Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

16.05.2014 року Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (правонаступник АТ "Банк "Фінанси та Кредит") (далі Позивач, Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач, Іпотекодавець), третя особа [PERSON] (далі Третя особа, Боржник), яким просив: 1. Звернути стягнення на його користь на нерухоме майно на предмет іпотеки: виробничий корпус №9, загальною площею 4502,1 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] (далі - Предмет іпотеки), який належить Відповідачу на підставі Договору дарування нежилого приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] 25.09.2007 року за Р№6001, та реєстрованого в Обласному комунальному підприємстві «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації» у книзі 5, номер запису №22, реєстраційний номер 15934309, шляхом визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за Банком; в рахунок погашення кредитної заборгованості Третьої особи перед Банком по Кредитному договору № к-2501 від 28.12.2007 року в розмірі 19 562 895,59 грн., в тому числі: сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 2 485 626,51 грн.; сума строкової заборгованості по відсоткам - 41 574,66 грн.; сума простроченої заборгованості по відсоткам - 1 879 002,25 грн.; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотками - 5 156 692,17 грн. 2. Передати Предмет іпотеки в управління Банку. 3. Визнати Відповідача таким, що втратив право на користування Предметом іпотеки. Також просив стягнути з Відповідача понесені судові витрати в розмірі 3 654 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 28.12.2007 року між Позивачем та Третьою особою укладено кредитний договір №к-2501 (далі Кредитний договір), за умовами якого боржнику надано кредитні ресурси на загальну суму 2 500 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16% річних строком до 28.12.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, 08.12.2007 року між Відповідачем та Банком укладено Договір іпотеки б/н за реєстровим н№7899 (далі Договір іпотеки), відповідно до якого Іпотекодавець надав нерухоме майно. Оскільки боржник належним чином не виконує свої зобов'язання по Кредитному договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 05.03.2014 року становить 19 562 895,59 грн. З метою забезпечення свої прав та відповідно до умов Іпотечного договору Позивач звернувся з даним позовом. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач та Третя особа також не з'явилися, про причину своєї неявки не повідомили. Справа призначена в порядку заочного розгляду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, доводи позовної заяви, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526, 530, 599 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним . Виходячи з положень статей 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд зазначає, що відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628 ЦК України. Судом встановлено, що 28.12.2007 року між Банком та Боржником укладено Кредитний договір, за умовами якого боржнику надано кредитні ресурси на загальну суму 2 500 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16% річних строком до 28.12.2012 року. За умовами даного договору Позичальник сплачує проценти щомісячно, у термін з 01 число до останнього числа кожного місяця, відповідно графіку зниження розміру заборгованості. У вказаний строк оплачуються проценти, нараховані за попередній календарний місяць (п. 4.3. Кредитного договору). Відповідно до п. 3.4. Кредитного договору Банк має право припинити видачу Кредитних ресурсів, відмовити Позичальнику у продовженні строку дії цього Договору, а також вимагати дострокового повернення Кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього Договору, якщо Позичальник несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом та/або на сплату процентів, відповідно до пунктів 3.2., 4.3., 4.4. У випадку вимоги Банку про дострокове повернення Кредитних ресурсів та сплату процентів Позичальник зобов'язаний здійснити повне погашення заборгованості за цим Договором, тобто повернути отримані Кредитні ресурси та сплатити всі проценти протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання вимоги Банку. Банк може повідомляти Позичальника по телеграфу, шляхом відправлення рекомендованих листів з повідомленням або шляхом доставки нарочним Позичальником за вказаною адресою. Дострокове повернення Кредитних ресурсів та сплата процентів не звільняють Позичальника від відповідальності, передбаченої розділом 6 цього Договору, за порушення умов цього Договору. Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору, за прострочення повернення Кредитних ресурсів та/або сплати процентів, Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2., 3.4., 4.3., 4.4., 4.6., цього Договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених Договором. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування Кредитними ресурсами. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, 28.12.2007 року між Відповідачем та Банком укладено Договір іпотеки б/н за реєстровим н№7899 (далі Договір іпотеки), відповідно до якого Іпотекодавець надав нерухоме майно, а саме виробничий корпус №9, загальною площею 4502,1 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] (далі - Предмет іпотеки), який належить Відповідачу на підставі Договору дарування нежилого приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] 25.09.2007 року за Р№6001, та реєстрованого в Обласному комунальному підприємстві «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації» у книзі 5, номер запису №22, реєстраційний номер 15934309. Відповідно до п. 1.9. Іпотечного договору за домовленістю сторін вартість Предмету іпотеки складає 3 705 690 гривень. Пункт 2.1.7.1 Іпотечного договору передбачає, що Іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до п. 2.1.9 Іпотечного договору у разі звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, враховуючи суму заборгованості за кредитом, суму відсотків, збитків, штрафів, пені, іншої заборгованості, витрати на утримання предмету іпотеки, а також витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги та зверненням стягнення на предмет іпотеки, із вчиненням виконавчого напису. За змістом пунктів 3.3, 4.1 Іпотечного договору Іпотекодержатель має право на свій власний розсуд чати відповідно до розділу V Закону України "Про іпотеку" спосіб стягнення: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку". Згідно з частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Як вбачається із матеріалів справи заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2010 року, яке набрало законної сили 21.11.2010 року, задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором №к-2501 від 28.12.2007 року у розмірі 3 031 259,64 грн., заборгованість за яким виникла станом на 18.06.2010 року. Згідно розрахунку загальної заборгованості по Кредитному договору останній платіж Боржником здійснювався 02.11.2009 року. Станом на 05.03.2014 року загальна сума заборгованості за Кредитним договором становить 19 562 895,59 грн., яка складається: сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 2 485 626,51 грн.; сума строкової заборгованості по відсоткам - 41 574,66 грн.; сума простроченої заборгованості по відсоткам - 1 879 002,25 грн.; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотками - 5 156 692,17 грн. Крім того, Банком було прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за вищезазначеним договором, та 10.02.2014 року за вих. №509/1 та №187/1, Відповідачу та Третій особі відповідно, направлено письмові вимогу про виконання зобов'язань за Кредитним договором та попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі залишення вказаних вимог без задоволення, які вони проігнорували. Згідно копій зворотних повідомлень про вручення поштового відправлення, зазначені вимоги отримані адресатом 01.03.2014 року. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Частиною 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Виходячи з аналізу вказаних норм закону, суд вважає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права, власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з вищевикладеним та з урахуванням норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ним права власності на вказану будівлю, установивши, що Боржник належним чином зобов'язання за Кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. На підставі ст. 39 Закону України "Про іпотеку" та п.4 ч.1 ст. 215 ЦПК України встановити початкову ціну предмета іпотеки визначеного іпотечним договором б/н від 28.12.2007 року, посвідченого 28.12.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 7899 на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Разом з тим, суд не може погодитися із заявленими доводами Позивача про необхідність передачі Предмету іпотеки в управління Банку та визнання Відповідача таким, що втратив право на користування Предметом іпотеки. Відповідно до положень ст.ст.317,319,328,334,387,391 ЦК України право володіння, користування та розпорядження своїм майном виникає у власника після набуття права власності, а відповідно після цього виникає у власника і право на захист свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права. Як вбачається зі справи право власності на предмет іпотеки у Позивача виникає на підставі рішення суду у даній справі, цим же рішенням припиняється право власності Відповідача на це ж приміщення. За Договором іпотеки предмет іпотеки залишався у користуванні Відповідача і його право користування припиняється на підставі даного рішення суду у зв'язку з припиненням права власності. Таким чином, порушення прав власності Позивача на нежитлове приміщення до вирішення справи та набрання рішенням суду законної сили не наступило, а відповідно, і відсутні підстави для захисту прав власності позивача, оскільки спір ще не виник. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме стягнути з відповідача на користь Банку пропорційно до задоволених вимог понесені витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial