Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

03 березня 2014 року [PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до приватного підприємця [PERSON], про повернення грошової суми, сплаченої за товар неналежної якості, відшкодування збитків та моральної шкоди. 07 липня 2014 року ухвалою Першотравенського міського суду за клопотанням позивача до участі в справі в якості співвідповідача була залучена приватний підприємець [PERSON]. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що 13 лютого 2014 року він придбав у автомагазині по вул. Горького,3, ПП [PERSON] акумуляторну батарею для свого автомобіля, за яку сплатив 627,00 грн. Після придбання товару, ним були виявлені наступні недоліки: слаба потуга крутіння обертів - двигун не завівся. Оскільки дефекти купленого товару були виявлені в період гарантійного строку, наступного дня він звернувся до продавця автомагазину ПП «[PERSON].» з проханням замінити його на аналогічний товар належної якості. Однак магазин позитивної відповіді не дав та відмовився взяти і обміняти товар. Натомість менеджер з продажу запропонував йому зробити циклювання (повний розряд та зарядку батареї), тому, він був вимушений відмовитися від договору купівлі-продажу тому, що йому потрібна для запуску двигуна нова, потужна батарея. Але йому відповіли, що вони відправлять батарею до заводу виробника на експертизу і все з'ясують. 24 лютого 2014 року він одержав листа від відповідача, в якому його повідомляли про те, що заводського браку не виявлено, та прохали забрати акумуляторну батарею в трьохденний термін. Він з'явився до магазину у визначений термін, акумуляторної батареї у магазині не виявилося. Через деякий час вона була доставлена невідомо звідки. При замірі потужною вилкою на клемах батареї показники відповідали потужності 8,5V, а не 12V, як повинно бути і записано у паспорті. Він запропонував менеджеру з продажу вписати показники відповідно заміру але вона відмовилась. Оскільки дефекти купленого товару були виявлені в період купівлі, він звернувся до ПП «[PERSON].» реалізатора товару з вимогою повернення сплаченої за товар грошової суми, а саме: 627,00 грн., але одержав відмову. 13 лютого 2014 року він звернувся з письмовою заявою до відділу по захисту прав споживачів виконкому Першотравенської міської ради. На особистий прийом він прийшов 25 лютого 2014 року до відділу по захисту прав споживачів, після розмови йому відповіли, що нічого не можуть зробити, що вони не уповноважені розв'язати це питання. Окрім того, позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, що виражається у фізичних стражданнях, тому що йому, як інваліду II групи, тяжко пересуватися пішки, німіє нога, змушений наймати таксі по своїм справам і для приїзду кілька разів до Відповідача. Після таких подорожей вночі нестерпні болі не давали заснути. 19 лютого 2014 року він звернувся до хірурга зі скаргою на нестерпні болі, що підтверджує діагноз хірурга «оттік трофічних язв обох кінцівок 2-3 ступеня». У зв'язку з цим з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь 627,00(шістсот двадцять сім) гривень в рахунок повернення сплаченої суми за товар неналежної якості, грошову суму у розмірі 1000,00(одна тисяча)гривень в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди та 28,80 гривень в рахунок відшкодування витрат на перевірку електрообладнання свого автомобіля. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили суд стягнути з відповідачів на користь [PERSON] 627,00(шістсот двадцять сім) гривень в рахунок повернення сплаченої суми за товар неналежної якості, грошову суму у розмірі 1000,00(одна тисяча)гривень в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди та 28,80 гривень в рахунок відшкодування витрат на перевірку електрообладнання автомобіля позивача. Відповідач приватний підприємець [PERSON], позовні вимоги [PERSON] не визнала, надала суду письмові заперечення, відповідно до яких вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з тих підстав, що вона є власником приміщення магазину, розташованого по [ADDRESS], але не є власником товару, який знаходиться в магазині. Власником товару є її донька [PERSON] яка здійснює підприємницьку діяльність згідно свідоцтва про заняття підприємницькою діяльністю і яка здійснює продаж свого товару. Таким чином позивач [PERSON] звернувся з позовом не до тієї особи, яка повинна бути належним відповідачем. Також позивач [PERSON] перший раз придбав АКБ- 50ач. Але в цей же день виявив бажання поміняти АКБ на іншу АКБ - «Мутла» - 44 ач. що було зроблено продавцем магазину без заперечення. В день купівлі товару Москаленко В.В на протязі всього часу користувався АКБ, а на другий день приніс АКБ в магазин посилаючись на те, що АКБ розрядилася. У своїй заяві позивач підтвердив, що купив АКБ у зарядженому стані. Купуючи товар (АКБ) позивач був ознайомлений з п.3.3- 3.5 гарантійного талону згідно якого, якщо АКБ розряджається покупець зобов'язаний зарядити АКБ самостійно Приносити АКБ для визначення браку у зарядженому стані, зберігати у зарядженому стані, тільки при таких умовах діє гарантія на АКБ. Розряджена АКБ не є браком самого товару і не є підставою для повернення товару. Причиною розрядки АКБ стали часті запуски двигуна та невеличкі переїзди після запуску двигуна при умовах робочого стану електрообладнання автомобіля. При несправному електрообладнанні автомобіля, генератор не подає зарядки на АКБ і система накалювання свічки двигуна здійснюється через АКБ, а не через генератор, що призводе до швидкого розрядження АКБ. Крім того, ознаками несправності АКБ у тому числі розрядження АКБ при його експлуатації після купівлі є:не тримає зарядку,закипання однієї або декількох банок АКБ, що відбувається при сульфітації банок АКБ. Проданий позивачу АКБ як і інші АКБ, які знаходяться в магазині, знаходяться у опалюваному приміщенні з постійною температурою, що виключає можливість виходу із строю АКБ з вини магазину. У зв'язку з висунутою до магазину претензією щодо якості товару, магазин направив АКБ до сервіс - центру. Актом №9 від 19.02.2014 року сервіс центром була встановлена абсолютна якість АКБ та запропоновано покупцю перевірити електрообладнання свого автомобілю. До своєї позовної заяви позивач надав довідку СТО про належний стан електрообладнання його автомобіля. По - перше позивач надав довідку СТО після здачі АКБ до магазину; По - друге із довідки не вбачається яку саме і коли, проводили перевірку в автомобілі позивача та яке це СТО? Має воно доступ до ремонту електропостачання автомобілів? Має воно взагалі право здійснювати роботи по ремонту автомобілів? Чи має воно право надавати будь які висновки з приводу технічного стану автомобіля?. Крім того, відповідно до ст. 16 Закону України «Про захист прав споживача» право вимагати відшкодування спричиненої шкоди визнається за кожним споживачем. При цьому на такого споживача покладається обов'язок довести наявність шкоди,наявність дефекту у продукції, наявність причино - наслідкового зв'язку між такою шкодою і дефектом. Позивач не надав ніяких доказів того, що він придбав товар неналежної якості та причинний зв'язок між неякісним товаром та завданою шкодою. Позивач Москаленко В.В не надав жодного доказу того, що технічний стан його автомобілю, а саме бортового електропостачання, знаходився у належному стані. Крім того, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику з розгляду справ « Про захист прав споживача» моральна шкода споживачеві відшкодовується у разі, коли неякісним товаром(послугами) позивачеві була спричинена шкода, яка привела споживача до моральних страждань. Позивач Москаленко В.В придбав якісну АКБ яка на цей час знаходиться в магазині у належному, робочому стані. Виходячи з вищенаведеного просить суд в задоволені позову відмовити в повному обсязі. В ході судового розгляду [PERSON] змінила свої пояснення та стверджувала, що саме вона придбала у постачальників спірну АКБ, яку згодом в магазині який належить їй продала позивачу. Відповідач приватний підприємець [PERSON] в ході судового розгляду позов [PERSON] не визнала в повному обсязі, прохала суд в його задоволенні відмовити з тих підстав, що позивачу був проданий якісний товар, докази про інше відсутні. На момент продажу акумулятор був у справному стані, пізніше після претензій покупця якість акумулятору підтвердила експертиза, а саме Акт №9 від 19.02.2014 року АКБ «Сервіс - Центру». У судове засідання 11 листопада 2014 року відповідач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. У судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив що коли акумулятор привезли з сервісного центру він разом з [PERSON], ходив до магазину. Коли вони зайшли він подивився на дату випуску АКБ і побачив, що йому вже було півтора роки. Вони попросили перевірити акумулятор, дівчина продавець перевірила на приборі показало 8 вольт. Він подзвонив знайомому спеціалісту, який сказав що при 8 вольтах акумулятор міняють, і такий акумулятор не пригодний до експлуатації. [PERSON], запропонував менеджеру з продажу вписати показники відповідного заміру але вона відмовилась. Після цього [PERSON], звернувся до відділу по захисту прав споживачів, але [PERSON] туди не з'явилась. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено наявність між позивачем та відповідачем [PERSON], правовідносин за договором роздрібної купівлі-продажу акумулятора, про що свідчать гарантійний талон від 12 лютого 2014 року(а.с. 6-7); товарний чек виданий ПП [PERSON] (а.с. 8); лист ПП [PERSON] (а.с. 9); акт технічного огляду АКБ № 9 від 19 лютого 2014 року складений на замовлення ПП [PERSON] (а.с.25); видаткова накладна № 1800 від 03 січня 2014 року відповідно до якої ПП Єресько, закупила акумулятори в тому числі той, який в подальшому був реалізований позивачу. Враховуючи вище зазначені докази суд не може взяти до уваги пояснення відповідачів, що ПП [PERSON], є не належним відповідачем і на справді акумулятор був проданий позивачу іншим підприємцем [PERSON] Враховуючи вище викладе суд приходить до висновку, що в задоволені позову до ПП [PERSON], слід відмовити. Вирішуючи позовні вимоги до ПП [PERSON] суд приходить до висновку що між сторонами склалися правовідносини за договором роздрібної купівлі-продажу акумулятора, які регулюються параграфом 2 глави 54 Цивільного кодексу України; Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII); Наказом Міністерства економіки № 104 від 19 квітня 2007 року "Про затвердження правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами" (далі Наказ Міністерства економіки № 104). У статтях 60, 61 ЦПК встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами. Згідно з положенням, передбаченим ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Вказане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов'язків доказування. Так в частині 14 статті 8 Закону № 1023-XII зазначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника. Отже судом при вирішенні спору враховується, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві. За положеннями ст. 143 ЦПК для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону № 1023-XII; пункту 31 Наказу Міністерства економіки № 104 у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець зобов'язаний організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця. Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним установлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець мають право на оскарження висновків експертизи в судовому порядку. Разом з тим наданий відповідачем висновок сервісного центру - акт технічного огляду АКБ № 9 від 19 лютого 2014 року складений на замовлення ПП [PERSON] (а.с.25) суперечить суті експертизи, яка повинна здійснюватись на принципах законності, незалежності, об'єктивності та повноти дослідження (ст. 3 Закону від 25 лютого 1994 р. № 4038-XII "Про судову експертизу" (далі - Закон № 4038-XII)). Суд приходить до висновку, що приватний підприємець [PERSON], від імені якої видано акт технічного огляду АКБ № 9 не є експертною установою, а його висновок - не висновок експертизи, обов'язковість якої передбачена Законом № 1023-XII, а тому не є допустимим доказом того, що недоліки товару виникли після передачі продукції споживачу. Суд також враховує, що [PERSON], в якості експерта не може залучатися, бо в якості експерта може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим статтями 10, 11 Закону № 4038-XII, і яка внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги до ПП [PERSON], підлягають частковому задоволенню. Так на користь позивача з ПП [PERSON], слід стягнути кошти сплачені за акумулятор в сумі 627 гривень. В задоволені позову в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити виходячи з наступного. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4"Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. За п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-XII (в редакції до внесення змін Законом від 19 травня 2011 р. № 3390-VI "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції") було розділено підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Так, у разі заподіяння споживачу шкоди (збитків) дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, він мав право лише на відшкодування майнової шкоди (збитків). А в разі заподіяння шкоди небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією споживач мав право на відшкодування як майнової, так і моральної (немайнової) шкоди у випадках, передбачених законодавством. Згідно з чинною редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-XII споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У ст. 1 Закону № 3390-VI поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 ЦК (в редакції Закону № 3390-VI) шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. В той же час надана позивачем виписка з амбулаторної карти (а.с. 10) не дає підстав, того що позивач ушкодив здоров'я внаслідок придбання не доброякісного акумулятора, так як [PERSON] є інвалідом 2 групи з 1996 року у зв'язку з професійним захворюванням. У задоволенні позовних вимог про стягнення 28,80 гривень в рахунок відшкодування витрат на перевірку електрообладнання автомобіля [PERSON] слід відмовити, з тих підстав, що дані витрати не є шкодою яка відшкодовується відповідно до п. 5 частини 1 статті 4 та статті 16 Закону № 1023-XII, також з наданого позивачем фіскального чеку (а.с.16) не вбачається, що зроблені позивачем витрати пов'язані з придбанням ним неякісної продукції.

Outcome: partial