Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.08.2016 року між ним, як адвокатом, та відповідачем, як клієнтом, було укладено договір про надання правової допомоги, згідно з яким він прийняв доручення надавати відповідачу правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а відповідач зобов'язався оплачувати цю правову допомогу на умовах, визначених договором, або згідно додаткової домовленості, якої сторони за договором досягли або досягнуть окремо. В той же день, 01.08.2016 року між ними було укладено додаткову угоду до договору, згідно якої було досягнуто домовленості про те, що він (позивач), як адвокат, буде представляти інтереси відповідача у цивільній справі № 754/10226/15-ц за позовної заявою ПАТ «РОДОВІД БАНК» до відповідача та [PERSON] про солідарне стягнення з них заборгованості за договором кредиту № 77.1/АК-00760.08.2, а також судових витрат. У зазначеній додатковій угоді вони визначили, що розмір гонорару адвоката становитиме суму коштів у національній грошовій одиниці України, що буде еквівалентно 1000 доларів США на день оплати гонорару. Відповідно до п.4 угоди, гонорар адвокату сплачується клієнтом частинами за домовленістю сторін, але не пізніше 31.12.2016 року. У п.3 додаткової угоди встановлено, що бажаним результатом вирішення справи є прийняття судом рішення про відмову в задоволенні вказаного позову до відповідача. На виконання умов договору ним (позивачем) особисто були виготовлені процесуальні документи, що подавалися в інтересах відповідача у цивільній справі № 754/10226/15-ц, особисто здійснювалось представництво інтересів відповідача у всіх судових засіданнях в суді першої інстанції, надавались суду докази та пояснення тощо. В результаті розгляду даної справи 03.10.2016 року Деснянським районним судом м.Києва було скасовано заочне рішення від 20.11.2015 року та 13.12.2016 року постановлено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «РОДОВІД БАНК» до [PERSON] Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 10.05.2017 року рішення суду першої інстанції відносно відповідача [PERSON] залишено без змін. Як зазначає позивач, свою роботу та обов'язки за договором ним було виконано в повному обсязі. Однак, відповідач свої зобов'язання за договором виконав частково, сплативши йому суму коштів в гривнях, еквівалентну 500 доларам США на день їх оплати, що становить 50 % від суми гонорару в розмірі 13595 грн., обумовленої у п.2 додаткової угоди. Остаточний розрахунок зі сплати гонорару відповідач відмовився здійснити. Посилаючись на викладені обставини та положення ст.625 ЦК України, позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути з відповідача суму боргу зі сплати гонорару в розмірі 13595 грн., 849,42 грн. інфляційних збитків, 3 % річних в розмірі 188,84 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 649,60 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував. При цьому пояснив, що дійсно 01.08.2016 року між ним та позивачем було укладено договір про надання правової допомоги, за умовами п.2 якого гонорар позивача складав суму, що еквівалентна 1000 доларам США. Однак, даним пунктом передбачено, що сума гонорару може бути змінена за погодженням сторін, про що складається письмова угода. Відповідач стверджує, що він з позивачем досягли домовленості про те, що він (відповідач) зобов'язаний в будь-якому випадку сплатити позивачу суму, еквівалентну 500 доларам США, а в разі, якщо апеляційну скаргу по справі не буде подано, то розмір гонорару буде менший, ніж зазначено в додатковій угоді до договору про надання правової допомоги. Сума гонорару, еквівалента 500 доларам США, ним (відповідачем) була сплачена. Проте, після винесення Деснянським районним судом м.Києва рішення у цивільній справі № 754/10226/15 позивач почав вимагати сплати повної суми гонорару, незважаючи на попередню домовленість. Позивач також не повідомив його про подання в січні 2017 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» апеляційної скарги, в односторонньому порядку розірвав договірні відносини, фактично самоусунувся від взятих на себе обов'язків. Посилаючись на викладені обставини, відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 01.08.2016 року між позивачем [PERSON], як адвокатом, та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги та додаткову угоду до нього (а.с.5-6, 7). Пунктом 4.1 договору встановлено, що розрахунки по договору здійснюються відповідно додаткової угоди сторін. Згідно п.п.5.1, 5.2 договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або на вимогу однієї зі сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат зобов'язаний повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. Відповідно до п.1 додаткової угоди, предметом договору від 01.08.2016 року є представництво інтересів клієнта у цивільній справі № 754/10226/15-ц за позовною заявою ПАТ «РОДОВІД БАНК» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту № 77.1/АК-00760.08.2, укладеному 15.04.2008 року, в розмірі 36197,23 долари США та 24 833 227,74 грн., а також судових витрат в сумі 3654,00 грн. Пунктами 2, 4 додаткової угоди визначено, що гонорар адвоката за договором становить суму коштів у національній грошовій одиниці України - гривнях, що буде еквівалентною 1000 доларів США на день оплати гонорару. Сума гонорару може бути зміненою за погодженням сторін, про що складається письмово додаткова угода. Гонорар сплачується адвокату клієнтом частинами за домовленістю сторін, але не пізніше 31.12.2016 року. За домовленістю сторін строк виплати гонорару може бути змінений, про що складається письмово додаткова угода. Сторони визначили у п.3 додаткової угоди про те, що бажаним результатом вирішення справи є прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «РОДОВІД БАНК» у вказаній справі. При досягненні такого результату гонорар адвоката встановлюється у розмірі, вказаному у п.2 додаткової угоди, але в будь-якому разі гонорар адвоката становить суму не меншу, ніж суму, що еквівалентна 500 доларам США. Як встановлено в судовому засіданні, і даний факт підтвердили обидві сторони по справі, позивачем виконувались його обов'язки за вказаним договором про надання правової допомоги. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 13.12.2016 року у цивільній справі № 754/10226/15-ц за позовною заявою ПАТ «РОДОВІД БАНК» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено у задоволенні вимог банку до відповідача [PERSON] (а.с.13-18). Зазначене рішення в частині відмови в задоволенні вимог до [PERSON] залишено без змін рішенням Апеляційного суду м.Києва від 10.05.2017 року (а.с.21-28). Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі . До цього договору застосовуються загальні вимоги договірного права ( ч.1 ст. 27 цього Закону). Згідно з положенням ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналогічна норма викладена в статті 28 Правил адвокатської етики. Чинне законодавство не містить заборони на визначення розміру плати (гонорару) за надані послуги (правова допомога) у фіксованому розмірі. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат справи тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч.1 та ч.2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З наданих судових рішень та пояснень сторін вбачається, що позивач [PERSON], як представник відповідача [PERSON], належним чином виконував умови укладеного договору, а також, що в результаті виконання позивачем своїх обов'язків за цим договором сторони досягли бажаного результату, визначеного у п.3 додаткової угоди до договору про надання правової допомоги. Тобто, позивачем свої зобов'язання виконані в повному обсязі. При цьому, сторони підтвердили факт сплати відповідачем позивачу гонорару частково, а саме в розмірі, еквівалентному 500 доларам США, що становить 50 % від розміру визначеного сторонами гонорару. Заперечуючи проти позову, відповідач стверджував, що між ним та позивачем було досягнуто усної домовленості про зменшення розміру гонорару, а також, що позивач усунувся від виконання обов'язків на стадії апеляційного провадження, в зв'язку з чим вважає позовні вимоги безпідставними. Дані твердження відповідача суд до уваги не приймає, оскільки вони не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. Надану відповідачем роздруківку інтернет-листування не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки з цього листування неможливо однозначно встановити та ідентифікувати осіб, що листувались, а також підтвердити достовірність змісту повідомлень. Крім того, посилання відповідача на усну домовленість про зменшення розміру гонорару не дає підстав для відмови в задоволенні вимог, оскільки відповідно до п.2 додаткової угоди до договору про надання правової допомоги будь-які зміни розміру гонорару можуть бути здійснені лише на підставі відповідної додаткової угоди. Такої угоди у встановленому порядку сторони не укладали. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором про надання правової допомоги, а тому з нього підлягає стягненню на користь позивача невиплачена сума гонорару. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, і який не оспорював відповідач в судовому засіданні, сума боргу по сплаті гонорару складає 13595 грн., що еквівалентно 500 доларам США станом на день оплати 31.12.2016 року за офіційним курсом НБУ 27,1909 грн. за 1 долар США. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також, з урахуванням положень ст.625 ЦК України, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 849,42 грн. та 3 % річних в розмірі 181,02 грн. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 649,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved