Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним: 19 липня 2017 року помер його батько [PERSON]. Після смерті батька він звернувся до Ямпільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Нотаріусом йому було повідомлено про існування заповіту від 07 червня 2017 року, посвідченого службовою особою [PERSON] сільської ради від імені його батька на імя відповідача [PERSON], згідно якого батько зробив наступне розпорядження: земельну ділянку №765 в розмірі 1,7774 га, яка належить йому згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 493765, виданого 19 лютого 2008 року Ямпільською районною державною адміністрацією, кадастровий номер земельної ділянки 0525682200:03:005:0303 і знаходиться на території [PERSON] сільської ради Ямпільського району, Вінницької області та земельну ділянку №764 в розмірі 1,9022 га, яка належить йому згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 493766, виданого 19 лютого 2008 року Ямпільською районною державною адміністрацією, кадастровий номер земельної ділянки 0525682200:03:005:0302 і знаходиться на території [PERSON] сільської ради Ямпільського району, Вінницької області заповів [PERSON], [INFO]. Даний заповіт є нікчемним, оскільки при його складанні та посвідченні були допущені грубі порушення норм діючого законодавства, батько не мав наміру передавати у власність [PERSON] вищевказані земельні ділянки, оскільки за життя говорив йому та іншим своїм дітям, що земля залишиться їм. При цьому розповідав, що [PERSON] вимагала від нього переписати вищевказані земельні ділянки на неї, однак він не бажав цього робити. При складанні та посвідченні заповіту від імені батька 07 червня 2017 року були допущені наступні порушення: заповіт посвідчено з порушенням вимог щодо вчинення таких нотаріальних дій, а саме відсутній запис стосовно місця його складення. На заповіті вказано «с. Дзигівка, Ямпільського району, Вінницької області», тобто вказана лише назва населеного пункту, в той час як заповіт посвідчувався дома за місцем проживання батька. На час посвідчення батько дійсно хворів та перебував на денному стаціонарів місцевій лікарні. За таких обставин заповіт мав би посвідчуватись головним лікарем. У звязку із хворобою заповідача на його особисте прохання та через хворобу, нотаріус або уповноважена особа органу місцевого самоврядування, може виїжджати за місцем його проживання. Як видно з копії заповіту від 07 червня 2017 року у посвідчувальному написі не зазначено місце вчинення нотаріальної дії, не зазначена адреса, а також причин з яких нотаріальна дія була вчинена за місцем проживання заповідача. 12 жовтня 2017 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено попереднє судове засідання відповідно до ЦПК України ( в ред.2004 р.). 09 листопада 2017 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області після проведення попереднього судового засідання справу було призначено до судового розгляду. В судове засідання було здійснено виклик свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Також було здійснено витребування доказів з [PERSON] сільської ради Вінницької області та у державного нотаріуса Ямпільського нотаріального округу (відповідно до ЦПК України в ред.2004 р.). 16 січня 2018 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області у звязку із змінами 15 грудня 2017 роду до ЦПК України розгляд даної справи було переведено відповідно до вимог передбачених нормами нового ЦПК України в частині, у якій вони не встановлюють нових обовязків, не скасовують та не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання. Призначено підготовче судове засідання та розгляд справи за правилами загального позовного провадження. В судове засідання було здійснено виклик сторін. 02 лютого 2018 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було відкладено розгляд справи у звязку із поважною неявкою в судове засідання представника позивача [PERSON] [PERSON]. 19 лютого 2018 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області після проведення підготовчого судового засідання справу було призначено до судового розгляду. В судове засідання було здійснено виклик свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В задоволенні клопотання позивача про витребування доказів було відмовлено, оскільки такі докази наявні в матеріалах даної цивільної справи. 16 березня 2018 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було відмовлено представнику позивача у задоволенні клопотання про витребування доказів. 19 березня 2018 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було відкладено розгляд справи у звязку із поважною неявкою в судове засідання представника позивача [PERSON] [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити. В судовому засіданні пояснив, що після смерті батька пішовдо [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області разом зі своїм братом, [PERSON], де секретар сільської ради, [PERSON], повідомила їм, що батько склав заповіт на ім'я [PERSON]. При цьому [PERSON] повідомила їм, що заповіт був посвідчений батьком вдома, оскільки вона сама приїжджала до нього із водієм [PERSON] додому, в сільську раду батько не їздив. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити. Вказав, що заповіт посвідчений службовою особою [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області 07 червня 2017 року [PERSON] є нікчемним. Оскільки при його складанні та посвідченні були допущені грубі порушення норм діючого законодавства, батько позивача не мав наміру передати у власність [PERSON] земельні ділянки № 765 в розмірі 1,7774 га та № 764 в розмірі 1,9022 га, оскільки завжди казав своїм дітям, що земля залишиться їм, а також і те, що [PERSON] вимагала від батька переписати вищевказані земельні ділянки на неї, але він не бажає цього робити і не зробить. При складанні та посвідчені заповіту від імені покійного [PERSON] 07 червня 2017 року були допущені наступні порушення: заповіт посвідчено з порушенням вимог щодо вчинення таких нотаріальних дій, оскільки у ньому відсутній запис стосовно місця його складення. На заповіті вказано «село Дзигівка, Ямпільського району, Вінницької області», тобто вказана лише назва населеного пункту, в той час, як заповіт посвідчувався вдома, по місцю проживання [PERSON]. Вважає, що дана обставина була беззаперечно встановлена в судовому засіданні. На час посвідчення батько позивача дійсно хворів і перебував на денному стаціонарі в місцевій лікарні. Саме тому, що особисто секретар сільської ради, [PERSON], повідомила їм, що заповіт був посвідчений батьком вдома, він і звернувся до суду з даним позовом, оскільки в заповіті не вказано, що заповіт посвідчувався вдома. Як видно з копії заповіту від 07 червня 2017 року у посвідчувальному написі не зазначено місце вчинення нотаріальної дії (дома), не зазначена адреса, а також причина, з яких нотаріальна дія була вчинена за місцем проживання заповідача. При посвідченні даного заповіту вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування не дотримано. Крім цього, секретарем сільської ради проігнорований і п. 2.2. розділу II Порядку, згідно якого "2.2. Нотаріальні дії вчиняються після їх оплати в день подачі всіх необхідних документів". Сама ж [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що нотаріальна дія була вчинена до її оплати. В тексті заповіту не зазначено, що заповідачеві роз'яснено зміст статті 1307 Цивільного кодексу України, а заповіт складений так, що з розпорядження заповідача незрозуміло на яких умовах він заповідав земельні ділянки [PERSON], в той час як відповідно до п. 1.7. Розділу III "1.7. За заповітом майно може бути заповідане тільки у власність. Проте заповідач може покласти на спадкоємця, до якого переходить, зокрема, жилий будинок, зобов'язання надати іншій особі право довічного користування цим будинком або певною його частиною (стаття 1242 Цивільного кодексу України)". Заповідачем в заповіті власноручно написано "[PERSON] заповіту прочитано мною [PERSON] особисто, вголос, його зміст та умови відповідають дійсності моїй намірам." Даний текст викликає сумніви в тому, що заповідач розумів зміст тексту, який писав, а тому й не міг зрозуміти зміст надрукованого заповіту не з його слів. Все вищевикладене свідчить про те. що заповіт, який начебто вчинений [PERSON] на користь [PERSON] та посвідчений секретарем Дзигівської сільської ради [PERSON] 07.06.2017 року є нікчемним. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] діючий в суді на підставі ордеру серії номер в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що обставини на які посилається позивач є припущеннями та не підтверджується жодними належними доказами. Форма заповіту від 07 червня 2017 року та його посвідчення було здійснено належним чином, а тому визнати його нікчемним немає підстав. Вказівка позивача на те, що заповіт був посвідчений дома спростовується поясненнями свідків. При цьому проект заповіту та його підписання було здійснено в сільській раді, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] та не спростовано іншими доказами. Заповіт складений [PERSON] відповідав волі заповідача. Звертає увагу суду на те, що свідок [PERSON] при дачі пояснень в суді путався у своїх показаннях, а саме останній чітко памятає 7 число та на уточнюючи запитання сторін щодо дня який передував 7 червня 2017 року та після цього числа не міг нічого повідомити. Враховуючи ту обставину, позовні вимоги не були доведені позивачем в судовому засіданні просить суд відмовити в задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову. Із показів свідка [PERSON] в судовому засіданні було встановлено, що вона працює секретарем в [PERSON] сільській раді Ямпільського району Вінницької області. 07 червня 2017 року вранці до неї зателефонував [PERSON] та попросив її приїхати до нього додому, оскільки він бажає скласти заповіт на імя [PERSON]. Вона запросила його приїхати до сільської ради для складання заповіту, однак він повідомив, що хворіє та не може приїхати. Вона повідомила йому перелік документів, які необхідні для складання заповіту. Документи в сільську раду привіз водій [PERSON]. Після чого, склавши проект заповіту зі слів [PERSON] вона разом із [PERSON] поїхали додому до останнього. Зустрівшись із [PERSON] у нього дома вона побачила, що він ходить та почуває себе добре. Запропонувала йому поїхати до сільської ради на що той погодився. В [PERSON] сільській раді Ямпільського району Вінницької області на першому поверсі перевіривши дієздатність [PERSON]В та впевнившись у дійсному його волевиявленні був підписаний заповіт. Зазначає, що після підписання заповіту вона поставила печатку, поставила свій підпис та зареєструвала. Державне мито [PERSON] сплатив після підписання заповіту. Із пояснень свідка [PERSON] в судовому засіданні було встановлено, що в червні 2017 року до нього зателефонував [PERSON] та попросив привезти до нього додому секретаря сільської ради [PERSON]. Після чого він поїхав до сільської ради забрав [PERSON] та поїхали до покійного додому. [PERSON] вийшла із машини та пішла до будинку [PERSON] через декілька хвилин [PERSON] разом із [PERSON] повернулись до машини та поїхали до сільської ради. Через певний проміжок часу [PERSON] вийшов із сільської ради із заповітом та повідомив йому, що зробив заповіт на [PERSON], оскільки вона того заслужила. Після чого він відвіз його додому. Із показів свідка [PERSON] в судовому засіданні було встановлено, що вона бачила як до будинку [PERSON] на автомобілі [PERSON] приїжджала [PERSON]. Після чого [PERSON] та [PERSON] разом кудись поїхали. Вказала, що [PERSON] приїхавши із сільської ради додому повідомив їй, що склав заповіт на [PERSON] та вказав, що остання того заслужила. При цьому зазначила, що [PERSON] ще за місяць до складання заповіту повідомив їй, що бажає скласти заповіт на [PERSON]. Свідок [PERSON] повідомив, що він є сином покійного [PERSON] та зазначив, що після смерті батька він пішов із братом [PERSON] до сільської ради дізнатися про складений батьком заповіт. Зі слів [PERSON] він дізнався вона разом із [PERSON] їздили до будинку [PERSON] та заповіт складався дома. При цьому вказує, що в день складання заповіту він відвозив о 09 годині ранку батька до лікарні, а тому він не міг складати заповіт в сільській раді. Із досліджених судом письмових доказів встановлено, що батьком [PERSON] є [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії V-УР № 0079542 (а.с.10). Із копії свідоцтва про смерть серії І-АМ № 388889 встановлено, що 19 липня 2017 року в селі Дзигівка, Ямпільського району, Вінницької області помер [PERSON]. Із копії заповіту від 07 червня 2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 43 встановлено, що [PERSON] перебуваючи при здоровому розумінні та ясній памяті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно та попередньо ознайомлений з вимогами чинного законодавства на випадок його смерті зробив таке розпорядження: земельну ділянку №765 в розмірі 1,7774 га, яка належить йому згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 493765, виданого 19 лютого 2008 року Ямпільською районною державною адміністрацією, кадастровий номер земельної ділянки 0525682200:03:005:0303 і знаходиться на території [PERSON] сільської ради Ямпільського району, Вінницької області та земельну ділянку №764 в розмірі 1,9022 га, яка належить йому згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 493766, виданого 19 лютого 2008 року Ямпільською районною державною адміністрацією, кадастровий номер земельної ділянки 0525682200:03:005:0302 і знаходиться на території [PERSON] сільської ради Ямпільського району, Вінницької області заповів [PERSON], [INFO]. В заповіті міститься особистий підпис [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Особу заповідача було встановлено секретарем Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області та дієздатність його перевірено (а.с.11). Із довідки виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області встановлено, що [PERSON], [INFO] здійснювала поховання [PERSON] і з яким разом проживала на день смерті та вела спільне господарство (а.с. 28). Із відповіді на адвокатський запит від 31 жовтня 2017 року встановлено, що [PERSON] в період з 01 червня 2017 року по 13 червня 2017 року знаходився на лікуванні у денному стаціонарі [PERSON] АЗПСМ (а.с.30). Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48564080 від 27 липня 2017 року встановлено, що заповіт від 07 червня 2017 року № 43, заповідачем якого є [PERSON] був посвідчений в [PERSON] сільській раді Ямпільського району Вінницької області секретарем сільської ради (а.с.55). Із рішення від 10 листопада 2015 року першої сесії 7 скликання №04 встановлено, що секретарем Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області було обрано [PERSON]. Уповноважено [PERSON], як посадову особу органу місцевого самоврядування вчиняти нотаріальні дії передбачені ч.1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат»(а.с.56). З реєстру нотаріальних дій, де зареєстрований заповіт від 07 червня 2017 року встановлено, що 07 червня 2017 року [PERSON] звертався до [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області за вчиненням нотаріальної дії, а саме виготовлення та посвідчення заповіту (а.с.57-58). Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 1257 ЦК України\~заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. Згідно\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 1234 ЦК України\~має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до\~ст. 1247 ЦК України\~заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Відповідно до\~ст. 1248 ЦК України\~нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 ЦК України). Згідно\~ст. 1251 ЦК України\~якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно п. 1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, (чинної на час посвідчення заповіту) у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських народних депутатів у відповідності за\~ст. 37 Закону України "Про нотаріат"\~мають право посвідчувати заповіти. Відповідно до п. 2 зазначеної Інструкції нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. Відповідно до пп. 5 п. б ч. 1\~ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вчинення нотаріальних дій з питань,\~\~віднесених законом до їх відання, реєстрація актів громадянського стану. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону\~ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. За змістом ч.1\~ст.202 ЦК України\~заповіт є одностороннім правочином. Статтею 203 ЦК України\~визначено, що зміст правочину не може суперечити\~Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати їх внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин був спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до\~ст.204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частини 1, 2\~ст.215 ЦК України\~встановлюють, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. \~\~Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. \~\~ Згідно з частинами.1,4,5\~ст.216 ЦК України\~\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою \~\~Частинами 1, 4\~ст.1257 ЦК України\~визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Згідно до\~ст. 236 ЦК України\~нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до наступного: всудовому засіданні було встановлено, що місцем посвідчення даного заповіту було приміщення [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48564080 від 27 липня 2017 року, а не вдома [PERSON], як на це вказує позивач та його представник. Пояснення свідка [PERSON] суд розцінює, як домисел щодо обставин посвідчення заповіту, оскільки він дізнався про існування заповіту після смерті батька зі слів секретаря Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області [PERSON], а тому й не може повідомити суду достовірні дані щодо місця його посвідчення. По-друге, вказівка свідка на те, що саме 07 червня 2017 року близько 09 години 00 хвилин він відвозив батька [PERSON] до лікарні не дає підстав вважати, що спадкодавець о 11 год. 30 хвилин того ж дня не міг перебувати в приміщенні сільської ради та реалізувати свою волу на передачу земельних ділянок [PERSON]. Також суд приймає до уваги і той факт, що свідок чітко памятав 07 червня 2017 року (день посвідчення заповіту), однак на уточнюючи запитання сторін не міг повідомити про події, які відбувалися до 07 червня 2017 року та після. Дані обставини дають підстави суду ставити під сумнів правдивість показів свідка [PERSON], тому вони не можуть бути покладені в основу судового рішення щодо місця посвідчення заповіту 07 червня 2017 року. При цьому покази свідка [PERSON] були спростовані поясненнями інших свідків допитаних в судовому засіданні. Посвідчення заповіту було здійснено уповноваженою посадова особою органу місцевого самоврядування вчиняти нотаріальні дії передбачені ч.1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» - секретарем Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області [PERSON] Суд відхиляє доводи представника позивача [PERSON] щодо відсутності у заповідача 07 червня 2017 року вільного волевиявлення на складення заповіту, оскільки сам факт наявності у заповідача тяжкої хвороби не є достатнім доказом фізичної неспроможності заповідача в межах, необхідних для волевиявлення і складення заповіту; експертним дослідженням не зроблено висновку про абсолютну неспроможність заповідача на момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не підтвердив жодними належними та допустимими доказами про те, що у спадкодавця було відсутнє волевиявлення на передання у спадщину [PERSON] земельних ділянок. Наявність у [PERSON] волевиявлення на передачу земельних ділянок у спадщину [PERSON], окрім існування самого заповіту підтверджується і поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], а також особою яка здійснювала посвідчення заповіту [PERSON]. Що стосується посилання позивача на те, що секретарем сільської ради проігнорований і п. 2.2. розділу II Порядку, згідно якого "2.2. Нотаріальні дії вчиняються після їх оплати в день подачі всіх необхідних документів", а саме що нотаріальна дія була вчинена до її оплати. Суд вважає, що дана обставина не є істотною та не може слугувати підставою для визнання заповіту нікчемним з огляду на те, що згідно реєстру нотаріальних дій, де зареєстрований заповіт від 07 червня 2017 року встановлено, що [PERSON] здійснив оплату державного мита за вчинену нотаріальну дію. Вказівка представника позивача на те, що в тексті заповіту не зазначено, що заповідачеві роз'яснено зміст статті 1307 Цивільного кодексу України, а заповіт складений так, що з розпорядження заповідача незрозуміло на яких умовах він заповідав земельні ділянки [PERSON], в той час як відповідно до п. 1.7. Розділу III "1.7. За заповітом майно може бути заповідане тільки у власність. Проте заповідач може покласти на спадкоємця, до якого переходить, зокрема, жилий будинок, зобов'язання надати іншій особі право довічного користування цим будинком або певною його частиною (стаття 1242 Цивільного кодексу України)". Що стосується даного посилання, суд зазначає, що предметом розгляду даної цивільної справи є саме заповіт, а не спадковий договір. Норми статті 1307 ЦК України стосуються спадкового договору, а саме забезпечення виконання спадкового договору. При цьому суд зазначає, що заповіт та спадковий договір є два різні види правочинів та відрізняються: за природою правових звязків; за обєктом; за субєктним складом; за порядком укладення та посвідчення. Тому посилання представника позивача на дану норму є недоцільним та суд не приймає її до уваги. Таким чином, судом було встановлено, що заповіт від 07 червня 2017 року вчинений [PERSON] на користь [PERSON] та посвідчений секретарем Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області [PERSON] відповідає вимогам ст.1247 ЦК України, а саме форма його письмова із зазначенням місця і часу його складання; заповіт підписаний особисто заповідачем, посвідчений уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування відповідно до ст. 1251 ЦК України та зареєстрований у Спадковому реєстрі. За таких обставин підстав для визнання заповіту нікчемним немає, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи те, що [PERSON] відмовлено в задоволенні позову, відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати повязані із розглядом справи покладаються на позивача.

Outcome: dismissed