Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Остафійчук\~ І.Б.\~пред`явила до\~суду позов\~до відповідача\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»,\~треті особи:\~приватний нотаріус\~Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Личук\~Т.В.,\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~Тернопільської області\~ Мелих\~А.І.,\~у якому\~просить визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~№6737,\~вчинений 26\~грудня 2020\~року приватним\~нотаріусом Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Личук\~Тарасом Володимировичем\~про стягнення\~із [PERSON] \~заборгованості в\~розмір 21534\~гривень.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~що 04\~лютого 2013\~року між\~позивачкою [PERSON] \~та Публічним\~акціонерним товариством\~«Дельта Банк»\~було укладено\~Договір на\~відкриття карткового\~рахунку,\~що складається\~із:\~Заяви клієнта\~№ [NUMBER] ,\~Правил та\~Тарифів Банку,\~зазначених у\~п.\~7.1,\~які є\~ невід`ємною\~його частиною\~та в\~сукупності становлять\~Договір з\~Банком,\~відповідно до\~умов якого\~ПАТ «Дельта\~Банк» надав\~позивачу картку\~Visa\~International\~№ [NUMBER] \~із лімітом\~кредитної лінії\~15000\~гривень.\~Строк дії\~договору становить\~364\~(календарні)\~дні.\~що користувався\~даним кредитним\~до лютого\~2014р.\~рахунком та\~усі зобов`язання\~за вказаним\~вище Кредитним\~договором він\~виконав,\~та станом\~на 04\~лютого 2021р.\~заборгованості у\~Позивача перед\~Банком не\~було.\~А з\~лютого 2014р.\~Позивачка не\~користувалася картковим\~рахунком № [NUMBER] ,\~як і\~ самою\~карткою,\~яку вона\~після закінчення\~терміну її\~дії здала\~працівникам ПАТ\~«Дельта Банк»\~на одному\~із Тернопільських\~відділень.\~З того\~часу,\~до неї\~жодних претензій\~зі сторони\~ПАТ «Дельта\~Банк» стосовно\~будь-яких\~заборгованостей не\~надходило.\~Однак,\~16\~лютого 2021\~року приватним\~виконавцем виконавчого\~округу Тернопільської\~області Мелихом\~А.І.\~відкрито виконавче\~провадження на\~підставі виконавчого\~напису №6737\~вчиненого 26\~грудня 2020\~року приватним\~нотаріусом Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Личук\~Тарасом Володимировичем\~про стягнення\~з позивачки\~ [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~заборгованості за\~кредитним договором\~№001-19520-040213\~в розмірі\~21534\~гривень,\~з яких: 15443\~гривень \~основний борг\~за тілом\~кредиту;\~5291,02\~гривень \~відсотки;\~800\~гривень \~плата за\~вчинення виконавчого\~напису нотаріусом. Позивачка вважає,\~що у\~приватного нотаріуса\~Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Личук\~Т.В.\~були відсутні\~достатні підстави\~для видачі\~оскаржуваного виконавчого\~напису,\~з огляду\~на наступне. Позивачка не погоджується із існуванням у неї заборгованості за Кредитним договором №001-19520-040213 в розмірі 21534 гривень перед відповідачем. Також вказує, що із змісту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що такий вчинений на підставі пункту 2 Переліку документів. Разом з тим, постанова Кабінету Міністру України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою доповнено вказаний Перелік документів пунктом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», була визнана незаконною та нечинною на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі 826/20084/14 (залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 № К/800/6492/17, № К/800/7651/17). Отже, нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Що відповідачем не надано нотаріусу повний Кредитний договір, що складається із Заяви, Правил та Тарифів Банку (які діяли на момент його укладення), зазначені в п. 7.1 Заяви, які є невід`ємною частиною Договору та становлять одне ціле Кредитного Договору. В тексті наданої заяви не зазначено ані розміру відсотків, ані порядку їх нарахування та сплати, що є істотними умовами Кредитного договору, а відтак, нотаріус, не міг переконатися належним чином у безспірності розміру заборгованості по відсотках, які зазначено в розмірі 5291,02 гривень що підлягають стягненню за виконавчим написом, та безспірності характеру так званої заборгованості. Також, всупереч положень чинного законодавства нотаріус не звертався до Відповідача про уточнення щодо суми заборгованості та надання додаткових документів Правил та тарифів Банку. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом, які зазначені у виконавчому написі не відповідають дійсній сумі заборгованості. Окрім того відповідач не надав нотаріусу доказів звернення до позивача із листом щодо узгодження суми заборгованості. Позивач звертає увагу суду на те, що всупереч Порядку вчинення нотаріальних дій відповідачем надано нотаріусу розрахунок суми заборгованості без дати, складений та підписаний невідомою особою [PERSON] . Із розрахунку суми заборгованості поданої відповідачем неможливо встановити розрахунок відсотків за кредитом, оскільки відсутня сама формула їх нарахування, не зазначено кількість днів та відсоткова ставка по кредиту. Відтак, представник позивачки вважає, що виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого невідомою особою, яка не є працівником ПАТ «Дельта Банк», та є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Всупереч вимогам чинного законодавства, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового чи повного погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми відсотків, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по гіду кредиту, відсотках, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Також, представник позивачки вказує на закінчення строку позовної давності по даному Кредитному договору. Із виконавчого напису нотаріуса вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року. Із заяви убачається, що термін дії кредитної лінії становить 364 календарні дні, тому, враховуючи дату укладення договору слідує, що договір був укладений на термін до 04 лютого 2014 року, відтак, на думку представника позивачки, термін позовної давності щодо стягнення за даним договором становить три роки та сплив 05 лютого 2017 року. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Також, зазначає, що позивачці нічого не відомо про існування Договору №2242/К від 07.05.2020р. про відступлення прав вимоги за спірним Кредитним договором. Нотаріус всупереч вимогам чинного законодавства не отримував від відповідача підтвердження повідомлення Позивача про переуступку права вимоги за спірним Кредитним договором, направлення претензії, повідомлення тощо. За вказаних обставин, покликаючись на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням закону, представник позивача просив позов задовольнити. 12 березня 2021 року судом відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 12\~квітня 2021\~року від\~відповідача Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~надійшов до\~суду відзив\~на позов,\~у якому\~представник відповідача\~заперечує проти\~викладених у\~позові обставин.\~В обґрунтування\~своїх заперечень\~вказує на\~те,\~що 04\~лютого 2013\~року позивачка\~ [PERSON] \~шляхом здійснення\~пропозиції (оферти,\~у формі\~Заяви)\~Публічному акціонерному\~товариству «Дельта\~Банк» №\~001-19520-040213\~на умовах,\~визначених в\~цій пропозиції\~та відповідно\~до Правил\~банківського обслуговування\~фізичних осіб\~у Публічному\~акціонерному товаристві\~«Дельта Банк»,\~затверджених рішенням\~Ради Директорів\~Банку від\~18\~липня 2012\~року протокол\~№392\~і Тарифів\~Банку,\~зазначених в\~п.\~2.6.\~Частини 2.\~цієї Пропозиції,\~що є\~невід`ємною\~частиною цієї\~Пропозиції,\~уклала з\~Банком Договір\~(далі\~по тексту\~-\~Кредитний договір\~№ 001-19520-040213\~від 04\~лютого 2013\~року).\~Таким чином,\~відповідно до\~п.1\~частини 3\~в рамках\~Договору позивачу\~відкрито поточний\~рахунок,\~оформлено платіжну\~картку платіжної\~системи та\~встановлено ліміт\~кредитної лінії\~на рахунку\~у сумі\~та на\~строк відповідно\~до умов.\~Згідно частини\~2\~заяви позивачу\~відкрито картковий\~рахунок у\~гривнях №\~ [NUMBER] ;\~з лімітом\~кредитної лінії\~-\~15\~000\~гривень на\~364\~(календарних)\~дні;\~картка:\~Visa\~International\~та/або\~Mastercard\~Worldwide\~та/або\~ВОПС Дельта.\~07\~травня 2020\~року між\~Акціонерним товариством\~«Дельта Банк»\~та TOB\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» укладено\~Договір відступлення\~прав вимоги\~№ 2242/К,\~у відповідності\~до умов\~якого правонаступником\~усіх прав\~та обов`язків\~AT\~«Дельта Банк»\~є TOB\~«ФК «ЄАПБ»,\~в тому\~числі і\~за Кредитним\~договором №\~001-19520-040213\~від 04\~лютого 2013\~року.\~26\~ грудня\~ 2020\~ року\~ приватним\~ нотаріусом\~ Івано-Франківського\~ міське:\~нотаріального округу\~Івано-Франківської\~області Личуком\~Тарасом Володимировичем\~вчинено виконавчий\~напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№6737\~про стягнення\~із позивачки\~на користь\~TOB\~«ФК «ЄАПБ»\~заборгованості в\~розмірі 21534\~гривень за\~період із\~07\~травня 2020\~року по\~30\~листопада 2020\~року,\~з яких:\~15443,01\~гривень \~заборгованість за\~тілом кредиту;\~5291,02\~гривень \~сума заборгованості\~за нарахованими\~процентами;\~0\~гривень \~сума заборгованості\~за комісією\~та 800\~гривень -\~плата,\~що здійснена\~стягувачем за\~вчинення виконавчого\~напису.\~Однак,\~представник відповідача\~не погоджується\~із твердженням\~позивача про\~те,\~ що\~приватний нотаріус\~Івано-Франківськог\~міського \~нотаріального округу\~ \~ Івано-Франківської\~ \~області \~ Личук\~ \~Т.В.\~вчиняючи виконавчий\~напис,\~не врахував\~та не\~перевірив факт\~безспірності заборгованості.\~Нотаріус вчиняє\~виконавчі написи:\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем;\~за умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років.\~Разом із\~тим,\~законодавством не\~визначений виключний\~перелік обставин,\~які свідчать\~про наявність\~спору щодо\~заборгованості.\~Ці обставини\~встановлюються судом\~відповідно до\~загальних правил\~цивільного процесу\~за наслідками\~перевірки доводів\~боржника та\~оцінки наданих\~ним доказів.\~Безспірність заборгованості\~підтверджують документи\~передбачені Переліком\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~проводиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів затверджених\~Постановою КМУ\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~проводиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів».\~Пунктом 2\~Переліку документів\~щодо стягнення\~заборгованості з\~підстав,\~що випливають\~з кредитних\~відносин,\~зазначено,\~що для\~одержання виконавчого\~напису додаються:\~оригінал кредитного\~договору,\~засвідчена стягувачем\~виписка з\~рахунка боржника\~із зазначенням\~суми заборгованості\~та строків\~її погашення\~з відміткою\~стягувана про\~непогашення заборгованості.\~Виходячи з\~наведеного представник\~відповідача,\~вважає,\~що ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів »виконано\~вимоги передбачені\~п.\~2\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~проводиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» та\~подано приватному\~вичерпний перелік\~документів для\~вчинення виконавчого\~напису,\~ \~а \~ саме:\~ \~оригінал \~ кредитного\~ \~договору \~ (Заява)\~ \~та \~ Розрахунок\~заборгованості (виписка\~з рахунка\~боржника із\~зазначенням суми\~заборгованості та\~строків її\~погашення з\~відміткою стягувача\~про непогашення\~заборгованості),\~а отже\~виконавчий напис,\~вчинений 26\~грудня 2021\~року приватним\~нотаріусом Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Личуком\~Тарасом Володимировичем,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 6767,\~про стягнення\~з Позивач\~на користь\~TOB\~«ФК «ЄАПБ»\~заборгованості в\~розмірі 21534,03\~гривень не\~підлягає визнанню\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~оскільки зазначену\~в оспорюваному\~виконавчому написі\~заборгованість,\~можна вважати\~безспірною. Також,\~представник відповідача\~не погоджується\~із твердженням позивача про те, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем пропущено строк позовної давності для вчинення виконавчого напису, вказуючи, що статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Як вбачається зі змісту виконавчого напису, вчиненого 26 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрованого за №6737, правонаступником усіх прав та обов`язків AT «Дельта Банк» є TOB «ФК «ЄАПБ» на підставі Договору № 2242/К відступлення прав вимоги від 07 травня 2020 року, тобто строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису перебуває у межах з 07 травня 2020 року по 07 травня 2023 року, а отже твердження позивача є помилковим щодо пропуску вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, адже право вимоги виникло у Відповідача 07 травня 2020 року і до моменту звернення Відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису 26 грудня 2020 року минуло менше трьох років. Покликаючись на вказані обставини просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Від представника позивача надійшла до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що відповідач у своєму відзиві перекручує та невірно трактує факт законності вчинення виконавчого напису та належної перевірки останнім безспірності (наявності чи відсутності) заборгованості у позивача. У своєму відзиві відповідач аргументує законність вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, тим що ніби-то останній вчинено згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», а також Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Водночас відповідач підміняє поняття «перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості» та «перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку», стверджуючи, що виключний перелік обставин які свідчать про наявність спору щодо заборгованості законодавством не визначений, і що ці обставини встановлюються судом. позивач вважає вчинення виконавчого напису нотаріуса саме «незаконним» у зв`язку із втратою чинності нормативного акту а саме: Переліку документів, в тому числі пункту 2 на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14 (залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 № К/800/6492/17, № К/800/7651/17) яким керувався нотаріус про що відповідно зазначено у його виконавчому написі. Таким чином, з врахування приписів статті 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус взагалі не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису на оспорюваному Договорі. На думку представника позивача, не підлягає сумніву й те, що приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович взагалі не перевіряв чи існує у позивача заборгованість вчиняючи оспорюваний виконавчий напис. Відповідач у своєму відзиві невірно тлумачить строк позовної давності за кредитним договором. У своєму відзиві відповідач визнає, та не заперечує той факт, що 04 лютого 2013р. між позивачкою та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір на відкриття карткового рахунку, що складається із - Заяви клієнта № [NUMBER] , Правил та Тарифів Банку, зазначених в п. 7.1, які є невід`ємною його частиною та в сукупності становлять Договір з Банком, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» надав Позивачу картку Visa International № [NUMBER] із Лімітом кредитної лінії 15000 гривень в національній валюті. Строк дії договору становить 364 (календарні) дні. Відтак, неспростовним залишається твердження Позивача, що термін дії Кредитного Договору сплив рівно через рік, а саме 04 лютого 2014 року, що є важливою датою для визначення відліку строку позовної давності та строку звернення до нотаріуса згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України. Таким чином, загальний строк для такого звернення кредитором становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи № 916/3006/17. Термін позовної давності за кредитним договором №001-19520-040213 сплив 04 лютого 2017 року і зміна кредитора у зобов`язанні на яку посилається відповідач (маючи на увазі Договір відступлення прав вимоги №2242/К від 07 травня 2020 року не перериває та не продовжує даний строк, а також не є підставою для його поновлення. А відтак, відповідач помилково вважає, що в нього виникло право вимоги 07 травня 2021 року, тобто з дати переуступки права вимоги від одного кредитора до іншого. Також, представник позивачки звертає увагу на те, що з лютого 2014 року позивачка взагалі не користувалася картковим рахунком № [NUMBER] до спірного договору, та й самою карткою, яку вона після закінчення терміну її дії (04 лютого 2014р.) повернула працівникам ПАТ «Дельта Банк» на одному із Тернопільських відділень. З того часу, до неї жодних претензій зі сторони ані первісного кредитора ПАТ «Дельта Банк», ані відповідача стосовно будь-яких заборгованостей не надходило. З цих підстав просить позов задовольнити. 21 квітня 2021 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Остафійчук І.Б. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, однак, у направленому до суду відзиві на позов зазначив клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. Судом установлено: На підставі поданої позивачкою [PERSON] заяви №001-19520-040213 від 04 лютого 2013 року Публічним акціонерним товариством «ДельтаБанк» на ім`я [PERSON] відкрито поточний рахунок № [NUMBER] з використанням платіжної картки та встановленим лімітом кредитної лінії 15000 гривень, із строком ліміту кредитної лінії 364 (календарних дні). У вказаній заяві №001-19520-040213 від 04 лютого 2013 року зазначено, що складовою частиною цієї пропозиції є Правила та Тарифи банку, з якими Клієнт ознайомлена, повністю згідна, їх зміст розуміє. Таким чином, відповідно до п.1 частини 3 в рамках Договору Позивачу відкрито поточний рахунок, оформлено платіжну картку платіжної системи та встановлено ліміт Кредитної лінії на Рахунку у сумі та на строк відповідно до умов. Згідно частини 2 Заяви Позивачу відкрито картковий рахунок у гривнях № [NUMBER] ; з лімітом кредитної лінії - 15 000,00 грн. на 364 (календарних) дні; картка: Visa International та/або Mastercard Worldwide та/або ВОПС Дельта. Відповідно до п. 2.1 Частини 3 момент прийняття (акцепту) Банком пропозиції щодо укладення Договору, а отже, моментом укладання Договору на умовах, описаних вище в цій Пропозиції та Правилах, вважатиметься дата відкриття Банком Рахунку, згідно п. 2.1 Частини 2. Пропозиція щодо укладення Договору є чинною для її прийняття Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати її підписання (п. 2.2 Частини 3). 26\~грудня 2020\~року приватним\~нотаріусом Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Личуком\~Т.В.\~вчинено виконавчий\~напис,\~зареєстрований в\~реєстрі №\~6737,\~про стягнення\~із [PERSON] \~на \~користь ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» заборгованості\~за кредитним\~договором №001-19520-040213\~від 04\~лютого 2013\~року,\~з усіма\~додатками та\~додатковими угодами,\~який укладений\~із ПАТ\~«ДельтаБанк»,\~правонаступником усіх\~прав та\~обов`язків за\~вказаним кредитним\~договором є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору №2242/К про відступлення прав вимоги від 07 травня 2020 року , що виникла за період з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року в загальній сумі 21534,03 гривень, що складається із: 15443 гривень основної заборгованості за тілом кредиту; 5291,02 гривень заборгованості за нарахованими відсотками; 0 заборгованості за комісіями; 800 гривень плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом. На примусове виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса, 16 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом Анатолієм Івановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64532314. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із статтею 88 Закону України «Про нотаріат», у редакції, чинній на час вчинення спірних правовідносин, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України "Про нотаріат", підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, Велика Палата вважає, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Суд також зауважує на помилковому застосуванні при вчинені виконавчого напису пункту 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Ним визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вказаний пункт внесено в зміст переліку документів на підставі п.2 «Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662. («Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, суд погоджується з твердженням позивача з приводу безпідставного застосування нотаріусом пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в редакції, що визначали перелік документів у стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Для одержання виконавчого напису згідно даної редакції подаються: оригінал нотаріально посвідчено угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Як убачається із матеріалів справи, укладений між позивачкою [PERSON] та АТ «Дельта Банк» кредитний договір нотаріально не посвідчувався. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку або позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надано нотаріусу розрахунок суми заборгованості [PERSON] за №001-19520-040213 від 04 лютого 2013 року із зазначенням сум заборгованості по тілу кредиту, заборгованості за нарахованими процентами, заборгованості по комісіях, однак із наданого розрахунку неможливо встановити наявність безспірної заборгованості, оскільки первинні облікові документи, оформлені у порядку, визначеному ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», нотаріусу надані не були, тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивачки [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також розмір відсотків, зазначених у виконавчому написі, є безспірним. Так, за змістом вчиненого виконавчого напису підлягає до стягнення з боржника сума нарахованих відсотків в розмірі 5291,02 гривень. При цьому, за змістом заяви позичальника від 04 лютого 2013 року року відсутнє узгодження між сторонами чіткої відсоткової ставки, яка застосовується при використанні кредитних коштів. Також, суд бере до уваги те, що представником відповідача не надано суду доказів на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором №001-19520-040213 від 04 лютого 2013 року від АТ «Дельта Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусам 02 вересня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусам для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Крім того, відповідач не спростував належними та допустимими доказами доводи позивача про те, що виконавчий напис вчинено із порушенням, а саме поза межами трьохрічного строку з дня виникнення права вимоги, передбаченого статтею 88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки пунктом 2.4. Кредитного договору №001-19520-040213 від 04 лютого 2013 року передбачено, що строк ліміту кредитної лінії 364 (календарних) дні, тоді як виконавчий напис вчинено 26 грудня 2020 року. Зазначені обставини\~в сукупності\~вказують на\~недотримання приватним\~нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем вимог законодавства України під час вчинення виконавчого напису від 26 грудня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №6737, яким стягнуто із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №001-19520-040213 від 04 лютого 2013 року у сумі 21534,03 гривень. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд критично сприймає доводи представника відповідача, зазначені у відзиві на позов, як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами. За таких обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved