Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Представляючи інтереси [PERSON] - патентний повірений [PERSON]звернувся до суду з вказаним позовом, у якому, з урахуванням заяви поданої у порядку ст. 31 ЦПК України, просить стягнути з ТОВ "Експансія" на користь [PERSON] компенсацію за порушення майнових авторських прав (незаконне відтворення оригінальної назви твору «[INFO]» однойменну з ім'ям головного персонажа твору (у кличній формі) на етикетці тістечок вагою 0,346 кг, які запаковано 14.12.2013 року о 13:31 год., публічний показ виробів з етикетками та продаж за фіскальним чеком № 44/81/141 від 14-12-2013 р., що виданий о 16:19:52 год., каса « 22) у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі, замість відшкодування збитків та стягнення доходу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що у січні 1979 році позивач створила літературний твір під назвою „[INFO]". У 1980 році на основі літературного твору, позивачем було створено сценарій однойменного мультиплікаційного фільму. Зазначає, що вперше твір з оригінальною назвою «[INFO]» було оприлюднено у анімаційному фільмі, з однойменною назвою „[INFO]" (укр.), а у 1989 році було оприлюднено твір „[INFO]" українською та російською мовами. Дані анімаційні фільми були створені на кіностудії „КИЇВНАУКФІЛЬМ". Дані обставини є загальновідомими та не потребують додаткового доказування. Відповідно до чинного, на час створення анімаційного фільму, законодавства (ст. 483 ЦК УРСР) авторське право на кінофільм належало підприємству, яке здійснило зйомку, а авторові сценарію, художнику постановникові та авторам інших творів, які увійшли складовою частиною у фільм, належало авторське право кожному на свій твір. Таким чином, авторські (майнові) права на фільм належать кіностудії «Укранімафільм» (правонаступник кіностудії «Київнаукфільм»), а позивачу належать авторські немайнові та виключні майнові права на літературний твір та його оригінальну назву: „КАПИТОШКА"(рос.) та „[INFO]" (укр.). Відповідно до ст.9 Закону України „Про авторське право і суміжні права" частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. Індивідуальна фантазійна назва твору «КАПИТОШКА» (рос. мовою)/ «[INFO]» (укр. мовою) є добре відомими творами в Україні - даний факт є загальновідомим, окрім того, він вже встановлений національними судами та не потребує додаткового доказування, у відповідності до ст.61 ЦПК України. На підтвердження оригінальності назви «[INFO]» представниками позивача було подано: Звіт про науково-дослідну роботу з вивчення специфіки іменування літературного персонажа «[INFO]» (за авторством [PERSON]) та його можливих похідних варіацій у російській та українській мовах, Висновок експерта № 24/14 Науково-дослідного центру судових експертиз з питань інтелектуальної власності від 24.04.2014 року. На підтвердження асоціацій з оригінальною назвою літературного твору "[INFO]" з героєм (персонажем) твору [INFO] у більшості респондентів та позитивне наповнення семантики асоціацій до слова «[INFO]», представником позивача 05.08. 2014 року також подано доказ - Звіт за результатами проведеного маркетингового дослідження «Визначення рівня обізнаності споживачів України про бренд «[INFO]»», затверджений 31.07.2014 р. проректором Національного університету «Острозька академія». Позивач, користуючись своїм правом на реєстрацію авторських прав, зареєстрував своє авторське право у Державному департаменті інтелектуальної власності й отримав свідоцтво від 11.05.2004 року № [NUMBER] про державну реєстрацію авторського права на літературний твір [INFO], та свідоцтво про реєстрацію авторського права на «Персонаж «[INFO]» («[INFO]» та/або «[INFO]») № [NUMBER] від 07.04.2014 року. 14 грудня 2013 року о 16:19:52, в гіпермаркеті (магазині) «FOZZY», що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Курчатова, буд. 9, представником позивача було придбано порцію тістечок під назвою «[INFO]» з кокосом на суму 13, 57 грн., що підтверджується фіскальним чеком № 44/81/141 від 14-12-2013 р. виданим о 16:19:52 год., каса « 22 ([PERSON]). Жодного дозволу на відтворення оригінальної назви літературного твору „[INFO]", реалізацію (продаж) товарів під назвою «[INFO]» на етикетках якого відтворено контрафактний примірник твору, позивачка не надавала відповідачу. Позивач вважає, що відповідач використовує оригінальну словесну назву літературного твору „[INFO]" шляхом розміщення такого твору на товарах (тістечках [INFO] з кокосом) власного виробництва та розповсюджує товари, на етикетках яких розміщено твір позивача по території України шляхом їх продажу. Відповідач здійснює продаж (розповсюдження з комерційною метою) товарів, етикетки яких оформлені з порушенням ЗУ „Про авторське право і суміжні права". У позовній заяві йдеться, що відповідач своїми діями допустив порушення майнового права Позивача на використання твору, а саме відтворив назву літературного твору „[INFO]" та здійснює розповсюдження тістечок на етикетках якого відтворено твір - „[INFO]", здійснює публічний показ товару, на етикетках якого відтворено твір позивача. Розмір заявленої компенсації позивач обґрунтовує наступним. За незаконне відтворення назви літературного твору „[INFO]" на упаковці виробів та її публічний показ у торговій залі гіпермаркету "FOZZI" - мінімальний розмір компенсації - у 10 мінімальних розмірів заробітних плат. За незаконний продаж контрафактного товару (тістечок на етикетках яких відтворено твір - „[INFO]") - мінімальний розмір компенсації - 10 мінімальних заробітних плат. Ціна позову, яка обрахована позивачем, становить 24360,00 гривень. В свою чергу, представник відповідача ТОВ «Експансія» проти позову заперечив. Зазначаючи про те, що позивачем не доведено авторства на об'єкт авторського права - літературний твір «[INFO]», станом на дату звернення до суду, позивачем не доведено факт авторства на назву літературного твору «[INFO]», а отже те, що назва літературного твору «[INFO]» є оригінальною частиною твору, яка може використовуватись самостійно (окремо від сценарію літературного твору). Також представник відповідача вважає, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що обставини, на які він покликається у позові, є загальновідомими. Також позивачем не доведено наявність у діях відповідача складу правопорушення у вигляді порушення авторських прав на літературний твір «[INFO]», а при обґрунтуванні розміру компенсації позивачем не дотримано норм законодавства. Представник відповідача пояснив та надав суду докази на підтвердження того, що тістечка з приводу назви яких виник спір між сторонами, відповідач не виготовляє а отримує за договорами поставки від ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД». Окрім того, представник відповідача вважає, що назва твору «[INFO]» не є оригінальною. Так, представником відповідача подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказу - Наукову роботу «Семантико-етимологічні особливості антропонімів» від 07.08.2014 року, за підписом кандидата філологічних наук, доцента кафедри української мови імені професора К.Ф. Шульжука РДГУ [PERSON], згідно якого в українській і російській мовах можливе вживання як основних особових імен, так і їхніх похідних: [PERSON] - [PERSON], [PERSON]; [PERSON] - [PERSON]; [PERSON] - [PERSON]; [PERSON] - [PERSON] та ін. Антропоніми використовуються не лише як особові імена, але і для позначення інших власних назв. Заслухавши пояснення представників сторін, пояснення свідка, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Згідно ст. 9 Закону, частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. В ході судового розгляду представники позивача подали до суду заяву про призначення судової експертизи у цій справі. Зокрема, у заяві вказали, що для правильного вирішення вказаного спору необхідно встановити чи є назва твору та імені головного персонажа такого твору самостійними об'єктами авторського права та чи використано їх відповідачем у власній назві твору - тістечок власного виробництва. Представник відповідача не заперечила проти призначення по даній справі вказаної експертизи. Вирішуючи питання про призначення експертизи, суд виходив з того, що Положенням про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, Рівненська область є зоною регіонального обслуговування Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Мін'юсту, який відноситься до науково-дослідних установ судових експертиз Мін'юсту. Сторони не подавали пропозиції щодо доручення проведення експертизи іншій експертній установі чи судовому експерту. Ухвалою суду від 24.02.2014 року було вирішено призначити по справі судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності проведення якої доручено спеціалізованій державній установі Міністерства юстиції України - Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, що знаходиться за адресою: 79024, м. Львів, вул. Липинського, 54 . (т.1 а.с.139) Відповідно до Висновку № 934 експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 26 березня 2014 року: 1.Частина літературного твору "[INFO]", а саме, назва твору й ім'я однойменного з нею головного героя, які можуть використовуватися самостійно, є результатом творчої праці [PERSON] згідно з відомостями, зазначеними у матеріалах справи. 2. Позначення "[INFO]" на упаковці з тістечками, що виставляються на публічний показ і для продажу TOB "ЕКСПАНСІЯ" в торговому закладі "FOZZY" в м. Рівне є відтворенням частини літературного твору "[INFO]", яка може використовуватися самостійно (назва твору і ім'я однойменного з нею головного героя), авторське право на який зареєстроване за [PERSON] (свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір № [NUMBER]) та охороняється з дати створення твору (січня 1979 року). (т.1 а.с.142) За клопотанням представника відповідача, допитаний у судовому засіданні, в режимі відеоконференції, експерт [PERSON] наданий висновок експерта у справі підтримав повністю. Суд, досліджуючи висновок експерта у справі, звертає увагу, що згідно Методики, на підставі якої проводилося дослідження експертом, до невичерпного переліку ознак оригінальності назви літературного твору, зокрема, відносять те, що автором твору надано нове значення у звичайне, відоме до того часу слово. Суд також дослідив Наукову роботу «Семантико-етимологічні особливості антропонімів» від 07.08.2014 року, надану представником відповідача. У цій роботі, зокрема, одним із висновків є те, що автори мультиплікаційного фільму "[INFO]" вклали нове значення у відоме, загальновживане слово. (т.2 а.с.3) Суд дослідив доказ, поданий представником відповідача, у якому йдеться про те, що слово "[INFO]" існувало задовго до створення у 1979 році твору позивачем. Однак, дане твердження не спростовує оригінальність назви твору "[INFO]", створеного позивачем. Суд дійшов висновку, що правовій охороні підлягає оригінальна назва твору і у тому випадку, коли автором твору надано нове значення у звичайне, відоме до того часу слово. Відповідно до положень ст.ст. 435, 437 ЦК України, ст.ст.1,7,11 Закону України "Про авторське право і суміжні права" первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. Автором є фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. За відсутності доказів іншого, автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах. Судом встановлено, що предметом спору є виключні права на самостійну частину літературного твору «[INFO]» - його оригінальну назву - а позивач, будучи автором сценарію анімаційного фільму «[INFO]», зареєструвавши своє авторське право на твір, має право на захист належних їй авторських прав відповідно до положень Закону України «Про авторське право і суміжні права". Статтею 50 Закону передбачено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав. Відповідно до п.46 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 04 червня 2010 року, під контрафактними примірниками твору, фонограми, відеограми, програм організацій мовлення розуміються примірники об'єктів авторського права і (або) суміжних прав, які виготовлені, відтворені, опубліковані і (або) розповсюджені з порушенням авторського права і (або) суміжних прав (особистих немайнових і (або) майнових), у тому числі примірники захищених в Україні зазначених об'єктів, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, у яких ці об'єкти ніколи не охоронялися або перестали охоронятися. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 04.06.2010 року, належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав. Відповідно до п.44 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 04 червня 2010 року, Відповідно до пункту "б" статті 50 Закону N 3792-XII (3792-12) розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. Згідно зі ст.ст. 440, 443 ЦК України, ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора належить виключне право на використання твору, а також виключне право надавати дозвіл або забороняти використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами іншими особами. Стаття 1 Закону України „Про авторське право і суміжні права" визначає, що розповсюдження об'єктів авторського права - будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці. Відповідно до п.2, 7 ч.1, ч.2 ст. 441 ЦК України, використанням твору є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі, продаж тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом. Факт розповсюдження тістечок підтверджується матеріалами справи та не заперечується представником відповідача. (т.1 а.с.99,131) Факт публічного показу та продажу тістечок «[INFO] з кокосом» підтвердила у судовому засіданні свідок [PERSON]. Суд визнає, що станом на дату розповсюдження контрафактної продукції (тістечок) літературний твір та персонаж «[INFO]» вже були відомим в Україні, що є загальновідомим та не потребує підтвердження, а матеріали справи беззаперечно вказують на те, що літературного твору "[INFO]" є оригінальною та може використовуватися самостійно. Положенням ст. 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом, а розповсюдження контрафактної продукції, навіть якщо така отримана за договором з третіми особами, визнається порушенням авторського права, що дає законні підстави для стягнення компенсації. Відповідно до ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» у розмір збитків, завданих особі, права якої порушено, додатково можуть бути включені судові витрати, понесені цією особою. Відповідно до п. п. „а", „д" ст.50 Закону № 3792-XII порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтею 14 Закону № 3792-XII, та їх майнові права, визначені статтею 15 Закону № 3792-XII, а також вчинення дій, що створюють загрозу порушення авторського права і (або) суміжних прав. Згідно п. „г" ч.2 ст.52 Закону № 3792-XII суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні розміру компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом "г" цієї частини межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та наміри відповідача. Розмір компенсації Позивачем визначено з урахуванням п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04.06. 2010 року „Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", де вказано, що відповідно до пункту «г» частини першої статті 52 Закону № 3792-ХІІ суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦКУ, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені у судовому рішенні. Розмір компенсації визначається судом, виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 й не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону № 3792-ХІІ), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі. З огляду на вказане вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на користь позивача компенсацію у розмірі 10 мінімальних розмірів заробітних плат за кожне окреме використання твору 14.12.2013 року, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в сумі що становить 24 360 грн. 00 коп. . У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачена сума судового збору у розмірі 243,60 грн. та сума витрат на проведення судової експертизи у розмірі 2460, 60 грн.. На підставі викладеного, ст.ст. 1, 7, 8, 9, 15, 17, 50, 51, 52 Закону України «Про авторське і суміжні права», ст. 440, 443 Цивільного кодексу України, положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 04.06.2010 року „Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" та,

Outcome: approved