Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

17.12.2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 20354,80 грн, посилаючись на наступне. 12.05.2008 року між ЗАТ «СК «Український страховий Альянс», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладеного договір № 2015309/05 АК-КР добровільного страхування наземного транспортного засобу - автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 08.12.2010 року о 17 годині 25 хвилин в м. Донецьку сталася ДТП за участю автомобілів Шкода, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним в порушенні Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП, постановою Куйбишевського районного суду м. Донецька визнано [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована не була. Розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] був визначений згідно звіту № 15/1 від 25.01.2011 року в розмірі 48126,20 грн. Страховим актом від 24.03.2011 року ДТП була визнана страховим випадком і розрахована сума страхового відшкодування в розмірі 20354,80 грн, яка була сплачена [PERSON] 28.03.2011 року. Таким чином, позивач набув до [PERSON] права вимоги суми страхового відшкодування, яке одержав [PERSON], тому змушений звертатися до суду з цим позовом. Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Представники позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на наступне. ДТП сталася не з вини [PERSON] Позивачем не надано належних доказів на підтвердження розміру страхового відшкодування, оскільки при проведені експертного авто товарознавчого дослідження, на яке посилається позивач, не був врахований нормальний знос комплектних запчастин автомобіля. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була, обов'язок відшкодовувати збитки заподіяні в результаті ДТП чинним законодавством покладений на МТСБУ. Крім того, в 2011 році [PERSON] звертався до суду з позовом про стягнення шкоди, спричиненої в результаті ДТП, розмір якої не був відшкодований страховою компанією. Під час судового розгляду сторони досягли домовленості, згідно якої [PERSON] виплатив [PERSON] погоджену суму заподіяних матеріальних збитків, а провадження у цивільній справі було закрите. Правовідносини, що виникли між сторонами є суброгацією. Просили застосувати наслідки спливу трирічного строку позовної давності, перебіг якого у випадку суброгації почався з моменту ДТП - 08.12.2010 року і відмовити в задоволенні позову. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 12.05.2008 року між ЗАТ «СК «Український страховий Альянс», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АХА Страхування», та [PERSON] було укладеного договір добровільного страхування транспортного засобу № 2015309/05 АК-КР. Об'єктом страхування є майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням автомобілем ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 41-46, 57, 59-61). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. В судовому засіданні встановлено, що 08.12.2010 року о 17 годині 25 хвилин в м. Донецьку сталася ДТП за участю автомобілів Шкода, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. 10.12.2010 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «АХА Страхування» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 47-56). Відповідно до ст. 1192 ч.2 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 25.01.2011 року вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], в результаті ДТП складає 48126,20 грн (а.с. 13-40). 24.03.2011 року затверджено страховий акт, згідно якого ДТП була визнана страховим випадком і розрахована сума страхового відшкодування в розмірі 20354,80 грн (а.с. 10-12). 28.03.2011 року [PERSON] було виплачене страхове відшкодування в розмірі 20354,80 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 5049 (а.с. 9). Згідно довідки СВ ДТП СУ ГУМВС України в Донецькій області від 30.12.2010 року зазначена ДТП сталася внаслідок порушення водієм автомобіля Шкода, державний реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] п. 10.1 Правил дорожнього руху України (а.с. 7-8). Постановою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 18.03.2011 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно [PERSON] закрито, у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 6). Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, факт завдання [PERSON] шкоди автомобілем під керуванням [PERSON] підтверджується довідкою СВ ДТП СУ ГУМВС України в Донецькій області від 30.12.2010 року, а вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER] - висновком експертного авто товарознавчого дослідження від 25.01.2011 року. Встановлені на підставі зазначених документів фактичні обставини справи не спростовується жодним іншим доказом, тому доводи відповідача щодо їх недоведеності є неспроможними. Відповідно до ст. 1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В судовому засіданні відповідачем визнано, що цивільно-правова відповідальність, пов'язана з володінням, користуванням та/або розпорядженням автомобілем Шкода, державний реєстраційний номер [NUMBER], застрахована не була. Таким чином, завдані автомобілем Шкода, державний реєстраційний номер [NUMBER], матеріальні збитки підлягають відшкодуванню особою, яка на відповідній правовій підставі ним керувала, тобто [PERSON] Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 27 Постанови пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року N 4 при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При цьому, для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. В судовому засіданні відповідач визнав, що в 2011 році в провадженні Куйбишевського районного суду м. Донецька перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди, спричиненої в результаті ДТП, розмір якої не був відшкодований страховою компанією за договором добровільного страхування транспортного засобу. Між сторонами було досягнуто домовленість, згідно якої [PERSON] виплатив погоджений розмір шкоди, а [PERSON] відмовився від позову. Ухвалою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 08.07.2011 року було прийнято відмову позивача від позову і закрито провадження у цивільній справі (а.с. 76-77). Таким чином, суд вважає, що зазначені дії [PERSON] свідчать про визнання ним обов'язку з відшкодування заподіяних в результаті ДТП збитків, і переривають перебіг позовної давності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, пред'явлені в межах позовної давності, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved