сертифікат є сфальсифікований. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що вона жодним чином не дискримінувала позивача, чи представника позивача, так як представник позивача не мав належного доручення на вчинення тих чи інших дій від імені позивача, крім цього пояснила, що вона не є розпорядником інформації, а також додала, що всі дії нею вчиняли на підставі законів України. Представник Жовківської РДА в судовому засіданні позов заперечила, суду пояснила, що Позивач в позовній заяві зазначає, що адміністрація не мала права обмінювати сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ 121150 (старого зразка) на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 018965. Разом з тим, сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) - це сертифікат, який був затверджений тільки у Львівській області до прийняття Указу Президента України від 08.08.1995 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", оскільки розпаювання земель у Львівській області почалось раніше ніж по всій Україні. Ст. 5 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" було передбачено видачу "громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка" та їх реєстрацію районною державною адміністрацією. Форма сертифікату на право на земельну частку (пай) була визначена Постановою Кабінету Міністрів від 12.10.1995 № 801 "Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)". Всі інші зразки сертифікатів підлягали обміну на встановлений зразок сертифікату загальнодержавного значення. [PERSON] за заміною сертифікату на встановлений зразок сертифікату не звертався. Тільки при зверненні спадкоємця [PERSON] в Державну нотаріальну контору щодо спадкування земельної частки (паю) після смерті спадкодавця [PERSON], нотаріусу необхідно було надати встановлений зразок сертифікату на право на земельну частку (пай), який і був виданий Жовківською райдержадміністрацією 21 грудня 2010 року. Представник Зашківської сільської ради в судовому засіданні позов заперечила та суду пояснила, що у книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Зашківської с/ради Жовківського району Львівської області на ім'я [PERSON] зареєстровано лише один сертифікат ЛВ № 121150. Відповідно до розпорядження голови РДА № 619 від 11.08.2009 р. "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) громадянам Зашківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зашківської сільської ради" гр. [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,8954 га (кадастровий номер 4622784100:18:000:0138) та змельну ділянку площею 0,1901 га (кадастровий номер 4622784100:06:000:0324) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність. Документ, а саме сертифікат на право на землю (середню земельну частку, серія ЛВ № 121150), - на земельну частку (пай) площею 1,51 в умовних кадастрових гектарах, був виданий гр. [PERSON] 09.02.1996 року, реєстраційний номер 252 у книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Зашківської с/ради Жовківського району Львівської області. Державні акти на земельну ділянку площею 0,8954 га (кадастровий номер 4622784100:18:000:0138) та змельну ділянку площею 0,1901 га (кадастровий номер 4622784100:06:000:0324) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність були виготовлені, однак не отримані гр. [PERSON] з причини його смерті. Оригінал заповіту, складений [PERSON], зареєстрований у Журналі для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Зашківської сільської ради народних депутатів Жовківського району за 1998-2001 роки за № 18 від 06 червня 2002 р.. Дублікат заповіту від 30.05.2011 року за № 37 було видано у зв'язку із відмінностями, а саме Спадкоємець за паспортом іменується, як [PERSON], у заповіті - як [PERSON] та на підставі паспорта [PERSON] серія [NUMBER] та сертифікату на право на земельну частку (пай) за серією ЛВ № 018965. Про видачу дублікату заповіту до Зашківської сільської ради звертався особисто [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] виданий Личаківським РВ УМВС України у Львівській області 12.11.1996 р.), про що є запис та його підпис в книзі нотаріальних дій Зашківської сільської ради за 2011 рік. У зв'язку із передачею права на земельну частку (пай) [PERSON] Зашківською сільською радою було скеровано клопотання до Жовківської РДА від 10.07.2012 року № 223 "Про внесення змін в додаток до розпорядження голови РДА за № 619 від 14.08.2009 р.", про заміну прізвища, ім'я та по батькові [PERSON] на ім'я [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2012 р. внесено зміни до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 018965. Представник відділу Держземагенства у Жовківському районі в судове засідання не з"явився, однак подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, при вирішені спору покладаються на думку суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши фактичні обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] належить відмовити повністю з наступних підстав. Відповідно до положень ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст.. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. У справах про дискримінацію позивач зобов'язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Із матеріалів справи вбачається, зокрема, що представник позивача [PERSON] 05.11.2013 р. звернувся з інформаційним запитом до Жовківської держнотконтори в якому просив надати йому інформацію, щодо того, коли він як представник зможе прибути в нотаріальну контору та зможе ознайомитися з матеріалами спадкової справи з можливістю її фотографування, а також просив надіслати йому копії спадкової справи № 439/2011. Завідуючою нотаріальною конторою [PERSON] у встановлені строки, 07.11.2013 р. за № 1562/01-16 надіслано відповідь на вказаний вище інформаційний запит, яким відмовлено представнику [PERSON] - [PERSON], з посиланням на ст.. 8 Закону України "Про нотаріат", зокрема довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Рекомендовано спадкоємцю по спадковій справі особисто звернутись з метою отримання інформації та копії документів. В подальшому представник позивача [PERSON], 26.03.2014 р. повторно звернувся до нотаріуса з подібним запитом та остання у встановлені строки, 02.04.2014 р. йому повторно відмовила у доступі до спадкової справи з аналогічних підстав, що і в листі від 07.11.2013 р.. З даного приводу, як вбачається із матеріалів справи, представник позивача звертався із зверненнями, щодо неправомірних дій на його думку нотаріуса [PERSON] в прокуратуру Жовківського району та Головне управління юстиції у Л/о. З відповіді Головного управлінням юстиції у Львівській області від 19.11.2013 р. № К-332/04 вбачається, що таке звернення було розглянуто та з метою належної перевірки викладених фактів управлінням юстиції відібрано пояснення від завідувача Жовківської державної нотаріальної контори [PERSON] та копії необхідних матеріалів. Проведеною перевіркою та у відповідності до відібраних пояснень встановлено, що [PERSON] не є спадкоємцем по спадковій справі до майна померлого [PERSON] Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про нотаріат" нотаріуси повинні дотримуватись таємниці нотаріальних дій. Довідки про вчинені нотаріальні дії та документи видаються тільки громадянам та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялась нотаріальна дія. На письмову вимогу суду, прокуратури, органів дізнання і слідства довідки про вчинені нотаріальні дії та документи видаються у зв'язку з кримінальними, цивільними або господарськими справами, що знаходяться у їх провадженні. Також повідомлено, що у довіреності, згідно якої [PERSON] представляє інтереси гр. [PERSON], не передбачено право ознайомлюватись з матеріалами спадкової справи. З відповіді Прокуратури Жовківського району від 24.01.2014 р. за № 101/13 вбачається, що звернення [PERSON] подане на особистому прийомі 24.12.2013 р. розглянуто. В ході розгляду звернення доводи наведені в ньому не знайшли свого підтвердження. Роз'яснено [PERSON], що відповідно до положень ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" нотаріус не є розпорядником публічної інформації. Окрім цього, відповідно до положень ч. 2 ст. 2 вищевказаного закону його дія не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про нотаріат" довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого. У разі визнання особи безвісно відсутньою опікун, призначений для охорони майна безвісно відсутнього, має право отримувати довідки про вчинені нотаріальні дії, якщо це необхідно для збереження майна, над яким встановлена опіка. Дана норма є спеціальною щодо норм Закону України "Про доступ до публічної інформації". Відповідно до вимог ч. І ст. 1003 Цивільного кодексу України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Із довіреності, виданої [PERSON] 04.10.2013 р. на ім"я [PERSON] не вбачається доручення довірителем повіреному представництва інтересів в частині ознайомлення із спадковою справою в інтересах довірителя. [PERSON] відповідно до вимог ч. 5 ст. 8 Закону України "Про нотаріат" вправі звернутися до нотаріуса особисто чи уповноваженою ним особою, якщо ці повноваження оформленні відповідно до чинного законодавства. Відповідно до вимог ст.. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.. 238 ЦК України, Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до ст.. 244 ЦК України, Представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до ст.. 245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Відповідно до ст.. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Відповідно до ст.. 1003 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Відповідно до ст.. 1004 ЦК України, Повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Відповідно до вимог ст.. 8 ЗУ "Про нотаріат", нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов'язки тощо. Нотаріус зобов'язаний зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась. Особи, винні в порушенні нотаріальної таємниці, несуть відповідальність у порядку, встановленому законом. Довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого. У разі визнання особи безвісно відсутньою опікун, призначений для охорони майна безвісно відсутнього, має право отримувати довідки про вчинені нотаріальні дії, якщо це необхідно для збереження майна, над яким встановлена опіка. Витяг зі Спадкового реєстру про наявність складеного заповіту видається тільки заповідачу, а після смерті заповідача - будь-якій особі, яка пред'явила свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті заповідача (одного із заповідачів). Відповідно до ст.. 13 ЗУ "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються - суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них. До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють - інформацією про стан довкілля; інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією). Відповідно до ст.. ч. 2 ст. 2 ЗУ "Про доступ до публічної інформації", цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом. Відповідно до ст.. 1 Закону України, "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні", дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Пряма дискримінація - ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Відповідно до ст.. 4 України, "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні", дія цього Закону поширюється на відносини між юридичними особами публічного та приватного права, місцезнаходження яких зареєстровано на території України, а також фізичними особами, які перебувають на території України. Дія цього Закону поширюється на такі сфери суспільних відносин: громадсько-політична діяльність; державна служба та служба в органах місцевого самоврядування; правосуддя; трудові відносини, у тому числі застосування роботодавцем принципу розумного пристосування; охорона здоров'я; освіта; соціальний захист; житлові відносини; доступ до товарів і послуг; на інші сфери суспільних відносин. Відповідно до ст.. 6 України, "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні", не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії. Як вбачається із доручення від 04.10.2013 р. виданого [PERSON] на ім"я [PERSON], останній уповноважений на представлення інтересів [PERSON] з приводу будь-якого нерухомого та рухомого майна, належного [PERSON] на праві приватної власності у всіх державних та комунальних органах, підприємствах, установах, організаціях на території України, в органах місцевого, самоврядування, в будь-яких державних і недержавних органах та установах, підприємствах незалежно від форм власності та підпорядкування, перед усіма фізичними та юридичними особами, в тому числі органах нотаріату, у т.ч. у відповідних територіальних органах державної реєстраційної служби України, у відповідному бюро технічної інвентаризації, відповідних експертних установах (організаціях, підприємствах), у відповідних територіальних органах Державного земельного кадастру України, з будь-яких питань, що будуть стосуватися замовлення, виготовлення та отримання технічної документації, правовстановлюючих документів на належне [PERSON] на території України нерухоме майно, в тому числі стосовно земельної частки (паю), отриманої ним по спадщині (Свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори [PERSON] 31.05.2012 року за р. №1242 с), а саме з приводу отримання свідоцтва про право власності на дану земельну частку (пай) чи будь-якого іншого документа, що буде підтверджувати право власності на згадану земельну частку, а також з будь-яких питань у всіх без винятку підприємствах, установах та організаціях, незалежно від форм власності та галузевої належності, перед усіма фізичними та юридичними особами, в тому числі в органах прокуратури, органа внутрішніх справ, слідчих органах, вести мої справи в усіх судових установах, місцевих судах, господарських судах, апеляційних судах, вищих спеціалізованих судах, третейських судах, Верховному Суді України з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому, зокрема, подавати позови (в тому числі повністю або часткової змінювати підстави або предмет позову), підписувати позовні заяви, доповнення уточнення до них, заперечення, відзиви, пояснення, брати участь в судовому розгляді справи, заявляти відводи, знайомитись з матеріалами справи, знімати з них копії, в тому число робити копії з документів, що становлять банківську таємницю, подавати заяви, клопотання) представляти докази, давати усні та письмові пояснення, робити виписки з матеріалів, справи, отримувати довідки та інші документи, пов'язані з виконанням цієї довіреності) подавати скарги на постанови, рішення, ухвали, вирок суду в апеляційному, касаційному порядку та у зв'язку з винятковими обставинами, повністю або частково відмовлятись від позивних вимог, повністю або частково погоджуватись з позовними вимогами; укладати мирову угоду, отримувати виконавчі документи (в тому числі виконавчі листи), одержувати копії рішень, ухвал, вироку, виконавчих листів, подавати виконавчі документи до виконання, подавати виконавчі листи до стягнення, розписуватись в документах, необхідних для виконання повноважень за цією довіреністю, користуватись іншими правами, наданими позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому, стороні виконавчого провадження; брати участь у виконавчому провадженні, знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні або письмові пояснення в процесі виконавчого провадження, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають в ході виконавчого провадження, заперечувати проти клопотань, доводів міркувань інших учасників виконавчого провадження, заявляти відводи у передбачених законом випадках, оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження, користуватись іншими правами, наданими законодавством питань виконавчого провадження, сплачувати належне державне мито та одержувати його, виконувати інші необхідні дії, що пов'язані з цією довіреністю. Для цього уповноважив подавати та одержувати заяви (в тому числі позовні заяви, апеляційні скарги з правом їх підпису) клопотання, документи тощо у відповідні органи, підприємства, установи, організації, в тому числі до органів нотаріату… Разом з тим, в даному дорученні не передбачено право [PERSON] повіреним представництва інтересів в частині ознайомлення із спадковою справою в інтересах довірителя [PERSON]. Крім цього, із змісту доручення вбачається, що таке стосується представлення інтересів [PERSON] в частині нерухомого та рухомого майна належного [PERSON] на праві приватної власності, однак ні на час звернення [PERSON] як представника позивача [PERSON] до нотаріуса із запитами, ні на даний час, спірне майно, а саме земельна частка (пай) не належала та не належить і на даний час [PERSON] на праві приватної власності. Також слід зазначити, що аналізуючи вище наведені обставини, вбачається, що відповідач [PERSON] жодним чином не порушила право позивача [PERSON] на доступ на інформацію чи можливість ознайомитися з матеріалами спадкової справи, зокрема відсутній факт дискримінації, ознаки дискримінації позивача [PERSON], а також і з огляду на те, що сам позивач [PERSON] не звертався до нотаріуса із жодним інформаційним запитом, з таким звертався безпосередньо представник - [PERSON], то ж якщо і на думку представника позивача нотаріусом вчинено дискримінацію, то на думку суду можливо лише щодо нього безпосередньо, однак сам представник позивача до суду з приводу порушення його прав з позовом не звертався. Окрім цього, як вбачається із матеріалів справи, зокрема з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (актовий запис № 04), [PERSON] помер - [INFO] року. Із спадкової справи № 439 /2011 Жовківської державної нотаріальної контори вбачається, що 25.07.2011 року із заявою про спадкування після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] в якій зазначено про спадкування права на земельну частку (пай) площею 1.51 га що перебуває у власності ПСП "Світанок" Зашківської сільської ради. До заяви подано дублікат заповіту, який посвідчено від імені [PERSON] 6.06.2002 року та зареєстрованого за № 18. В заповіті зазначено, що такий видано замість втраченого заповіту, посвідченого 6.06.2002 року Зашківською сільською радою. З тексту дублікату заповіту вбачається, що [PERSON] заповів належне йому право на земельну частку (пай) площею 1.51 га, що знаходиться на території Зашківської сільської ради, синові [PERSON]. Такий не змінено і не скасовано. Із заповіту від 06.06.2002 р. вбачається, що [PERSON] розпорядився своїм майном, а саме належну йому земельну ділянку по сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ № 121150 виданого Зашківської с/р 09.02.1996 р. заповів своєму сину [PERSON]. Із сертифікату серії ЛВ №121150 виданого 9.01.1996 року про право приватної власності на землю (середню земельну частку) вбачається, що такий видано на середню частку площею 1.51 га Зашківською сільською радою на ім"я [PERSON]. В сертифікаті зазначено, що такий є документом, який передбачено ст.. 6.10 Програми приватизації майна і землі в агропромисловому комплексі Львівської області (затверджена ухвалою Львівської обласної ради народних депутатів 3277 від 1 лютого 1993 року). З сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 018965, який видано на ім"я [PERSON] на підставі розпорядження голови Жовківської райдержадміністрації № 352 від 22.05.2001 року вбачається, що йому належить земельна частка (пай) площею 1.51 га, яка перебуває в колективній власності ПСП "Світанок", вартістю 15964,61 грн. Сертифікат зареєстровано 13.12.2010 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 5760 та видано 21.12.2010 року. 23.12.2010 року Управлінням Держкомзему в Жовківському районі видано і витяг з книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку (пай) в якому зазначено, що сертифікат на земельну частку (пай) зареєстровано в книзі за № 5760. Вартість частки становить 15964 грн. 61 коп. Жовківською державною нотаріальною конторою 31.05.2012 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину зазначено, що таке видано спадкодавцю відповідно до заповіту посвідченого Зашківською сільською радою 6.06.2002 року і спадщину складається з права на земельну частку (пай) площею 1.51 га, що перебуває у власності ПСП "Світанок" Жовківського району і належало померлому на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) виданого Жовківською райдержадміністрацією 21.12.2010 року та зареєстрованого в книзі реєстрів сертифікатів 23.12.2010 року за № 5760. Вартість спадкового майна становить 15964 грн. 61 коп. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. N 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Отже, саме сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори для оформлення спадщини. З листа Жовківської райдержадміністрації 3 02-36/3081 від 05.11.2013 року надісланого [PERSON] вбачається, що таким повідомлено його про те, що відповідно до п. 5 Указу Президента України "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95 передбачено видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка. Відповідно до розпорядження голови Жовківської райдержадміністрації від 22.05.2001 року № 352 "Про надання дозволу на проведення обміну сертифікату" старий зразок сертифікату, який вказаний в заповіті [PERSON] було змінено на новий зразок сертифікату серії ЛВ № 018965 і виданий на ім"я [PERSON] в зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 5760. За клопотанням Зашківської сільської ради було постановлено розпорядження голови Жовківської РДА від 07.09.2012 року № 630 "Про внесення змін в пункти додатку до розпорядження голови РДА від 14.08.2009 року № 619 "Про затвердження технічної документації із землеустрою, змінивши в пункті додатку прізвище [PERSON] на прізвище "Кухар Ярослав Теодорович" Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 126 ЗК України передбачено, що документом про право приватної власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Встановлено, що на день смерті [PERSON] йому не належало право власності на земельну ділянку площею 1.51 га по сертифікату ЛВ № 121150, так як у встановленому законом порядку не було оформлено, не проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, як цього вимагається ст. 125 ЗК України, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України таке право не могло перейти до спадкоємця. Отже судом встановлено, що спадкоємець за заповітом [PERSON] скористався своїм правом на спадкування земельної частки (паю) площею 1.51 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифікату серії ЛВ № 121150 виданий Зашківською сільською радою на ім"я спадкодавця [PERSON], який в послідуючому правомірно було обміняно Жовківською райдержадміністрацією на сертифікат зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів про право на земельну частку (пай) за № 5760. Саме про спадкування права на земельну частку (пай) і звернувся до нотаріальної контори спадкоємець [PERSON] та отримано свідоцтво про право на спадщину і таке видано на законних підставах. Отже, суд прийшов до висновку, що нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON], а саме про право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] ніяким чином не порушено право спадкоємця на спадкування земельної частки площею 1.51 умовних кадастрових гектарів. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача в цілому. А тому суд, проаналізувавши вище наведені обставини, проаналізувавши норми Законів наведені вище, прийшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed