Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Розвиток" (далі - ДП МВС України "Розвиток"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" (далі - ДП МВС України "Інформ-Ресурси"), про стягнення заробітної плати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 22 квітня 2011 року до 16 серпня 2017 року вона працювала на різних посадах у ДП МВС України "Розвиток". Як зазначила позивач, роботодавець допустив заборгованість з виплати їй заробітної плати у сумі 31887,82 грн. Указану суму [PERSON] просила суд стягнути з відповідача у справі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача ДП МВС України "Розвиток" в судове засідання не з'явився, відповідач про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, третя особа про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила. У своїх поясненнях щодо позову третя особа зазначила, що ДП МВС України "Розвиток" не припинене, а тому заборгованість з заробітної плати підлягає стягненню саме з цього підприємства. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що з 22 квітня 2011 року до 30 листопада 2016 року [PERSON] працювала палітурником режимно-секретного відділення ДП МВС України "Розвиток". 01 грудня 2016 року позивач була переведена на посаду палітурника в дільницю секретного друку ДП МВС України "Розвиток" (а. с. 46-48, 49). 16 серпня 2017 року [PERSON] була звільнена з роботи у зв'язку з переведенням на інше підприємство, за п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а. с. 50). За нормами ст. ст. 21, 22 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. У ч. 3 ст.15 зазначеного Закону закріплено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці"). Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Усупереч наведеним законодавчим положенням ДП МВС України "Розвиток" не у повному обсязі виплатило [PERSON] заробітну плату. Сума заборгованості відповідача з виплати позивачеві заробітної плати становить 31887,82 грн, що підтверджується розрахунковими листками (а. с. 51, 52). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що з ДП МВС України "Розвиток" на користь [PERSON] слід стягнути заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 31887,82 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 704,80 грн. За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення заробітної плати за один місяць. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 47, 115, 116 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 15, 21, 22 Закону України "Про оплату праці", та,

Outcome: approved