Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON] з обмеженою відповідальністю житлово - експлуатаційного підприємства "Стимул-Сихів" (далі [PERSON] ЖЕП "Стимул-Сихів"), Львівського комунального підприємства "Під Зуброю" (далі ЛКП "Під Зуброю"), в якому просить відповідно до заяви про зміну предмета позову від 14.06.2016 р., зобовязати відповідачів демонтувати самовільно встановлений електромагнітний замок з вхідних металевих дверей третього підїзду в будинку №10 по вул. Сихівській у м.Львові, тим самим усунути позивачу перешкоди в користуванні квартирою №82 в будинку №10 по вул. Сихівській у м. Львові. Окрім того, просить стягнути з відповідачів судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 551, 20 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником квартири №82 на вул. Сихівська, 10 у м. Львові та відповідно є співвласником вхідних металевих дверей в третьому під'їзді, які є спільним майном багатоквартирного будинку. Без узгодження з управителем та балансоутримувачем будинку, невідомі особи 24-26 лютого 2016 року здійснили несанкціонований демонтаж кодового замка вхідних металевих дверей в третьому підїзді в багатоквартирному будинку №10 по вул. Сихівській у м.Львові і монтаж домофонної системи обмеження доступу до третього підїзду зазначеного вище будинку. Встановлення домофону перешкоджає користуванню вказаною квартирою, його сім?ї, його родичам та знайомим. Оскільки металеві двері у будинку є спільним майном, наявні порушення Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Зокрема вказує, що єдиною законною підставою для встановлення домофону є наявність протоколів зборів співвласників всього будинку №10 по вул. Сихівській у м. Львові та зборів співвласників квартир у третьому підїзді будинку №10 по вул. Сихівській у м. Львові за умови прийняття відповідних рішень співвласниками будинку про передачу повноважень та співвласниками квартир у третьому підїзді про встановлення домофону. Окрім того, зазначає, що відповідачами порушено порядок встановлення і технічного обслуговування домофонів на дверях підїздів багатоповерхових житлових будинків. Таким чином, самоусунувшись від виконання обовязків балансоутримувача та управителя будинку, відповідачі допустили самовільне переобладнання невідомими особами вхідних дверей до третього підїзду в багатоквартирному будинку №10 по вул. Сихівській у м. Львові. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, 10.04.2017 р. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] ЖЕП "Стимул-Сихів" подав письмові заперечення на позов, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, покликаючись на те, що система контролю та обмеження доступу у підїзді №3 за адресою: м.Львів, вул. Сихівська, 10, була встановлена на підставі договору №150900 від 17.02.2016 р., який укладений між ФОП [PERSON] та мешканцями будинку за адресою: м.Львів, вул. Сихівська, 10, підїзд №3 в особі [PERSON] Позивач помилково стверджує, що встановлений домофон обмежує його право у користуванні приватною власністю і майном, що є у спільній сумісній власності (вхідні двері до підїзду) у вищевказаному будинку. Згідно із п.2.4. Договору №150900 від 17.02.2016 р., позивач, навіть при неоплаті послуг встановлення домофону, мав отримати один пластиковий ключ для уникнення порушення права на безперешкодний доступ до приватної власності та 07.06.2016 р. отримав чотири дублікати електронних ключів від представника [PERSON] 07.06.2016 р., про що був складений акт. А відтак, позивач має вільний доступ до загального коридору, квартири і безперешкодно користується домофоном у цьому підїзді, а його заяви про те, що [PERSON] ЖЕП "Стимул-Сихів" чинить перешкоди є голослівними. На підставі наведеного, вважає, що позивачем не доведено реальної небезпеки порушення його прав власності чи законного володіння зі сторони відповідача [PERSON] ЖЕП "Стимул-Сихів". 11.04.2017 р. на адресу суду надійшла заява представника [PERSON] ЖЕП "Стимул-Сихів" про розгляд даної справи у його відсутності, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Від представника відповідача ЛКП «Під Зуброю» 17.05.2016 р. надійшли письмові заперечення на позов, в яких просить відмовити в задоволенні позивних вимог, покликаючись на те, що вказане Львівське комунальне підприємство не здійснювало встановлення системи обмеження та контролю доступу до багатоквартирного будинку по вул. Сихівській, 10 в м.Львові, оскільки не мало на це повноважень відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та жодним чином не обмежує позивача у користуванні своєю власністю. Окрім того, у письмових запереченнях на позов директор ЛКП «Під Зуброю» [PERSON] просить розглядати даний позов у відсутності представника ЛКП «Під Зуброю» та відмовити в задоволенні позовних вимог. Від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення на позов, який у вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Додатково просить взяти до уваги його пояснення, які полягають у наступному. Відповідно до договору №150900 від 17.02.2016 р., укладеного між ФОП [PERSON] та мешканцями будинку в особі [PERSON], була встановлена система контролю та обмеження доступу за адресою: м. Львів, вул. Сихівська, 1, про що був складений акт виконаних робіт №0803 від 25.02.2016 р. Всі умови вказаного договору ним виконано в повному обсязі, усім сторонам договірних відносин було надано по одному безкоштовному ключу, відповідно і один ключ був наданий позивачу [PERSON] В квітні 2016 р. [PERSON] ЖЕП "Стимул-Сихів" звернулось до нього з проханням безоплатно надати ключі від домофону для мешканця [PERSON], оскільки останній являється постійним скаржником та запевняє, що не отримував ключів від домофону. 07.06.2016 р. його помічником [PERSON] в присутності представників [PERSON] ЖЕП "Стимул-Сихів" безоплатно вручено чотири ключі від домофону за адресою: м.Львів, вул. Сихівська, 10, підїзд №3. А відтак, вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] Окрім того, [PERSON] просить розглядати справу у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду письмові пояснення, в яких просить розглядати справу у його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам розяснено, що відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень права, не пов?язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування (а.с.4). Відповідно до договору доручення від 17.02.2016 р. мешканці під'їзду №3 будинку №10 на вул. Сихівській у м. Львові, які перелічені в додатку №1 до цього договору, доручили [PERSON] за рахунок, від імені та в інтересах довірителів укласти з ФОП [PERSON] договір про встановлення системи обмеження доступу в багатоквартирний будинок (а.с.83). Згідно із договором №150900 від 17.02.2016 р. мешканці під'їзду №3 будинку №10 на вул. Сихівська у м. Львові, які перелічені в додатку №1 до Договору доручення №150900, в особі [PERSON] (замовник) та фізична особа приватний підприємець [PERSON] (виконавець) уклали договір, згідно з яким виконавець зобов'язався, серед іншого, встановити систему обмеження та контролю доступу до багатоквартирного будинку, виконати роботи з монтажу, налагодження домофону, а замовник зобов'язався прийняти та сплатити вартість обладнання та робіт (а.с.79-80). Додатком №1 до вищевказаного договору є протокол зборів мешканців квартир під'їзду 3 будинку 10 на вул. Сихівська у м. Львові, згідно з яким мешканці квартир своїми підписами підтвердили згоду на встановлення системи контролю доступу (домофон) у своєму під'їзді. У такому протоколі наявні підписи від імені тридцяти однієї квартири з тридцяти чотирьох. Підпис позивача [PERSON] відсутній (а.с.81). Відповідно до п.2.4 Договору власники (мешканці) квартир, що оплачують підключення отримують підключення отримують по два пластикових ключа на одну квартиру в рахунок оплати за встановлення Домофону. Власники (мешканці) квартир, що не оплачують підключення отритмують по одному пластиковому ключу на одну квартиру для уникнення порушення права на безперешкодний доступ до приватної власності, що відображається у відомості видачі ключів. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 28.09.2016 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20.12.2016 р. у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], фізичної особи підприємця [PERSON] про визнання договору №150900 від 17.02.2016 р. недійсним відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно вищезазначених судових рішень позивачу [PERSON] надано відповідну кількість ключів, а відтак умовами договору забезпечено право власника квартири будинку, який не виявив бажання з більшістю мешканців підїзду на підключення своєї квартири до системи домофону, на безоплатне отримання ключа від вхідного електронного замка. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку (частина 2 статті 382 ЦК України). Відповідно до\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Тобто власники квартир, які дали згоду на встановлення системи контролю та обмеження доступу вчинили дії, не порушуючи вимоги закону. Місце, де встановлені двері з вищезгаданою домофонною системою є місцем загального користування мешканців будинку. Таким чином, доводи позивача щодо самовільного переобладнання вхідних дверей до третього підїзду в багатоквартирному будинку №10 по вул. Сихівській у м.Львові та встановлення домофонної системи є безпідставними, та не відповідають дійсності. Окрім того, суд вважає, що під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження посилання позивача [PERSON] на наявність перешкод у користуванні власною квартирою, так як наявність системи контролю та обмеження доступу (домофонне обладнання) з урахуванням факту наявності у нього декількох комплектів ключів, не шкодить правам, свободам та інтересам позивача, а навпаки забезпечує збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинку. Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на недоведеність заявлених позивачем вимог, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~ Оскільки позов [PERSON] є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на правову допомогу не підлягають стягненню із відповідачів на користь позивача.

Outcome: dismissed