Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просили поновити для них строк звернення та визнати незаконним і скасувати рішення Полонської міської ради № 20 від 18.09.2015 року в частині передачі у приватну власність для [PERSON] земельної ділянки площею 0,0035 га для будівництва і обслуговування індивідуального гаража, розташованої в [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що позивачі проживають у багатоквартирному будинку [ADDRESS] , а тому мають рівні права користуватись належною до будинку прибудинковою територією. В 2019 році [PERSON] на прибудинковій території зазначеного будинку розпочала будівництво гаража, після чого для них стало відомо, що Полонська міська рада вищевказаним рішенням передала відповідачці у власність із прибудинкової території земельну ділянку площею 0,0035 га для будівництва і обслуговування індивідуального гаража. На думку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] таке рішення міської ради прийняте з грубим порушенням земельного законодавства, а також їхніх прав на користування прибудинковою територією як співвласників квартир у багатоквартирному будинку. В ході судового розгляду справи предстаник позивачів адвокат Кушнірук В.М. вимогу заявлену його довірителями щодо незаконності рішення міської ради підтримав із підстав викладених у позові. [PERSON] також просив задовольнити позов, при цьому вказав, що він не погоджується із наданням для [PERSON] спірної земельної ділянки у власність, оскільки міська рада відмовила для нього та інших жителів виділити земельні ділянки для будівництва гаражів біля будинку. Представник Полонської міської ради Продажець І.О. позов визнала та пояснила, що земельна ділянка, надана для [PERSON] у власність, знаходиться в межах прибудинкової території багатоквартирного будинку [ADDRESS] , а тому не могла передаватись у власність для будівництва гаража. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позов заперечив та зазначив, що надання для його довірительки спірної земельної ділянки у власність відбулось на законних підставах та з відома і письмової згоди позивачів. Представник третьої особи [PERSON] пояснив, що КП "Благоустрій" є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] і здійснює догляд за його прибудинковою територією, межі якої визначені бувшою Полонською ЖЕК, і такими залишаються на даний час. Спірна земельна ділянка, яка надана для [PERSON] , розташовується поза межами прибудинкової території вище зазначеного будинку, про що свідчить відповідна схема. 17.07.2020 року позивачами подана до суду заява, в якій вони просили забезпечити позов шляхом заборони для відповідачки проводити на виділеній земельній ділянці будівельні роботи та накласти на неї арешт, заборонивши відчужувати земельну ділянку до постановлення судового рішення. 21.07.2020 року дана заява задоволена частково та за ухвалою суду на спірну земельну ділянку накладено арешт. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що [PERSON] (бувше прізвище [PERSON] ) на підставі договору дарування від 04.09.2013 року являється власником квартири [ADDRESS] (а.с.111). 08.04.2014 року вказана особа подала до Полонської міської ради заяву, в якій просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 35 кв.м розташованої за адресою по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування гаража, додавши відповідну схему розташування та заяву жителів вказаного будинку, котрі не заперечували про виділення їй земельної ділянки (а.с.35-37). Рішенням Полонської міської ради № 10 від 21.05.2014 року для [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального гаража в [ADDRESS] ) площею 0,0035 га (а.с.34). Згідно даних витягу з Державного земельного кадастру (а.с.40-41) 09.06.2015 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 28.04.2015 року, відділом Держземагенства у Полонському районі здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0035 га, кадастровий номер 6823610100:02:005:0919, місце розташування - [ADDRESS] , цільове призначення - 02.05 для будівництва індивідуальних гаражів, категорія - землі житлової та громадської забудови, форма власності - комунальна. 22.06.2015 року [PERSON] звернулась до Полонської міської ради із заявою, в якій просила затвердити проект землустрою щодо відведення вище згаданої земельної ділянки, яку передати їй у власність . 18.09.2015 року рішенням Полонської міської ради № 20 вирішено затвердити для [PERSON] проект землеустрою і передати їй у власність зазначену вище земельну ділянку, а 02.11.2015 року реєстраційна служба Полонського районного управління юстиції Хмельницької області видала для [PERSON] свідоцтво про право власності на цю ж земельну ділянку (а.с.117). За позицією позивачів та їх представника адвоката Кушнірука В.М., оскаржуване рішення міської ради є незаконним із підстави, що спірна земельна ділянка, яка передана у власність для [PERSON] , знаходиться в межах прибудинкової території багатоквартирного будинку [ADDRESS] , а отже ця земельна ділянка могла передаватись у власність або надаватись у користування об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку. З цього приводу суд звертає увагу на слідуюче. Поняття прибудинкової території визначено у статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14.05.2015 року № 417-VIII, а саме, це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Також, поняття терміну прибудинкова територія міститься в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлоконмунгоспу 17.905.2005 року № 76, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за № 927/11207, а саме, це - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку. Таким чином, про те що певна земельна ділянка відноситься до прибудинкової території багатоквартирного будинку має свідчити відповідна містобудівна та землевпорядна документація, або ж акт на право власності чи користування земельною ділянкою. За положеннями ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підтвердження обгрунтувань позову, зокрема про те, що земельна ділянка, яка передана у власність для [PERSON] , є частиною прибудинкової території багатоквартирного будинку [ADDRESS] , позивачі не надали належних та допустимих доказів. Поданий ними в ході судового розгляду акт обстеження (а.с.145), в котрому зазначено, що спірна земельна ділянка накладається на прибудинкову територію згаданого будинку не може бути прийнятним, оскільки він складений не уповноваженими на це особами, не підтверджений належними доказами такими як, відповідна містобудівна та землевпорядна документація, або ж акт на право власності чи користування земельною ділянкою, а також не відповідає дійсним обставинам. Так, згідно пояснень представника КП "Благоустрій", даних листа цього ж підприємства від 11.12.2020 року № 894 (а.с.136) та плану прибудинкової території вище вказаного багатоквартирного будинку, земельна ділянка [PERSON] надана їй під будівництво гаража розміщується поза межами прибудинкової території будинку [ADDRESS] . Також суд звертає увагу, що перед прийняттям Полонською міською радою рішення про передачу спірної землі у власність [PERSON] , що мало місце 18.09.2015 року, 09.06.2015 року відділ Держземагенства у Полонському районі на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 28.04.2015 року здійснив державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0035 га, кадастровий номер 6823610100:02:005:0919, місце розташування - [ADDRESS] , цільове призначення - 02.05 для будівництва індивідуальних гаражів, категорія - землі житлової та громадської забудови, форма власності - комунальна. Дана обставина, яка позивачами в позові не оспорююється, свідчить, що спірна земельна ділянка не відноситься до прибудинкової території багатоквартирного будинку [ADDRESS] , а вона належить до земель житлової та громадської забудови для будівництва індивідуальних гаражів, та знаходилась у комунальній власності Полонської міської ради. Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень, зокрема міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно зі статтею 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. За положеннями статтей 40, 121 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки, зокрема для гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом, а саме для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 га. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України. Зокрема, частини 6-9 зазначеної статті встановлюють, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Як вбачається із наданих сторонами доказів 08.04.2014 року [PERSON] подала до Полонської міської ради заяву, в якій просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 35 кв.м розташованої за адресою по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування гаража, додавши відповідну схему розташування земельної ділянки. 21.05.2014 року міська рада прийняла рішення № 10, яким для [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального гаража в [ADDRESS] ) площею 0,0035 га. Після виготовлення Хмельницькою регіональною філією ДП ЦДЗК проекту землеустрою 18.09.2015 року Полонська міська рада рішенням № 20 затвердила вказаний проект та надала для [PERSON] у власність вище згадану земельну ділянку. Таким чином, міська рада, діючи у межах своїх повноважень та з дотриманням передбаченого земельним законодавством порядку, правомірно передала у власність для [PERSON] спірну земельну ділянку, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed