Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Чутівської РДА Полтавської області, Опікунська рада при виконавчому комітеті Чутівської селищної ради Полтавської області та Опікунська рада при виконавчому комітеті Василівської сільської ради Чутівського району Полтавської області, про зміни встановлення порядку спілкування з дитиною згідно прийнятого рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 25.06.2013, який обґрунтовував тим, що він з 02.05.2009 по 30.05.2011 перебував в шлюбі з відповідачем, в якому [INFO] народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу за рішенням суду син [PERSON] залишений проживати з відповідачем. Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 25.06.2013 був встановлений порядок спілкування позивача з сином: щотижня у суботу з 10 год. до 20 год. за місцем проживання позивача, передачу дитини здійснювати біля будинку за місцем проживання відповідача нею особисто позивачу у визначений час. Встановлений порядок спілкування з сином позивача не влаштовує, т.я. син стає дорослішим хлопчиком і має тісну прив`язаність до позивача як батька, а відповідач має іншу сім`ю та чинить перешкоди у його праві на спілкування з дитиною та її виховання, ухиляється від виконання рішення суду щодо порядку спілкування з сином, а тому позивач, з метою створення умов для виконання його батьківських обов`язків, який проживає окремо, та здійснення його права на особисте спілкування з сином, просив змінити прийняте рішення суду, змінивши встановлений порядок спілкування з дитиною, встановивши наступний порядок спілкування: призначити кожну п`ятницю місяця з можливістю залишати в даний день на 2 доби за місцем реєстрації та проживання [PERSON] ; встановити, що 15 год. кожної п`ятниці є визначеним часом для передання [PERSON] сина з метою проведення зустрічі, при цьому 15 год. кожної неділі є часом для повернення сина відповідачу та фактичним місцем передання і повернення сина є місце проживання відповідача; визначити можливість спільного відпочинку [PERSON] з сином протягом літнього періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України тривалістю - 3 тижні, протягом зимових, весняних та осінніх канікул - по 5 днів, а також у будь-який інший час за домовленістю між батьками, та стягнути судові витрати. Представник відповідача адвокат Кокарєв А.П. надав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, надав обґрунтування доводам щодо необхідності відмови у задоволенні позову, та надав заяву про долучення до матеріалів справи доказів, що підтверджують розмір понесених стороною відповідача судових витрат у справі та вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Представник відповідача адвокат Пархоменко О.О. надав заяву про долучення до матеріалів справи доказів, що підтверджують розмір понесених стороною відповідача судових витрат у справі та вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник позивача посилався на неспівмірність витрат відповідача та просив про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. В судовому засіданні відповідач та її представники просили в задоволенні позову відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. Третя особа - Служба у справах дітей Чутівської РДА Полтавської області, надала висновок органу опіки та піклування про способи участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] та висновок Служби щодо способу участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] Третя особа - Опікунська рада при виконавчому комітеті Чутівської селищної ради Полтавської області, надала заяву, в якій просила справу розглянути в їх відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа - Опікунська рада при виконавчому комітеті Василівської сільської ради Чутівського району Полтавської області надала заяву, в якій просила справу розглянути без присутності їх представника та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, думку малолітнього [PERSON] , дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ч. 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 02.05.2009 [PERSON] вступив шлюб з [PERSON] , яка до вступу в шлюб мала прізвище [PERSON] , яке після укладення шлюбу змінила на [PERSON] . В шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . На підставі рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 30.05.2011 шлюб між сторонами розірваний та син [PERSON] залишений проживати з матір`ю - відповідачем по справі. По справі за позовом позивача до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з нею 25.06.2013 Чутівським районним судом Полтавської області ухвалено рішення, яким встановлений наступний порядок спілкування позивача з сином [PERSON] : щотижня у суботу з 10 год. до 20 год. за місцем проживання позивача. Передачу дитини здійснювати біля будинку за місцем проживання відповідача нею особисто позивачу у визначений час. Позивач, вважаючи, що відповідач чинить перешкоди у його праві на спілкування з сином та його виховання, та з метою дієвої участі у вихованні сина, 04.06.2018 звернувся із заявою-клопотанням про надання висновку щодо зміни встановлення порядку спілкування з дитиною згідно прийнятого рішення суду від 25.06.2013 до Служби у справах дітей Чутівської РДА Полтавської області, Опікунської ради при виконавчому комітеті Чутівської селищної ради Полтавської області та Опікунської ради при виконавчому комітеті Василівської сільської ради Чутівського району Полтавської області, в якій просив визначити новий, запропонований ним, порядок спілкування з сином. Листом від 15.06.2018 № Б01-39/4 начальник Служби у справах дітей Чутівської РДА Полтавської області повідомив, що з приводу заяви позивача вже ухвалено судове рішення, яким визначений порядок його участі у вихованні сина, а тому Чутівська РДА не має повноважень переглядати чи змінювати режим спілкування позивача з сином, т.я. рішення суду обов`язкове для всіх юридичних та фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Чутівська РДА Полтавської області, як орган опіки та піклування, надала висновок від 01.06.2020 № 1-02-40/268 про спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , у якому зазначила, що доцільним є наступний порядок участі позивача у вихованні сина: систематичні побачення 2 рази на місяць з 16 год. п`ятниці до 12 год. неділі за місцем проживання [PERSON] за умови дотримання останнім розкладу додаткових занять, які відвідує дитина у вихідні дні; систематичне спілкування батька з сином у телефонному режимі без обмежень; відвідування батьком шкільних батьківських зборів та свят; спільне проведення відпустки батька з сином у період шкільних літніх канікул дитини у кількості 14 днів; місцем передачі сина від матері до батька та від батька до матері вважати фактичне місце проживання (перебування) матері. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеній Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно з принципом ст. 6 зазначеної Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ст.ст. 3 та 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У ст. 9 Конвенції про права дитини зазначено, що дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. В ч. 3 ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі й спілкуватися зі своїм батьком, бабою та дідом. Згідно з положеннями ч. 1, 3-6 ст. 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У ч. 1 та 2 ст. 141 СК України визначено, що мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. У ч. 1 і 2 ст. 150 СК України зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Стаття 153 СК України наголошує, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У ст. 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України встановлено, що у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Згідно зі ст.ст. 11 та 12 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність щодо виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Враховуючи викладене, з метою піклування про здоров`я, фізичний, духовний, інтелектуальний, культурний, соціальний розвиток дитини [PERSON] та його навчання, створення належних умов для розвитку природних здібностей та готування його до самостійного життя і праці, а також для забезпечення батьку - [PERSON] , який проживає окремо від сина, його обов`язку по вихованню сина та права на особисте спілкування з ним, з урахуванням позовних вимог позивача та віку дитини [PERSON] , а також враховуючи висновок органу опіки та піклування - Чутівської РДА Полтавської області, від 01.06.2020, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а тому вважає необхідним змінити порядок спілкування [PERSON] з сином [PERSON] , встановлений рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 25.06.2013, визначити наступний порядок спілкування позивача з сином: кожну другу п`ятницю, суботу та неділю з 17 год. п`ятниці до 15 год. неділі та кожну четверту суботу та неділю з 10 год. суботи до 15 год. неділі за місцем проживання [PERSON] з дотриманням ним розкладу додаткових занять, які відвідує син; в період шкільних літніх канікул проведення спільного відпочинку позивача та [PERSON] з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України тривалістю у 14 календарних днів та з можливістю виїзду за кордон України оздоровчо-санаторних закладів тривалістю у 7 днів, з попереднім письмовим повідомленням відповідача за 30 календарних днів про адреси та місця, де планується проведення спільного відпочинку, - з 01 червня по 15 липня кожного парного року та у період з 16 липня по 30 серпня кожного непарного року; в період зимових шкільних літніх канікул проведення спільного відпочинку позивача та [PERSON] з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України тривалістю у 5 календарних днів - з 01 січня по 05 січня кожного непарного року та у період з 06 січня по 10 січня кожного парного року; в період осінніх шкільних канікул проведення спільного відпочинку позивача та [PERSON] тривалістю у 5 календарних днів - кожного парного року. Одночасно суд вважає необхідним визначити, що місцем передачі [PERSON] є місце проживання (перебування) відповідача, яку зобов`язати за 1 добу до дня побачення сина з позивачем за допомогою SMS-повідомлення повідомляти останньому про зміну свого місця проживання (перебування), та зобов`язує позивача за допомогою SMS-повідомлення підтверджувати відповідачу отримання ним SMS-повідомлення останньої про зміну його місця проживання (перебування). У ст. 141 ч. 1, 2 п. 3 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Судом позов задоволений частково, а тому на користь позивача з відповідача повинні бути стягнуті судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які суд визначає у 50 %, т.я. заявлені позивачем вимоги є вимогами немайнового характеру - у розмірі 420 грн. 40 коп. Стосовно стягнення з позивача на користь відповідача 9 100 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне. У ЦПК України визначені види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1 та 2 ст. 133 ЦПК України). Представники відповідача надали суду договір про надання правової допомоги у справі № 550/239/20 № [NUMBER] від 23.03.2020, укладеного між відповідачем та Адвокатським бюро "Лариси Коваленко" (далі - АБ), акт від 31.05.2020 № 10 здачі-приймання наданих послуг на загальну суму 5 600 грн., рахунок на оплату від 31.05.2020 № 10 стосовно оплати робіт на загальну суму 5 600 грн., договір № 1 про залучення до виконання укладеного бюро договору про надання правової допомоги від 23.03.2020, укладеного між АБ та адвокатом Кокарєвим А.П., квитанція № 13-7637609/С від 13.07.2020 щодо сплати [PERSON] адвокатських послуг згідно рахунку від 31.05.2020 № 10, акт від 31.07.2020 № 13 здачі-приймання наданих послуг на загальну суму 3 500 грн., рахунок на оплату від 31.07.2020 № 13 стосовно оплати робіт на загальну суму 3 500 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера від 31.07.2020 № 2 про прийняття від [PERSON] 1 200 грн. за договором про надання правової допомоги у справі № 550/239/20 від 23.03.2020 № [NUMBER] та квитанція від 03.08.2020 № 12 про здійснення перерахування [PERSON] коштів у розмірі 2 300 грн. АБ на підставі договору від 23.03.2020 № [NUMBER] та рахунку на оплату від 31.07.2020 № 13. У відзиві на позов представник відповідача зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, вказавши, що відповідач очікує понести витрати у зв`язку з розглядом справи у розмірі 15 000 грн. Відповідно до Акту від 31.05.2020 № 10 здачі-приймання наданих послуг АБ надало відповідачу відповідні послуги з визначенням їх вартості (за послугу): 1.1.Підготовка та відкладення клопотання про відкладення розгляду справи - 200 грн. 1.2.Підготовка та направлення адвокатського запиту до Чутівського ВП ГУНП в Полтавській області - 500 грн. 1.3.Підготовка та направлення адвокатського запиту до ГУ ДСНС в Полтавській області - 500 грн. 1.4.Підготовка та направлення заяви про ознайомлення з матеріалами справи - 200 грн. 1.5.Підготовка та направлення клопотання про отримання позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження - 300 грн. 1.6.Підготовка та направлення адвокатського запиту до КНП "Чутівська ЦРЛ" сімейному лікарю - 500 грн. 1.7.Підготовка повторного адвокатського запиту до ГУ ДСНС в Полтавській області - 300 грн. 1.8.Підготовка відзиву у справі - 2 500 грн. 1.9.Підготовка та відкладення клопотання про відкладення розгляду справи - 200 грн. 1.10.Підготовка та направлення заяви про ознайомлення з матеріалами справи - 200 грн. 1.11.Поштові витрати - 200 грн. Відповідно до Акту від 31.05.2020 № 10 здачі-приймання наданих послуг АБ надало відповідачу відповідні послуги з визначенням їх вартості (за послугу та погодинно): 2.1. Участь та представництво інтересів відповідача в судовому засіданні 13.07.2020 (за годину) - 1 000 грн. 2.2. Підготовка заяви про долучення до справи доказів підтвердження розміру понесених стороною судових витрат (послуга) - 500 грн. 2.3. Участь та представництво інтересів відповідача в судовому засіданні 24.07.2020 (за годину) - 2 000 грн. Судом на підставі наданих доказів встановлено, що адвокатом Кокарєвим А.П., який діяв на підставі договору № 1 про залучення до виконання укладеного бюро договору про надання правової допомоги від 23.03.2020, укладеного між ним та АБ, відповідачу надавались послуги на виконання договору про надання правової допомоги у справі № 550/239/20 № [NUMBER] від 23.03.2020, укладеного між відповідачем та АБ, були надані відповідні послуги відповідачу, що нижче зазначені, які повинні бути стягнуті з позивача в рахунок відшкодування судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат по наданню професійної правничої допомоги суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Так, суд вважає необхідними понесені відповідачем витрати (вказані у п. 1.1 - 1.4, 1.6, 1.8 - 1.11 Акту № 10 здачі-приймання наданих послуг АБ, п. 2.2. Акту № 13 здачі-приймання наданих послуг АБ,зазначених у цьому рішенні), на загальну суму 5 500 грн., які підлягають стягненню на користь відповідача. Стосовно стягнення витрат на участь представника відповідача в судовому засіданні (вказані у п. 2.1 та 2.3 Акту № 13 здачі-приймання наданих послуг АБ, зазначеному у цьому рішенні) суд зазначає, що відповідно до умов договору про надання правової допомоги у справі № 550/239/20 № [NUMBER] від 23.03.2020, вартість послуги по представництву в судах становить 1 000 грн. - перша година кожного судового засідання, 500 грн. - друга та всі наступні години кожного судового засідання. Підготовче судове засідання відбулось 13.07.2020 і тривало 22 хв., а тому вартість послуги щодо участі представника в судовому засіданні становить 366 грн. 67 коп. (1 000 грн. : 60 хв. х 22 хв.) Розгляд справи по суті відбувся 24.07.2020 та тривав 2 год. 28 хв., а тому вартість послуги щодо участі представника в судовому засіданні становить 1 733 грн. 33 коп. (1 год. - 1 000 грн., друга та всі наступні години кожного судового засідання - 1 год. 28 хв. = 500 грн. + (500 грн. : 60 хв. х 28 хв.). Загальний розмір витрат на участь представника відповідача в судових засідань суд визначає у 2 100 грн., які підлягають стягненню. Витрати на підготовку та направлення клопотання про отримання позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження у розмірі 300 грн. (вказані у п. 1.5 Акту № 10 здачі-приймання наданих послуг АБ, зазначеному у цьому рішенні) стягненню не підлягають, т.я. місцем за зареєстрованим місцем проживання відповідача та місцем її фактичного проживання були направлені поштові відправлення з позовною заявою з додатками, ухвала про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження у справі від 05.03.2020 та судова повістка. Відповідачка отримала поштове відправлення, направлене судом за місцем її фактичного проживання, по що свідчить її розписка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, і позовну заяву з додатками та ухвалою про відкриття провадження могла надати своєму представнику, а тому витрати на підготовку та направлення цього клопотання не можна вважати обґрунтованими, а тому дана сума витрат стягненню не підлягає. Стосовно стягнення витрат на підготовку повторного адвокатського запиту до ГУ ДСНС в Полтавській області (вказані у п. 1.7 Акту № 10 здачі-приймання наданих послуг АБ, зазначеному у цьому рішенні) суд зазначає, що доказів повторного звернення адвоката із запитом до ГУ ДСНС в Полтавській області суду не надано, а тому дана витрата стягненню не підлягає. Дослідивши надані докази суд вважає, що здійснені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу (вказані у п. 1.1 - 1.4, 1.6, 1.8 - 1.11 Акту № 10 здачі-приймання наданих послуг АБ, п. 2.1 - 2.3 Акту № 13 здачі-приймання наданих послуг АБ,зазначених у цьому рішенні), є дійсними, необхідними та здійснені в розумному розмірі з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Таким чином, на користь відповідача з позивача підлягав би стягненню розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 600 грн. Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Суд визначив, що позов підлягає частковому задоволенню, а тому суд покладає судові витрат по наданню професійної правничої допомоги відповідачу на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (по 50 %). Суд частково задовольнив позовні вимоги позивача, а тому з позивача на користь відповідача повинно бути стягнуто 50 % судових витрат по наданню професійної правничої допомоги, що складає 3 800 грн. Шляхом проведення взаємозаліку в частині понесених сторонами спору судових витрат по справі: позивач - 420 грн. 40 коп. судового збору, відповідач - 3 800 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до висновку, що стягненню з позивача на користь відповідача підлягають понесені останнім судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 957 грн. 61 коп.

Outcome: partial