Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Горлівського навчально-виховного комплексу „Загальноосвітня школа інтернат І-ІІІ ступенів №4 - дитячий садок №16 „Промінь" Горлівської міської ради Донецької області про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала на посаді вчителя історії Горлівського навчально-виховного комплексу „Загальноосвітня школа інтернат І-ІІІ ступенів №4 - дитячий садок №16 „Промінь" Горлівської міської ради Донецької області з 01.09.2010 року. Наказом № 39ктр від 30.09.2014 року була звільнена згідно ст. 40 п. 4 КЗпП України (за прогули). У зв'язку із проведенням у м. Горлівка на той час антитерористичної операції і небезпекою перебування там, хвилюючись за життя майбутньої дитини, а також за його та своє здоров'я, була вимушена покинути територію м. Горлівка та виїхати за межі АТО. Відповідно до листів № 7302/0/14-14/13 від 08.7.14 Мінсоцполітика та №1/9-423 від 21.08.2014 року Міністерства освіти та науки України працівники, які не виходять на роботу у зв'язку з переміщенням із районів проведення антитерористичної операції, або ті, які залишаються у таких районах під час проведення антитерористичної операції і не мають змоги виходити на роботу у зв'язку з небезпекою для життя та здоров'я, не можуть бути звільнені за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі „прогулу". Зазначене обумовлено необхідністю збереження життя і здоров'я таких працівників та їх сімей і вважається як відсутність на роботі з поважних причин. У такому випадку за працівниками зберігаються робоче місце та посада. Звільнення вважає незаконним та просила суд поновити строк звернення до суду з цим позовом відповідно до ст. 234 КЗпП України, визначивши причини його пропуску поважними. Поновити [PERSON] в Горлівському навчально-виховному комплексі „Загальноосвітня школа інтернат І-ІІІ ступенів №4 - дитячий садок №16 „Промінь" Горлівської міської ради Донецької області на посаді вчителя історії. Стягнути з Горлівського навчально-виховного комплексу „Загальноосвітня школа інтернат І-ІІІ ступенів №4 - дитячий садок №16 „Промінь" Горлівської міської ради Донецької області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.09.2015 року до дня поновлення на роботі. Стягнути з Горлівського навчально-виховного комплексу „Загальноосвітня школа інтернат І-ІІІ ступенів №4 - дитячий садок №16 „Промінь" Горлівської міської ради Донецької області 5 000 грн. моральної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. З таких підстав суд ухвалив розглядати справу за його відсутності. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню наступних підстав. Наказом № 39ктр від 30.09.2014 року [PERSON] була звільнена згідно ст. 40 п. 4 КЗпП України (за прогули). У зв'язку із проведенням у м. Горлівка антитерористичної операції і небезпекою перебування там, хвилюючись за життя майбутньої дитини, а також за його та своє здоров'я, була вимушена покинути територію м. Горлівка та виїхати за межі АТО. Про своє місце перебування та підстави перебування повідомила, в телефонному режимі, директора Горлівського навчально-виховного комплексу „Загальноосвітня школа інтернат І-ІІІ ступенів №4 - дитячий садок №16 „Промінь" Горлівської міської ради Донецької області - [PERSON] На час подачі позовної заяви [PERSON] перебувала на обліку по вагітності у Відділенні жіночої консультації № 1 Київського міського пологового будинку № 5. Весь час вважала, що перебуває у трудових відносинах з Горлівським навчально-виховним комплексом „Загальноосвітня школа інтернат І-ІІІ ступенів №4 - дитячий садок №16 „Промінь" Горлівської міської ради Донецької області, оскільки не отримувала іяких повідомлень про звільнення. На початку лютого 2015 року дізналась від сестри [PERSON], що звільнена 30.09.2014 року. Згідно ч. 3 ст. 184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. [PERSON] вважає, що мала достатні поважні причини не з'являтися на роботі та не знаходитися в зоні проведення АТО. У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір (ч. 1 ст. 235 КЗпП України). Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Згідно ст. 29 КзпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: 1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Так, оскільки судом встановлено, що [PERSON] було звільнено з займаної посади без законної підстави, то вона підлягає поновленню. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України). При обчисленні розміру середнього заробітку за час затримки суд виходить з Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. За таких обставин, підстав для стягнення середнього заробітку за час з 30.09.2014 року до часу поновлення її на роботі, тобто за час її попереднього звільнення з роботи до поновлення, не має, оскільки позивачем не надано довідки-розрахунку заробітної плати, а тому судом не може бути обчислено розмір середнього заробітку. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки позивачем не надано належного обґрунтування завданої моральної шкоди, то суд вважає вимоги щодо стягнення з Горлівського навчально-виховного комплексу „Загальноосвітня школа інтернат І-ІІІ ступенів №4 - дитячий садок №16 „Промінь" Горлівської міської ради Донецької області 5 000 грн. моральної шкоди, необґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору на користь держави. З викладеного,

Outcome: partial