Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

У березні 2015 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" (далі - ТОВ "Кей-Колект") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 03.10.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (далі - АКІБ "УкрСиббанк"), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі - ПАТ "УкрСиббанк"), та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11400407000, відповідно до умов якого банком надано третій особі кредит для споживчих потреб у сумі 87840,00 доларів США на строк з 03.10.2008 року по 03.10.2018 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 16% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів та в порядку, визначеному графіком платежів за договором, який є невід'ємним додатком до кредитного договору. [PERSON] одержав та використав для споживчих потреб кошти, отримані в кредит. Умовами кредитного договору передбачено обов'язок позичальника щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та сплачувати частину кредиту (тіла кредиту). Проте позичальник не дотримувався умов кредитного договору, несвоєчасно та не у повному обсязі сплачував кредит і проценти за його користування. Станом на 16.03.2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає 162059,50 доларів США, в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 54130,43 долари США; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 107929,07 доларів США. На підставі договору факторингу №2 від 13.02.2012 року, укладеного між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект", було відступлено позивачеві право вимоги ПАТ "УкрСиббанк", зокрема, і до боржника [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту від 03.10.2008 року №11400407000. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за договором про надання споживчого кредиту №11400407000 від 03.10.2008 року, між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] 03.10.2008 року було укладено договір іпотеки №94758, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. Таким чином, належне виконання позичальником зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту було забезпечене іпотекою [PERSON] Оскільки іпотека має похідний характер від забезпечуваного нею зобов'язання (своєчасного повернення кредиту), то за договором про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2012 року ПАТ "УкрСиббанк" відступило ТОВ "Кей Колект" також своє право вимоги до іпотекодавця [PERSON] 01.12.2012 року в Державному реєстрі іпотек було здійснено запис, відповідно до якого ТОВ "Кей-Колект" є іпотекодержателем за договором іпотеки №94758 від 03.1.2008 року. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту від 03.10.2008 року №11400407000 позивачем 10.10.2014 року було надіслано відповідачеві та третій особі вимогу про усунення порушення основного зобов'язання з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка була залишена [PERSON], [PERSON] без реагування. За таких обставин позивач стверджував, що у нього виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки, а тому просив суд у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту від 03.10.2008 року №11400407000 у сумі 195262,08 доларів США, що еквівалентно 4250929,88 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник позивача у судовому засіданні позов свого довірителя підтримав, просив суд його задовольнити. Представники відповідача, які також є представниками третьої особи, у судовому засіданні проти позову заперечували, просили суд відмовити ТОВ "Кей-Колект" у задоволенні його позову з мотивів пропуску позивачем строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, які також є представниками третьої особи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 03.10.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11400407000, відповідно до умов якого банком надано третій особі кредит для споживчих потреб у сумі 87840,00 доларів США на строк з 03.10.2008 року по 03.10.2018 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 16% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів та в порядку, визначеному графіком платежів за договором, який є невід'ємним додатком до кредитного договору (а.с.8-10). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", третій особі [PERSON], які він використав за цільовим призначенням. Умовами кредитного договору передбачено обов'язок позичальника щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та сплачувати частину кредиту (тіла кредиту). На підставі договору факторингу №2 від 13.02.2012 року, укладеного між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект", було відступлено позивачеві право вимоги ПАТ "УкрСиббанк", зокрема, і до боржника [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту від 03.10.2008 року №11400407000 (а.с.11-13). Часткове правонаступництво у зобов'язанні має місце у випадку, коли право (вимога), що належить кредиторові на підставі зобов'язання, передається ним іншій особі за правочином. Таким чином, у даному випадку має місце часткове (сингулярне) правонаступництво ТОВ "Кей Колект", позаяк право вимоги до боржника [PERSON], що належало первісному кредиторові ПАТ "УкрСиббанк" на підставі договору про надання споживчого кредиту від 03.10.2008 року №11400407000, було передано ТОВ "Кей Колект" за правочином, а саме - за договором факторингу №2 від 13.02.2012 року. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак позичальник [PERSON] неналежним чином виконував взяті на себе за договором про надання споживчого кредиту від 03.10.2008 року №11400407000 зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати кредиту, процентів за його користування, допустив заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 54130,43 долари США; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 107929,07 доларів США. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Повністю повернути кредитні кошти позичальник зобов'язався у термін до 03.10.2018 року. Ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до норми ч.6 ст.3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за договором про надання споживчого кредиту №11400407000 від 03.10.2008 року, між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] 03.10.2008 року було укладено договір іпотеки №94758, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] (а.с.19-20). Таким чином, належне виконання позичальником зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту було забезпечене іпотекою [PERSON] Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.24 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Оскільки іпотека має похідний характер від забезпечуваного нею зобов'язання (своєчасного повернення кредиту), то за договором про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2012 року ПАТ "УкрСиббанк" відступило ТОВ "Кей Колект" також своє право вимоги до іпотекодавця [PERSON] (а.с.25-26). 01.12.2012 року в Державному реєстрі іпотек було здійснено запис, відповідно до якого ТОВ "Кей-Колект" є іпотекодержателем за договором іпотеки №94758 від 03.1.2008 року. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту від 03.10.2008 року №11400407000 позивачем 10.10.2014 року було надіслано відповідачеві та третій особі вимогу про усунення порушення основного зобов'язання з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка була залишена [PERSON], [PERSON] без реагування (а.с.29). Відповідно до ст.572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодацем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. П.4.1. іпотечного договору від 03.10.2008 року №94758 надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або боржником будь-якого зобов'язання за кредитним договором, що забезпечено іпотекою за цим договором. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. На виконання вимог ч.1 ст.35 Закону України "Про іпотеку" позивачем лише 10.10.2014 року надіслано [PERSON], [PERSON] письмову вимогу про усунення порушення основного зобов'язання та іпотечного договору від 03.10.2008 року №94758, у якій ТОВ "Кей-Колект" вимагало у відповідача достроково виконати основне зобов'язання, а у разі його невиконання - повідомило про намір звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с.29). Зазначена вимога про порушення кредитного зобов'язання [PERSON], [PERSON] була залишення без задоволення. Ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. При цьому, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст.262 ЦПК України). У постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року №6-20цс14 зазначається про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 12.12.2012 року та 07.03.2013 року. Умовами кредитного договору передбачено обов'язок позичальника щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та щомісячно сплачувати частину кредиту (тіла кредиту) рівними частками. У п.1.2.8. договору про надання споживчого кредиту від 03.10.2008 року №11400407000 вказано, що кінцевий термін остаточного повного погашення кредитної заборгованості - 03.10.2018 року. П.6.1 договору іпотеки від 03.10.2008 року №94758 договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє з моменту такого посвідчення до повного виконання боржником зобов'язань за договором , що обумовлює основне зобов'язання. Проте такі умови кредитного договору та договору іпотеки не можуть вважатись установленням строку його дії, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (такою подією не може вважатись повне виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Оскільки умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником рівними частинами до 10 числа кожного місяця, а процентів - з 01 по 10 число (включно) кожного календарного місяця, наступного за тим, за який банком були нараховані такі проценти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Як встановлено судом, [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим з 17.02.2010 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором, тобто саме з цієї дати почав перебіг строк позовної давності. Таким чином, позовна давність до вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 03.10.2008 року №11400407000 спливала 18.02.2013 року. Відповідно до вимог ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Позов про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 03.10.2008 року №94758 подано до суду ТОВ "Кей-Колект" лише 28.03.2015 року, тобто поза межами строку, встановленого ст.257 ЦК України. Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представниками відповідача було заявлено в суді до ухвалення судового рішення про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог ст.267 ЦК України. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Представником позивача не надано жодного доказу на підтвердження того, що його довірителем пропущено з поважних причин строк для звернення до суду з позовом. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ТОВ "Кей-Колект" у задоволенні позову у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 256, 257, 261, 266, 267, 512, 516, 526, 530, 533, 536, 572, 589, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст.24, 33, 35 Закону України "Про іпотеку" та,

Outcome: dismissed