Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач ПАТ "УкрСиббанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору про надання споживчого кредиту №11322601000 від 27.03.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", (з 21.12.2009 року - Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", далі Банк) та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 352 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,40 % річних і зобов'язувався повернути кредит не пізніше 26 березня 2015 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки № 81082 від 27.03.2008 року. Відповідно до даного договору іпотеки Банку в іпотеку було передано нерухоме майно - чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 142,2 кв.м. і житловою площею 70,4 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] і належить відповідачам на праві спільної часткової власності. Відповідач [PERSON] належним чином умов договору не виконав і станом на 05.12.2013 року має заборгованість в сумі 187 230 грн. 15 коп., з яких 167 844,28 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 5 608 грн. 70 коп. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 11 371,22 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 2 405,95 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Згідно п.4.1. кредитного договору у разі порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, зокрема термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів або комісій, позивач має право вимагати від відповідача додатково сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Відповідачам 16.10.2013 року було направлено вимогу про погашення простроченої заборгованості, однак останні свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконують і відповідно до розділу 6 кредитного договору, банк має право визначити строк виконання зобов'язання таким, що настав. Відповідно до вимог ст.589, 590, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 33 ЗУ «Про іпотеку» просить в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11322601000 від 27.03.2008 року в сумі 187 230 грн. 15 коп. звернути стягнення на вказаний предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановивши початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності, проведеною відповідно до законодавства та стягнути судові витрати по справі. [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із зустрічним позовом до ПАТ "УкрСиббанк" про визнання дій відповідача щодо збільшення процентів за користування кредитом в односторонньому порядку незаконними, недійсним договору про надання споживчого кредиту та припинити договір іпотеки, посилаючись на те, що під час підписання договору про надання споживчого кредиту відповідач [PERSON] не був повідомлений у письмовій формі про кредитні умови даного договору споживчого кредиту, що банком не було повідомлено ні позичальника, ні поручителів про підвищення розміру відсоткової ставки, що привело призвело до збільшення обсягу їх відповідальності. У судовому засіданні представники позивача Рогатинський О.В. та Писаренко Р.В. позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а зустрічний позов не визнали. В обґрунтування заперечень по зустрічному позову посилаються на те, що 20.03.2008 року відповідач [PERSON] добровільно звернувся до АКІБ «УкрСиббанк» з письмовою заявою про надання йому кредиту на споживчі цілі в сумі 352 000 грн. строком на 84 місяці під заставу квартири. 27.03.2008 року останній під розписку був ознайомлений з умовами кредитування та тарифами Банку. В той же день він же подав заяву до Банку про надання ним згоди на виступ його дружиною [PERSON] поручителем перед Банком по його зобов'язаннях за кредитним договором. Крім того, надав згоду на укладення договору поруки, де зазначав, що з умовами надання кредиту та зобов'язаннями позичальника він ознайомлений. Відповідач [PERSON] подала до Банку заяву про надання нею згоди на отримання її чоловіком [PERSON] споживчого кредиту та зазначила в заяві, що отримані кошти будуть використовуватись на споживчі цілі в інтересах сім'ї та зазначили, що Банком не порушувались умови договору про збільшення відсоткової ставки по кредиту, оскільки відповідно до п.1.3.1 договору про надання споживчого кредиту - за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від вказаної ставки та заявили, що підстав для припинення договору поруки немає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнали, а зустрічний - підтримали та суду пояснили, що, дійсно, 27.03.2008 року відповідач [PERSON] у відділенні АКІБ «УкрСиббанк» отримав кредит у сумі 352 000 грн. Спочатку кредит погашав своєчасно. Однак, у подальшому у зв'язку з погіршенням матеріального становища, стали виникали затримки у його погашенні, а тому утворилась заборгованість, однак із сумою заборгованості, зазначеною Банком, не згідні, вважають її завищеною . Стверджують, що при укладенні та підписанні договору про надання споживчого кредиту, Банком було порушено норми чинного законодавства. Зокрема ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідно до якого, вони повинні були бути ознайомлені під розписку з усіма умовами кредитування та тарифами Банку. Крім того зазначили, що позивачем в односторонньому порядку, без їх згоди було збільшено вдвічі проценту ставку, що призвело до збільшення обсягу їх відповідальності. У зв'язку з тим, що Банком в односторонньому порядку без згоди поручителів було змінено зобов'язання, внаслідок чого збільшується обсяг їх відповідальності, просили договір поруки - припинити. Крім того ствердили, що рекомендованих листів з вимогою усунення порушення договору про надання споживчого кредиту протягом тридцяти днів з моменту отримання цієї вимоги, не отримували і у наданих Банком повідомленнях про вручення таких вимог стоять не їхні підписи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, проте, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає первісний позов підлягаючим повному задоволенню, а зустрічний позов не підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.575 ЦК України, іпотека є окремим видом застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 27.03.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", (з 21.12.2009 року - Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк") та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11322601000. Відповідно до умов договору, Банк надав позичальнику кредит в національній валюті в розмірі 352 000,00 грн., а позичальник зобов'язувався повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 26 березня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,40 % річних та погоджено графік погашення кредиту. Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі, збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п.1.3.1 Договору. Нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON] в той же день було укладено договір іпотеки № 81082, посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до якого, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку належну їм на праві спільної часткової власності чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 142,2 кв.м. і житловою площею 70,4 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS]. Банк має право відповідно до п.4.1 договору іпотеки на звернення на предмет іпотеки у разі порушення будь-якого зобов'язання за договором іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов договору іпотеки та інших підстав, передбачених законодавством України. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] приватний нотаріус, яка нотаріально посвідчувала договір іпотеки зазначила, що відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] особисто було підписано договір іпотеки і про умови даного договору вони були ознайомлені, досягли згоди в усіх питаннях. Крім того, в той же день між Банком та відповідачами - [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір майнової поруки у відповідності до якого, поручителі зобов'язуються відповідати перед кредитором своїм майном, вказаним в договорі іпотеки за виконання зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту №11322601000, який був укладений між Банком та [PERSON] Також, в той же день - 27.03.2008 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого остання зобов'язувалась перед кредитором відповідати за невиконання позивальником [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №11322601000. Однак, [PERSON] порушив зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого, відповідно до довідки-розрахунку, наданої позивачем станом на 5 грудня 2013 року заборгованість по даному кредитному договору становить 187 230 грн. 15 коп., з яких: 167 844,28 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 5 608 грн. 70 коп. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 11 371,22 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 2 405,95 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Вимогами (листами) від 10.10.2013 року, відповідачі повідомлялись Банком про те, що станом на 23.09.2013 року заборгованість за даним кредитним договором становить 211 150,81 грн. і Банк має право на звернення на предмет іпотеки відповідно до п.4.1 Договору у разі порушення будь-якого зобов'язання за договором іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов Договору іпотеки та інших підстав, передбачених законодавством України. Такі вимоги відповідачам вручені 18.10.2013 року, що стверджується поштовими повідомлення. Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» визначено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, а також встановлення ціни продажу іпотеки за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно п. 5 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути примусове виконання обов'язку в натурі. У зв'язку з порушенням Позичальником зобов'язань по поверненню кредиту відповідно до договору про надання споживчого кредиту № 11322601000 від 27.03.2008 року та зобов'язань по договору іпотеки № 81082 від 27.03.2008 року обов'язку щодо передачі нерухомого майна - квартири в іпотеку, суд вважає, що ПАТ «УкрСиббанк» обрав передбачений законодавством спосіб захисту, заявивши вимогу про виконання зобов'язання в натурі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів того, що відповідачі не отримали вимоги Банку від 10.10.2013 року, останні суду не надали і таких судом не здобуто в ході розгляду даного позову. Крім того відповідачі по первинному позову не надали суду доказів, якіб спростовували або ставили під сумнів викладені в довідках-розрахунках дані з приводу заборгованості за кредитним договором №11322601000 від 27.03.2008 року: заборгованності за кредитом, заборгованості по процентах за кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процетами. Представником позивача надано суду повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення відповідачам, відповідно до яких останні дану вимогу отримали 18.10.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 зазначеного Кодексу, визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Відповідно до п.20 Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» наявність умислу в діях відповідача по зустрічному позову, істотність значення обставин щодо яких особу введено в оману і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суд вважає, що твердження відповідачів про те, що при отриманні споживчого кредиту [PERSON] був введений Банком в оману є надуманими і безпідставними, оскільки вони нічим не підтверджені, так як жодних доказів про це ними суду не надано. Відповідно до інформаційного листа, підписаного [PERSON] перед укладенням кредитного договору, Банк ознайомив позичальника з усіма умовами кредитування. [PERSON] подала заяву про надання нею згоди на отримання її чоловіком [PERSON] в Банку даного кредиту в сумі 352 000,00 грн. на строк 84 місяці та укладення ним відповідного на це договору, та, за необхідності, інших документів на умовах та розсуд чоловіка. В даній заяві, [PERSON] також вказала, що отримані в ПАТ «УкрСиббанк» кредитні кошти використовуватимуться на споживчі цілі, на що вона дала свою згоду, і що кредитні кошти дотримуватимуться в інтересах сім'ї. В договорі про отримання споживчого кредиту детально, доступно та прозоро описані всі норми даного кредиту (видача та повернення кредиту, плата за користування та інші види оплати послуг, відповідальність, тощо). Позичальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з умовами даного договору, підтвердив свої права та обов'язки та погоджується з ними. Не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду і твердження відповідачів про те, що Банком в односторонньому порядку збільшено процентну ставку за користування кредитом, що дії Банку щодо нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом поза строки позовної давності. Відповідно до вищезазначеного п.1.3.1 кредитного договору за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі, збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п.1.3.1 Договору. Нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості. Суд вважає, що позивачам за зустрічним позовом була відома дана обставина і вони дали на це згоду з підписанням договору іпотеки. Відповідно до п.1.3 договору іпотеки, сторони зазначили, що вони досягли згоди відносно розміру, строку і порядку виконання зобов'язань, що забезпечуються іпотекою відповідно до договору, розуміючи при цьому можливість зміни розміру зобов'язань у більшу або меншу сторону, строку і порядку його виконання у випадках, передбачених умовами договору, що обумовлюють основне зобов'язання. Статтею 559 ЦК України визначено вичерпний перелік підстав припинення зобов'язання. Згідно приписів частини 1 зазначеної статті, порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Однак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що такі твердження відповідачів по первісному позову є безпідставними, оскільки в даному випадку відсутній сам факт збільшення обсягу їх відповідальності як поручителів, про автоматичне збільшення відсоткової ставки у разі виникнення простроченої суми кредиту останні знали з умови п.1.31 кредитного договору. Таким чином у зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, суд вважає, що є підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Підстав для задоволення зустрічного позову і визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та припинення договору іпотеки, суд не знаходить. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд ввжає за необхідне стягнути з відповідачів по первісному позову на користь позивача судовий збір. Крім того, суд знаходить за необхідне стягнути з відповідачів по первісному позову, які є позивачами по зустрічному позову, які звільнялися від сплати судового збору при подачі зустрічної позовної заяви, судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст. 559, 575, 589, 590, 598, 628, 1054 ЦК України, Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved