Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі адвоката Байдуж Ю.С. звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Держави України за рахунок коштів державного бюджету з Державної казначейської служби України на користь позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 462\~052 грн. 33 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними діями Головного управління ДФС у Полтавській області та Головного управління Національної поліції в Полтавській області; стягнути з Держави України за рахунок коштів державного бюджету з Державної казначейської служби України на користь позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 2\~000\~000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями Головного управління ДФС у Полтавській області та Головного управління Національної поліції в Полтавській області; стягнути з Держави України за рахунок коштів державного бюджету з Державної казначейської служби України на користь позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. \~ \~ \~ \~Вимоги позову мотивовані тим, що 26 квітня 2017 року прокурором Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області Петровим П.В. на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Полтави від 01 лютого 2017 року у кримінальному провадженні №42017170000000045 було проведено обшук належного позивачу [PERSON] на праві приватної власності автомобіля марки ВМW Х5, державний номерний знак [NUMBER] . За результатами проведеного обшуку автомобіль позивача був вилучений з подальшою доставкою до оперативного управління Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області за адресою: місто Кременчук, вулиця Сердюка, будинок 43 для зберігання. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Полтави від 03 травня 2017 року на вилучений автомобіль накладено арешт, однак, як вказує позивач, він жодного відношення до кримінального провадження, в межах якого було накладено арешт на автомобіль, не мав. Постановою про виділення матеріалів досудового розслідування та направлення за підслідністю кримінального провадження, винесеною прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Полтавської області, було виділено матеріали з кримінального провадження №42017170000000045, в тому числі - автомобіль позивача ВМW Х5, державний номерний знак [NUMBER] , та направлено за підслідністю до відділення №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області. Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду міста Кременчука у справі №537/2868/19 задоволено заяву [PERSON] , скасовано арешт, накладений на автомобіль ВМW Х5, державний номерний знак [NUMBER] , та повернуто його власнику. Позивач зазначає, що в результаті дій та бездіяльності відповідачів 1 та 2 йому нанесено майнову та моральну шкоду, виходячи з наступного. Згідно Акту прийому-передачі від 01 серпня 2019 року, автомобіль був переданий [PERSON] в присутності судового експерта авто товарознавця Сумцова С.С., автослюсара ТОВ «Автосервіс Альянс» Кіндри Є.В. слідчим СВ ВП № 1 Кременчуцького ВП ГУ НП у Полтавській області ст. л-том поліції Котелевським С.О. Після повернення автомобіля позивачу за замовленням останнього судовим експертом Сумцовим С.С. було проведено автотоварознавче дослідження та складено Висновок експертного авто товарознавчого дослідження від 28 серпня 2019 року за № 137, відповідно до якого експерт прийшов до наступних висновків: 1) ринкова \~ \~ \~ \~вартість автомобіля \~ \~ \~ \~ВМW Х5, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , станом на 26 квітня 2017 року складає 1 473 435, 24 грн, 2) ринкова \~ \~ \~ \~вартість \~ \~ \~ \~автомобіля \~ \~ \~ \~ВМW Х5, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , станом на 01 серпня 2019 року складає 1 042\~619, 14 грн.; 3) технічний стан автомобіля: АКБ розряджена, потребується діагностика систем автомобіля, технічне обслуговування, заміна експлуатаційних рідин згідно вимог заводу-виробника, враховуючи термін зберігання автомобіля без експлуатації; 4) щодо визначення вартості складових автомобіля, вузлів, які потребують заміни чи ремонту внаслідок тривалого зберігання: повністю розряджена та підлягає заміні штатна акумуляторна батарея автомобіля, згідно програмного продукту АУДАТЕКС штатна АКБ 12В/105А-Г каталожний № 61217604808 13 378, 36 грн.; 5) на фірмовій станції дилера БМВ ТОВ «Автосервіс Альянс» міста Кременчук було проведено технічне обслуговування автомобіля ВМW Х5, державний номерний знак [NUMBER] , яке необхідно для подальшої експлуатації на загальну суму - 11 512, 21 грн. Тобто, як вказує [PERSON] , згідно з проведеним дослідженням вбачається, що за період перебування автомобіля на зберіганні у відповідача його ринкова вартість знизилась на 430 816, 10 грн. В результаті проведеної діагностики та на підставі висновків експерта позивачем [PERSON] було здійснено заміну запасних частин на загальну суму 19 400,00 грн., замінені експлуатаційні рідини та здійснені роботи на загальну суму 11 836, 21 грн., що підтверджується відповідним письмовими доказами. Загальна сума відновного ремонту автомобіля склала 31 236, 23 грн., які сплачено позивачем. Окрім того, згідно змісту позову, позивачем було витрачено 2 700, 00 грн. на транспортування автомобіля евакуатором. Витрати на проведення експертного авто товарознавчого дослідження склали 2 500, 00 грн. Позивач [PERSON] вважає відповідальними особами за збереження майна органи, яким майно було передано на зберігання, зокрема Головне управління ДФС у Полтавській області та Головне управління Національної поліції в Полтавській області. За наведених обставин, в результаті дій та бездіяльності Головного управління ДФС у Полтавській області та Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо забезпечення схоронності автомобіля ВМW Х5, державний номерний знак [NUMBER] , що призвели до зниження його вартості та фактичного пошкодження, майнова шкода, завдана позивачу, становить 462 052, 33 грн., та складається зі зменшення ринкової вартості автомобіля за період зберігання автомобіля відповідачем, а саме 430\~816,\~10\~грн.,\~ та вартості відновлювального ремонту транспортного засобу в розмірі 31 236, 23 грн. \~ \~ \~ \~Окрім вищевикладеного, позивач вказує на те, що протиправними діями та бездіяльністю Головного управління ДФС у Полтавській області та Головного управління Національної поліції в Полтавській області йому нанесено моральну шкоду. Завдання моральної шкоди [PERSON] обґрунтовує тим, що вилучення автомобіля не мало правових підстав, оскільки кримінальне провадження, в якому відбувалися слідчі дії, в тому числі обшук автомобіля ВМW\~Х5,\~державний номерний\~знак [NUMBER] , та подальше його вилучення, було порушено відносно іншої особи. Позивач не мав ніякого відношення до даного кримінального провадження та не мав жодного процесуального статусу в ньому. З приводу повернення майна позивачу доводилося направляти численні звернення до правоохоронних органів, де ним ставилося питання щодо вчинення необхідних процесуальних дій та повернення йому майна. Позивачу довелося звертатися до слідчого судді Крюківського районного суду з метою скасування арешту, накладеного на його автомобіль. Головним чинником завдання моральної шкоди для позивача є факт його позбавлення можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, задовольняючи свої власні потреби у пересуванні наземним транспортом та забезпечувати свій комфорт, із врахуванням похилого віку позивача, якому на момент арешту автомобіля виповнилося 73 роки, а на момент його повернення вже було 75 років. В результаті таких дій змінився звичний для позивача уклад життя, в результаті чого йому довелося докладати додаткових зусиль. Також, як вказує позивач, після повернення йому майна, довелося прикладати зусиль та вживати заходів для проведення його відновлювального ремонту. Вказані обставини спричинили позивачу душевні страждання з приводу позбавлення майна, а надалі з приводу пошкодження майна та необхідності його відновлення. [PERSON] перебував у психічному напруженні, що негативно впливало на його стан здоров`я, враховуючи похилий вік, стосунки в родині та близьким оточенням. Нанесену моральну шкоду [PERSON] оцінює у 2 000 000, 00 грн. За викладених вище обставин позивач і звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 31 березня 2021 року відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалами Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 20 квітня 2021 року, 23 квітня 2021 року, 09 червня 2021 року, 01 липня 2021 року, 30 липня 2021 року, 28 вересня 2021 року, 26 жовтня 2021 року визначено проводити судові засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09 червня 2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Полтавську обласну прокуратуру. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 26 липня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, задоволено клопотання представника позивача про допит свідка, задоволено клопотання представника відповідача про допит експерта та свідка. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Байдуж Ю.С. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені в позові обставини, а також на додатково надані письмові пояснення. \~ \~ \~ \~Представник відповідача, Головного управління ДФС у Полтавській області Олександрова Є.Ю., в судовому засіданні просила суд відмовити [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав, що вважає зазначену ним обставину завдання моральної шкоди необґрунтованою в повному обсязі та не підтвердженою жодним належним доказом. Також представник відповідача вважає відсутньою завдану матеріальну шкоду позивачу, посилаючись на надані пояснення експерта. \~ \~ \~ \~Представник відповідача, Головного управління Національної поліції в Полтавській області Пуніна Л.В., в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. \~ \~ \~ \~Згідно змісту відзиву, наданого представником Головного управління Національної поліції в Полтавській області, позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди та факту протиправних дій Головного управління Національної поліції в Полтавській області, наявності причинно наслідкового зв`язку між діями останнього та завданою шкодою. Також представник відповідача посилається на законність дій органу досудового розслідування, оскільки арешт на майно було накладено відповідно до ухвали слідчого судді. Представник відповідача, Державної казначейської служби України - Овчаренко Ю.П., в судовому засіданні заперечувала в повному обсязі проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, та раніше наданих пояснень. Представник позивача посилалась на обставину належного зберігання транспортного засобу та на те, що під час його прийому передачі ніяких зауважень з приводу його технічного стану не надходило. Окрім того, представник відповідача наголосила на підставі скасування арешту майна, а саме відсутність необхідності збереження останнього, а не визнання арешту таким, що накладено незаконно. В частині відшкодування моральної шкоди, представник Державної казначейської служби України вважала завдання такої недоведеною, вказану стороною позивача обставину неправомірних дій працівниками правоохоронних органів вважає недоведеною. Представник відповідача, Полтавської обласної прокуратури Шайдук В.В., в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Просила звернути увагу на те, що заявлений позивачем до стягнення розмір моральної шкоди не підтверджено документально, не зрозумілі мотиви позивача, з яких він виходив при обчисленні розміру моральної шкоди. Представник відповідача вказала, що зберігання автомобіля здійснювалось на законних підставах, тобто відсутня складова незаконності та протиправності дій щодо зберігання речового доказу та відсутній причинно наслідковий зв`язок між протиправними діями органів досудового розслідування та прокуратури та збитками щодо утримання автомобіля. Також представник Полтавської обласної прокуратури вказала на висновок експерта щодо належних умов зберігання автомобіля та на те, що знецінення вартості автомобіля відбулось би незалежно від того, чи перебував би він на штрафмайданчику абу на зберіганні у позивача. Вислухавши пояснення учасників справи, ретельно дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до протоколу обшуку від 26 квітня 2017 року, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Полтави від 04 квітня 2017 року, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2017 року за номером 42017170000000045, було проведено обшук автомобіля ВМW Х5, державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Право власності [PERSON] на зазначений автомобіль підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 27.04.2017 постановою старшого слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень Слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Полтавській області майора податкової міліції Боцула М.М. автомобіль ВМW Х5, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №42017170000000045 від 01 лютого 2017 року. 03.05.2017 ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Полтави, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 07 червня 2017 року, в межах кримінального провадження №42017170000000045 накладено арешт на автомобіль ВМW Х5, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до органів прокуратури щодо неправомірних, на його думку, дій правоохоронних органів та прокуратури, на підтвердження чого стороною позивача надано суду: клопотання про виконання процесуальних дій згідно статті 220 КПК України, адресоване прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Полтавської області Стовбуну В.О., датоване 07 грудня 2018 року; скаргу в порядку статті 313 КПК України, адресовану керівнику прокуратури Полтавської області Прокурору прокуратури Полтавської області Чібісову Д.О., яка датована 12 грудня 2018 року. 05.01.2018 ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Полтави по справі №552/7/18, а також ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Полтави, постановленої у вересні 2018 року по справі №554/10301/17 в задоволенні клопотання [PERSON] про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №42017170000000045 від 01 лютого 2017 року відмовлено. 03.12.2018 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави по справі №554/10301/17 в задоволенні клопотання [PERSON] про закриття кримінального провадження №42017170000000045 від 01 лютого 2017 року, порушеного за частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 212 КК України, відмовлено в повному обсязі. 21.12.2018 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави по справі №554/10301/17 відмовлено у відкритті провадження за скаргою [PERSON] на бездіяльність прокурора відділу прокуратури Полтавської області Стовбуна В.О., що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42017170000000045 від 01 лютого 2017 року. На звернення [PERSON] щодо неналежного досудового розслідування у кримінальному провадженні №42017170000000045 від 01 лютого 2017 року, останньому уповноваженими особами Прокуратури Полтавської області надавались відповіді: за вих.№04/5-1000-17 від 14 березня 2019 року; за вих.№04/05-1000-17 від 11 січня 2019 року; за вих.№17/1-1000-17 від 11 червня 2018 року; за вих.№04/5-1000-17 від 27 червня 2018 року. 24.06.2019 постановою прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Полтавської області молодшого радника юстиції Савченко О.І. від 24 червня 2019 року виділено з кримінального провадження №42017170000000045 від 01 лютого 2017 року, в оригіналах та копіях матеріали, що стосуються вчинення директором ТОВ «Довіра-Кремень» кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 1 статті 222, частиною 1 статті 209 КК України, в тому числі і матеріали що стосуються визнання по справі речовим доказом транспортного засобу марки ВМW Х5, державний номерний знак [NUMBER] . 25.07.2019 ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Полтави від 03 травня 2017 року у справі №552/2673/17 на автомобіль ВМW Х5, державний номерний знак [NUMBER] , та ключі від вказаного автомобіля, повернуто вказане майно власнику [PERSON] 01.08.2019 слідчим СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУ НП у Полтавській області старшим лейтенантом поліції Котелевським С.О. передано, а власником автомобіля ВМW Х5, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] прийнято зазначений автомобіль та ключі від нього, що підтверджується актом прийому передачі від 01 серпня 2019 року. За переконанням позивача в результаті неправомірних дій та одночасно бездіяльності Головного управління ДФС у Полтавській області та Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо забезпечення схоронності автомобіль ВМW\~Х5,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~ [PERSON] було нанесено матеріальну шкоду в загальному розмірі 462\~052,33 грн. і яка складається із 430\~816,10 грн. у вигляді зменшення ринкової вартості автомобіля за період зберігання останнього відповідачем та вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, якій склав 31\~236,23 грн. Окрім того, оскільки неправомірними діями відповідачів, позивачу також було завдано і моральної шкоди, останній прохає суд також стягнути в судовому порядку 2\~000\~000 грн. компенсації за заподіяну моральну шкоду. Предметом позову у справі є матеріально правові вимоги позивача заявлені до відповідачів про стягнення з Держави Україна у відшкодування завданої йому шкоди шляхом стягнення відповідних коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. У відповідності до\~ст. 22 Цивільного кодексу України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Конституція України\~(ст. 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно положень\~ст. 1176 Цивільного кодексу України, якою врегульоване питання відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Загальні підстави відшкодування шкоди завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади передбачені нормами статей\~1173,\~1174 Цивільного кодексу України. Вказане викладене в правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі N 6-440цс16. Згідно зі\~ст. 1173 Цивільного кодексу України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до\~ст. 1174 Цивільного кодексу України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Такі способи захисту цивільних прав характеризується чітко визначеним суб`єктом заподіювачем шкоди, якими є відповідні державні органи чи їхні посадові і службові особи. Підставою для подання такого позову є прийняття незаконних рішень, незаконні дії чи бездіяльність зазначених органів, що призвели до заподіяння шкоди особі. Також відповідно до ст.\~ст. 1173 - 1175 ЦК\~така шкода відшкодовується незалежно від вини цих органів (осіб). У таких справах суд, по-перше, має встановити невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування вимогам закону чи іншим правовим актам; по-друге, суд встановлює, чи порушуються суб`єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси фізичної або юридичної особи цим рішенням, дією чи бездіяльністю. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Відповідно до Положення «Про державну фіскальну службу України» затвердженого Постановою КМУ № 236 від 21.05.2014 ДФС\~та її територіальні органи є органами доходів і зборів. У складі\~ДФС\~та її територіальних органах діють підрозділи податкової міліції, які здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, виконують оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну\~функції. Статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію"\~(набрав чинності з 05.07.2015) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень (ч. 3\~ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію"). Відповідно до\~ст. 2 Закону України "Про прокуратуру"\~(дата набрання чинності - 15.07.2015) на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. У відповідності до положень\~ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України\~завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Отже, предметом доказування у даній справі є неправомірні дії або бездіяльність посадових осіб відповідачів Головного управління ДФС у Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавської обласної прокуратури щодо невжиття останніми достатніх заходів для збереження речового доказу у кримінальному провадженні № 42017170000000045, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2017 року, факт нанесення такою неправомірною бездіяльністю відповідачів матеріальної шкоди позивачу, в розмірі 452\~052,33 грн. та наявність причинно - наслідкового зв`язку між нанесеною шкодою та діями або бездіяльністю відповідачів. Оскільки підставами відповідальності за шкоду, заподіяну незаконними діями органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду, є шкода, незаконні дії та причинний зв`язок між незаконними діями та шкодою. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 73 ГПК України). Також частиною першою\~статті 74 цього ж Кодексу\~на кожну сторону покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 77 та частина перша\~статті 86 ГПК України). Сторона позивача посилаючись на факт неналежного зберігання майна позивача, будь яких доказів на підтвердження зазначеної вище обставини у визначеному наведеними вище нормами Закону порядку, суду не надає, посилаючись при цьому як на підставу своїх вимог лише на загальні норми чинного законодавства та Порядок зберігання речових доказів, затверджений постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012, а саме пункт 20 якої передбачає що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Однак, твердження сторони захисту щодо невжиття відповідачами достатніх заходів для збереження речового доказу у кримінальному провадженні № 42017170000000045, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2017 року не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки з огляду на дослідженні в судовому засіданні докази та пояснення сторін, вимоги Закону на які посилається відповідач, було дотримано відповідними органами, оскільки транспортний засіб перебував на спеціальному майданчику і будь яких пошкоджень за той час не зазнав, що підтверджується актом прийому передачі від 01 серпня 2019 року. Порядок оскарження рішення, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування, слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначено приписами\~глави 26 Кримінального процесуального кодексу України. Положеннями пункту 1 частини 1\~статті 303 Кримінального процесуального кодексу України\~визначено право заявника, потерпілого, підозрюваного подавати скаргу на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання відповідної заяви чи повідомлення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій у визначений цим кодексом строк. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора подаються впродовж десяти днів після їх ухвалення чи вчинення, що передбачено частиною 1\~статті 304 Кримінального процесуального кодексу України. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлено постановою, строк подання скарги починається з дня отримання її копії. За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора в процесі досудового розслідування виноситься ухвала згідно з правилами\~статті 307 Кримінального процесуального кодексу України. Така ухвала слідчого судді може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову в задоволенні скарги. Матеріали справи не містять доказів, із яких би вбачалося, що у встановленому законодавством порядку дії або бездіяльність посадових осіб Головного управління ДФС у Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавської обласної прокуратури визнавалась неправомірною, надані стороною позивача докази навпаки доводять протилежне, а відтак у суду відсутні підстави для висновку про доведеність відповідних тверджень позивача. Подані позивачем до матеріалів справи, з метою доведення бездіяльності посадових осіб Головного управління ДФС у Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавської обласної прокуратури копії листів адресованих органам, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури (звернень позивача) та відповіді таких органів на відповідні листи (звернення), не є належними та допустимими доказами, у відповідності до положень статті 73 ЦПК України,\~бездіяльності посадових осіб наведених вище осіб при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42017170000000045, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2017 року та відповідно не приймаються судом, як такі. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Позивачем не надано суду доказів заподіяння йому саме посадовими особами відповідачів Головного управління ДФС у Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавської обласної прокуратури матеріальної шкоди, яка б полягала, наприклад, у понесенні ним витрат, які позивач зробив або мусить зробити для відновлення свого порушеного права на своєчасне та неупереджене досудове слідство, її розміру та причинно - наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю відповідачів та такою шкодою. Нанесення відповідачами позивачу матеріальної шкоди та розмір останньої позивач обґрунтовує фактично двома обставинами, це зниження вартості транспортного засобу та фактичне пошкодження майна і з якими суд не погоджується з підстав необґрунтованості та недоведеності останніх, виходячи з наступного. На обґрунтування вартості заподіяної позивачу матеріальної шкоди, останнім було надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження №137 від 28.08.2019 за змістом якого: ринкова вартість автомобіля автомобіль ВМW Х5, 2015 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , станом на 26 квітня 2017 року, яка визначена без огляду автомобіля, складає 1\~473\~435 грн. 24 коп.; ринкова вартість автомобіля автомобіль ВМW Х5, 2015 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , станом на 01 серпня 2019 року складає 1\~042\~619 грн. 14 коп.; автомобіль комплектний, в робочому стані, АКБ розряджена, після встановлення робочої АКБ двигун легко запустився, потребується діагностика систем автомобіля, технічне обслуговування, заміна експлуатаційних рідин згідно вимог заводу виробника, враховуючи термін зберігання автомобіля без експлуатації; щодо визначення вартості складових автомобіля, вузлів, які потребують заміни чи ремонту внаслідок тривалого зберігання - повністю розряджена та підлягає заміні штатна акумуляторна батарея автомобіля, згідно програмного продукту АУДАТЕКС штатна АКБ 12В/105А-Г каталожний № 61217604808 13 378, 36 грн.; на фірмовій станції дилера БМВ ТОВ «Автосервіс Альянс» міста Кременчук було проведено технічне обслуговування автомобіля ВМW Х5, державний номерний знак [NUMBER] , яке необхідно для подальшої експлуатації на загальну суму - 11 512, 21 грн. На підтвердження понесених витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу стороною позивача надано до суду: видаткову накладну №1509, видану 09 серпня 2019 року ТОВ «Автосеровіс Альянс», на суму 19\~400 грн. 02 коп. та квитанцію від 10 серпня 2019 року на відповідну суму; акт виконаних робіт №218485 ТОВ «Автосервіс Альянс» на суму 11\~836 грн. 21 коп. та квитанцію від 10 серпня 2019 року на відповідну суму; акт виконаних робіт №44 щодо транспортування автомобіля за маршрутом Полтава Кременчук та розрахункова квитанція на суму 2\~700 грн. 00 коп. У відповідності до частини 2\~статті 22 Цивільного кодексу України\~ збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). З огляду на наведену вище норму Закону, посилання сторони позивача на таку обставину як зниження вартості транспортного засобу в обґрунтування розміру заподіяної шкоди, в даному випадку, на думку суду, не відповідає визначеному статтею 22 ЦК України терміну як «реальні збитки», тобто ті витрати які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. До такого висновку суд прийшов виходячи з того, що будь яких доказів на підтвердження того факту, що позивач мав намір реалізувати належний йому транспортний засіб, суду не надано, що фактично унеможливлює віднесення такої обставини як «зменшення вартості майна» до витрат які особа мусить зробити для відновлення порушеного права. Твердження сторони захисту щодо фактичного пошкодження транспортного засобу, суд також не приймає до уваги, оскільки витрати пов`язані із технічним обслуговуванням автомобілю незалежно від того чи був він у використанні чи ні, в розумінні вимог цивільного законодавства не є збитками які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням майна. Наведений судом висновок було зроблено з проведеного аналізу наданих сторонами доказів по-перше: акту прийому передачі транспортного засобу за змістом якого вбачається що 01.08.2019 слідчим СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУ НП у Полтавській області старшим лейтенантом поліції Котелевським С.О. передано, а власником автомобіля ВМW Х5, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] прийнято зазначений автомобіль та ключі від нього і по друге: показів експерта Сумцова С.С. якій був присутнім при здійсненні передачі транспортного засобу позивачу і засвідчив суду той факт, що автомобіль перебував у робочому стані, будь яких пошкоджень чи несправностей, що свідчать про неналежне зберігання майна ним та іншими особами присутніми під час передачі транспортного засобу позивачу, виявлено не було. Як вбачається із наданого стороною позивача експертного дослідження, в подальшому експерт провів огляд транспортного засобу та зроблений ним висновок не містить будь яких посилань на виявлені пошкодження автомобіля, а підсумки зроблені останнім стосуються лише необхідності проведення технічного обслуговування транспортного засобу згідно вимог заводу виробника, одночасно уточнивши при цьому в судовому засіданні що у випадку експлуатації автомобіля протягом цих двох років, він би потребував ще більш досконалішого обслуговування. біль Суд не приймає до уваги як доказ на підтвердження викладених в позові обставин заподіяння матеріальної шкоди позивачу, покази свідка [PERSON] з наступних підстав: по перше; останній є рідним сином позивача і тому надану останнім оцінку подій що відбувалися в 2017 році внаслідок яких було вилучено автомобіль його батька суд сприймає критично; по друге: саме свідок був підозрюваним у кримінальному провадженні № 42017170000000045, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2017 року і також використовував автомобіля ВМW Х5, державний номерний знак [NUMBER] для власних потреб з чого можливо зробити висновок у зацікавленості останнього в задоволенні позовних вимог [PERSON] . За таких обставин, виходячи з вищенаведених положень законодавства та враховуючи не доведеність позивачем факту нанесення йому шкоди саме посадовими особами відповідачів, незаконності дій/бездіяльності посадових осіб- Головного управління ДФС у Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавської обласної прокуратури та причинного зв`язку між незаконними діями/бездіяльністю зазначених вище посадових осіб та шкодою, про відшкодування якої заявлено позов, суд дійшов висновку про не доведеність, не обґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення останніх. Відповідно до частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України,\~моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У пунктах 3, 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: 1) наявність такої шкоди, 2) протиправність діяння її заподіювача, 3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Відповідно до пункту 9 зазначеної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Наявність причинного зв`язку між протиправним діянням і негативними наслідками, що є підставою відповідальності за завдану моральну шкоду, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Особа, що заподіяла шкоду, несе відповідальність лише за ту шкоду, яка є наслідком його поведінки. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України,\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтями 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно приписів статті\~12, частин 1, 5 7\~статті \~81, частини 1 статті \~89 Цивільного \~процесуального кодексу\~України,\~кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях.\~Суд не\~може збирати\~докази,\~що стосуються\~предмета спору,\~з власної\~ініціативи,\~крім витребування\~доказів судом\~у випадку,\~коли він\~має сумніви\~у добросовісному\~здійсненні учасниками\~справи їхніх\~процесуальних прав\~або виконанні\~обов`язків\~щодо доказів,\~а також\~інших випадків,\~передбачених цим\~Кодексом.\~Суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі доказів. Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та надавши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши наведені вище норми права, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, понесених моральних страждань, не доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідачів. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження зазначений позивачем факт завдання їй моральної шкоди, у зв`язку із чим відсутні законно передбачені підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення на його користь з відповідачів моральної шкоди в розмірі 2 000 000 грн., а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed