Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

В жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство «БТА Банк» (далі по тексту - позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 03.02.2014 року, що було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 03.06.2014 року, позов було задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 13.03.2007 року за адресою: [ADDRESS] за ціною - 3 709 377,85 грн., що належить [PERSON], шляхом набуття права власності ПАТ «БТА Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №053/04 від 13.03.2007 року. Припинено право власності [PERSON] на вказаний об»єкт нерухомості та визнано право власності на неї за ПАТ «БТА Банк». Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 29.10.2014 року вказані судові рішення з підстав неврахуванням судом норм матеріального і процесуального права було скасовано та справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Після виконання вимог ст.11-1 ЦПК України вказану справу було передано в провадження судді Осаулова А.А., ухвалою якого від 24.11.2014 року її було призначено до розгляду в судовому засіданні за участю сторін. В судових засідання представник ПАТ «БТА Банк» позовні вимоги неодноразово змінював та в остаточній редакції від 11.03.2016 року (т.3 а.с.4-5) просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим 13.03.2007 року [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером №1011з, а саме на квартиру [ADDRESS], за ціною - [NUMBER] 517 429,74 грн., що належить [PERSON], шляхом набуття права власності ПАТ «БТА Банк» в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі - 217 126 134,64 грн. Припинити право власності [PERSON] на вказаний об»єкт нерухомості та визнано право власності на нього за ПАТ «БТА Банк». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовав тим, що 13.03.2007 р. між ВАТ "БТА Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № 053/04, згідно якого останній отримав кредит на суму 850000,00 доларів США, строком до 13 березня 2027 р., зі сплатою за користування кредитом 14,50 % на рік. Свої зобов»язання за кредитним договором банк виконав, надавши відповідачу кредит у вигляді готівкових коштів через касу Банку. Між тим, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість з повернення кредитних коштів, а тому банком 21.08.2013 року на адресу відповідача [PERSON] було надіслано вимогу про повернення заборгованості №09-03/1555, із попередженням у ній боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки. Між тим, зазначена вимога боржником була залишена без належного реагування. Зокрема, загальна сума заборгованості за Кредитним договором, згідно з її розрахунком за заявою про зменшення позовних вимог від 11.03.2016 року (т.3 а.с.4-5) станом на 01.03.2016 року, складає - 217 126 134,64 грн., яка включає: прострочену заборгованість за кредитом в розмірі - 839 318,53 дол. США, що еквівалентно - 22 741 169,39 грн. за курсом НБУ станом на 01.03.2016 року; прострочену заборгованість за сплатою процентів в розмірі - 893 898,70 дол. США, що еквівалентно сумі - 24 220 008,28 грн. станом на 01.03.2016 р.; пеню, нараховану за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 162 942 812,07 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів - 7 222 144,90 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитом між сторонами 13.03.2007 року було укладено Договір іпотеки, за яким в іпотеку банку було передано квартиру [ADDRESS], що належить відповідачу. Таким чином, у зв'язку з порушенням строків повернення Кредиту і сплати процентів за користування ним, позивач в силу ст. 590 ЦК України, ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку» та умов Договору іпотеки вимагає задоволення своїх вимог по Кредитному договору за рахунок Предмета іпотеки шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки, а тому за захистом своїх порушених прав звернувся до суду із цим позовом. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав з викладених у позові в останній редакції від 11.03.2016 року підстав та просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що при зверненні до суду із цим позовом, банком пропущено строк позовної давності. Зокрема, в же з травня 2009 року банком було заявлено про дострокове повернення кредиту та інших нарахувань, а тому саме з цього часу почав відлік 3-х річний строк позовної давності. Зазначає, що наявних між сторонами правовідносин підлягають застосуванню вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак з врахуванням вимог ч.10. ст.11 вказаного Закону право банку на дострокове повернення кредиту вважається порушеним лише після спливу 60-ти днів з дня одержання відповідачем повідомлення про повернення кредиту, чому у даному випадку дотримано не було. Вказав на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 08.09.2011 року з відповідача вже було стягнуто заборгованість за вказаним кредитом, процентами та іншими нарахуваннями. Відтак у цьому позові суд повинен встановити дійсним розмір боргу, а позивачем такого розміру не доведено з огляду на збільшенні нарахування пені та інших видів заборгованостей. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносин. Так, 13 березня 2007 року між ВАТ «БТА Банк», правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 053/04, за умовами п.1.1 якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 850000 доларів США, на придбання нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на строк з 13 березня 2007 року по 13 березня 2027 року, із сплатою процентів в розмірі 14,5 % відсотків річних (т.1 а.с.9-21). Крім того, за п.10.1. кредитного договору, за порушення терміну здійснення ануїтетних платежів за кредитним договором позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. З умовами п.1.2 вказаного договору відповідач зобов»язався повернути вказану суму кредиту, сплатити нараховані відсотки та виконати інші зобов»язання за договором. На виконання умов кредитного договору банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 850000 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 320 (а.с.27), але відповідач свої зобов»язання за кредитним договором не виконав і до сьогодні. Відповідно до ст.ст.1049,1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, що встановлені договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 13 березня 2007 року між ВАТ «БТА банк», правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк», та [PERSON] було укладено договір іпотеки, за умовами якого останній передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру під номером [ADDRESS] (т.1 а.с.23-25). За умовами п.6.1 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений Основним зобов'язанням, іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з Основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов'язанням та цим договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобов'язання ( як основного боргу, так і процентів за ним). Внаслідок порушення відповідачем договірних зобов'язань станом на 30 вересня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 53202933 грн. 64 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 839318,53 доларів США, що еквівалентно 6708673 грн.01 коп., за сплатою процентів в сумі 606211,13 доларів США, що еквівалентно сумі 4845445 грн.56 коп. пені, нарахованої за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 40402526 грн.78 коп., трьох процентів річних за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів в сумі 1246288 грн.29 коп. При цьому, як встановлено за умовами абз.2 вказаної п.6.1 договору при настанні зазначених у абзаці першому цього пункту договору випадків, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов»язання та зобов»язань, передбачених цим Договором, у не менш ніж протягом 30-ти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За умовами частин 2.3 ст.35 Закону України «Про іпотеку», положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснити свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричини знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. У п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року роз'яснено, що невиконання вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (ч.3 ст.33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні вимогою від 21 серпня 2013 року банк вимагав від відповідача у 30 денний строк з дня отримання листа усунути порушення по виконанню зобов'язань за Кредитним договором та сплатити заборгованість за кредитним договором достроково у повному обсязі. Одночасно банк попередив [PERSON] про можливе звернення стягнення на предмет забезпечення за договором іпотеки у встановленому законом порядку у разі залишення без задоволення вимоги банку протягом тридцяти денного строку (а.с.42). Згідно рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 30 вересня 2013 року, то останнім було відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «БТА Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з тим, що банк до моменту звернення до суду з таким позовом, не виконав положень статті 35 Закону України «Про іпотеку» та положень п.6.1 Договору іпотеки. Вимогу про усунення порушень зобов'язань за кредитним договором та попередження про задоволення вимог по сплаті заборгованості за рахунок предмету іпотеки позивач направив відповідачу лише під час розгляду справи по суті, а саме 21 серпня 2013 року (а.с.51-53). За встановлених обставин, та враховуючи наведені положення Закону України «Про іпотеку», суд не приймає до уваги твердження відповідача про порушення банком порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому посилання його представника про передчасне звернення до суду із цим позовом ПАТ «БТА Банк» є безпідставним, оскільки банк із цим позовом звернувся після спливу 30-ти денного строку з дня отримання такої вимоги про сплату боргу відповідачем. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. Згідно п.6.2, 6.2.3.1 погодженим між сторонами умов іпотечного договору, визначено право іпотекодержателя за своїм вибором застосувати один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, до яких договором віднесено і задоволення вимог шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов'язання у порядку встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченому в цьому підпункті п.6.2 Договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. При цьому, сторони домовляються, що кандидатура незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем. Згідно із висновком про оцінку майна, складеним оцінювачем [PERSON] - генеральним директором ТОВ «АКО Експерт», що має сертифікат оціночної діяльності №16646, виданий 04 липня 2014 року Фондом державного майна України, предмет іпотеки - квартира [ADDRESS] станом на 05 лютого 2016 року має ринкову вартість - [NUMBER] 517 429,74 грн., що еквівалентно - 328 951,35 доларів США або 293 549,31 Євро (т.3 а.с.6). За таких обставин, право вимоги на звернення стягнення на предмет іпотеки виникло у ПАТ «БТА Банк», а тому таке право підлягає судовому захисту шляхом задоволення вказаних вимог судом. Виконуючи вимоги ухвали Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 29.10.2014 року, якою було скасовано попередні судові рішення у цій справі із направленням справи на новий судовий розгляд слід зазначити наступне. Так, вимогами ст.39 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Пунктом 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», визначено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). За наведених у цій справі змінених та уточнений позовних вимог від 11.03.2016 року, загальна сума заборгованості за Кредитним договором (т.3 а.с.4-5) станом на 01.03.2016 року, складає - 217 126 134,64 грн., яка включає: прострочену заборгованість за кредитом в розмірі - 839 318,53 дол. США, що еквівалентно - 22 741 169,39 грн. за курсом НБУ станом на 01.03.2016 року; прострочену заборгованість за сплатою процентів в розмірі - 893 898,70 дол. США, що еквівалентно сумі - 24 220 008,28 грн. станом на 01.03.2016 р.; пеню, нараховану за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 162 942 812,07 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів - 7 222 144,90 грн. Суд частково погоджується із визначеним розрахунком заборгованості та вважає помилковим твердження представника відповідача про те, що оскільки рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 08.09.2011 року розмір заборгованості за цим кредитом вже було стягнуто з відповідача, тому Банк повинен був врахувати та зменшити на цю суму, визначену ним у цій справі загальну заборгованість. Зокрема, дійсно рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 08.09.2011 року з відповідача на користь банку було стягнуто розмір заборгованості за цим кредитом станом на 02.07.2009 року в еквіваленті гривні у розмірі основного боргу, процентів, пені та 3% річних в загальній сумі - 7 196 309,85 грн. (т.2 а.с.157). Між тим, вказане судове рішення станом на даний час залишається не виконаним та вказаний судом розмір заборгованості не стягнутий, а тому розраховані банком суми заборгованості по сплаті основного боргу, відсотків за користування коштами є обгрунтованими та підлягають врахуванню судом у цій справі при визначені її загального розміру. В судовому засіданні стороною відповідача було заявлено про застосування позовної давності до усіх заявлених вимог щодо визначення розміру суми основного боргу, так і його складових. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ч.3 ч.4 ст.267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 02.10.2013 року, а тому суми 3% річних підлягають розрахунку як сума боргу в межах 3-х річного строку, а саме з 01.10.2010 року по 01.10.2013 року в сумі - 162 142,91 грн. При цьому, у відповідності до ч.2 ст.258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до стягнення неустойки (штрафу, пені). Як встановлено судом із вказаним позовом ПАТ «БТА Банк» звернувся до суду 02.10.2013 року, а тому розмір заборгованості з визначення неустойки слід визначати з 02.10.2012 року по 02.10.2013 року, тобто в межах 12-ти місяців, що передують зверненню до суду із цим позовом. В той же час, як в розрахунку заборгованості з визначення розміру нарахованої пені в 2013 році (т.1 а.с.28-40), так в розрахунку за 2016 рік визначено лише загальний розмір пені, а в таблиці в графі «пеня» розмір сум за кожний місяць (день) за період з 02.10.2012 року по 02.10.2013 року не визначено взагалі. За таких обставин, суд самостійно не в змозі визначити розмір пені за вказаний період, а тому розрахунок заборгованості по ній в загальному розмірі зазначено не буде. З врахуванням зменшення суми боргу за кредитом станом на 01.03.2016 року суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Застосування позовної давності до вимог про стягнення розміру основного боргу та процентів за користування кредитом в даному випадку є недопустимим, оскільки остання розрахована банком у відповідності до вимог ч.4 ст.264 ЦК України переривалась (рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 08.09.2011 року про стягнення боргу), а інших підстав для необхідності її застосування в розумінні вимог Глави 19 ЦК України відповідачем не доведено. Інші доводи відповідача не спростовують правомірності вимог позивача про необхідність звернення стягнення на предмет іпотеки у цій справі. Даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач зобов'язання за договором позики належним чином не виконала, а договором іпотеки передбачено право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі ігнорування вимоги позивача про погашення заборгованості за кредитом, суд дійшов висновку, що в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №053/04 від 13 березня 2007 року, що укладений між ПАТ «БТА Банк» та [PERSON] в загальному розмірі - 47 123 320 грн. 58 коп. слід звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим 13 березня 2007 року [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №1011з, а саме: на квартиру під номером [NUMBER] (вісім), загальною площею 203,00 (двісті три цілих) кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] - за ціною [NUMBER] 517 429 грн. 74 коп. шляхом набуття права власності Публічним акціонерним товариством «БТА Банк» на вказаний предмет іпотеки, належний відповідачу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі - 3441,00 грн.

Outcome: partial