Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

10 вересня 2020 року [PERSON] пред`явив позов до [PERSON] про стягнення втрат від інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що 16 березня 2015 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір доручення, на виконання умов якого він власними коштами погасив заборгованість відповідача за договором про надання споживчого кредиту від 17 вересня 2008 року, укладеного між АТ "УкрСибБанк" та [PERSON] , а саме: 24 березня 2015 року - 7500 грн., 21 квітня 2015 року - 7200 грн., 21 травня 2015 року - 8000 грн., 19 червня 2015 року - 8000 грн., 02 вересня 2015 року - 8003 грн., 02 жовтня 2015 року - 8003 грн., всього - 54706 грн. Далі, 04 лютого 2016 року відповідач [PERSON] відмовилась від договору доручення, скасувавши видану нею довіреність, внаслідок чого договір доручення припинився. Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 вересня 2019 року, ухваленим в цивільній справі № 655/155/16-ц, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] витрати, пов`язані з виконанням договору доручення, в сумі 54706 грн. На виконання судового рішення відповідач [PERSON] сплатила позивачу [PERSON] заборгованість: 28 грудня 2019 року - 4650 грн., 21 січня 2020 року - 4500 грн., 13 лютого 2020 року - 4600 грн., 23 березня 2020 року - 2300 грн., 17 квітня 2020 року - 2300 грн., 19 травня 2020 року - 1500 грн., 17 червня 2020 року - 34856 грн., всього - 54706 грн. Отже, відповідач [PERSON] відшкодувала витрати, пов`язані з виконанням договору доручення, з порушенням строків виконання таких обов`язків, у зв`язку з чим позивач вважає за необхідне застосувати положення ст.625 ЦК України. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь втрати від інфляції та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 38227,29 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. 14 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 29 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 01 грудня 2020 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, яким він заперечив проти позову. Свої заперечення представник відповідача обґрунтовує тим, що 16 березня 2015 року відповідач [PERSON] видала письмову довіреність, якою уповноважила позивача [PERSON] діяти в її інтересах та бути представником її інтересів у всіх без винятку установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх форми власності та підпорядкування, в тому числі з питань, що стосуються отриманого нею в АТ "УкрСиббанк" споживчого кредиту з приводу погашення кредиту, процентів чи інших платежів за договором. Відповідачу [PERSON] не надходило жодних повідомлень про те, що позивач [PERSON] буде сплачувати кредитну заборгованість відповідача, зокрема обсяг, строки та умови сплати, строки повернення коштів довірителем за вказаною довіреністю. 04 лютого 2016 року відповідач [PERSON] скасувала видану нею довіреність. В період часу з березня по жовтень 2015 року позивач [PERSON] самостійно сплатив в рахунок погашення кредитної заборгованості відповідача грошові кошти в сумі 54706 грн. Проте, сторони не узгоджували строку повернення відповідачем [PERSON] цих коштів. Вимогу позивача [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних із виконанням договору, від 03 березня 2016 року, додану до позовної заяви, відповідач [PERSON] не отримувала. При цьому, ця вимога могла стосуватись також і іншого спору між сторонами, який розглядався Херсонським міським судом Херсонської області в цивільній справі № 766/15053/16-ц. Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 вересня 2019 року, ухваленим в цивільній справі № 655/155/16-ц, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] витрати, пов`язані з виконанням договору доручення, в сумі 54706 грн. На виконання судового рішення відповідач [PERSON] повністю сплатила позивачу [PERSON] заборгованість в сумі 54706 грн. Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] склались відносини, за яких спірні кошти були отримані АТ "УкрСиббанк" в період часу з березня по жовтень 2015 року в загальній сумі 54706 грн., а не безпосередньо [PERSON] . Зазначені позивачем у позовній заяві ст.625, ч.1 ст.1000, ч.2 ст.1007, ч.1 ст.1008 ЦК України, як правові підстави для задоволення позову, не передбачають встановлення часу (строку) використання коштів, за який повинні бути відшкодовані інфляційні втрати та 3 % річних. Оскільки вказаними нормами Цивільного кодексу України не встановлений строк повернення коштів, сплачених позивачем як витрати за договором доручення, тому боржник має виконати такий обов`язок після набрання законної сили рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 вересня 2019 року в цивільній справі № 655/155/16-ц. Крім того, до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю в три роки. Позивач [PERSON] до пред`явлення позову в цій цивільній справі не звертався до відповідача [PERSON] з жодною вимогою як про сплату коштів в сумі 54706 грн., так і про сплату втрат від інфляції та трьох процентів річних, нарахованих за період з 21 квітня 2015 року по 17 червня 2020 року. На підставі викладеного представник відповідача просить суд застосувати позовну давність до позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] втрат від інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. У разі, якщо підстави для застосування позовної давності є недостатніми, просить відмовити в задоволенні позову через необґрунтованість. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечив проти позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11395183000 від 17 вересня 2008 року АТ "УкрСиббанк" надав [PERSON] кредит в сумі 24463 долари США (еквівалент в національній валюті - 118672,46 грн.). 16 березня 2015 року між відповідачем [PERSON] (довірителем) та позивачем [PERSON] (повіреним) в усній формі був укладений договір доручення, на підтвердження та виконання якого довіритель видала повіреному довіреність серії НАМ № 434260 на строк до 16 березня 2018 року. Вказаною довіреністю [PERSON] уповноважила [PERSON] , зокрема, здійснювати всі необхідні юридично значимі дії в публічному акціонерному товаристві "УкрСиббанк" по всім питанням, що стосуються отриманого нею в цьому банку кредиту за договором про надання споживчого кредиту з усіма додатковими угодами до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 113951863000 від 17 вересня 2008 року з приводу погашення відсотків, кредиту, комісії, пені чи інших платежів згідно кредитного договору (угоди), укладеного між нею та банком, укладати та підписувати угоди про внесення змін чи доповнень до кредитного договору (угоди), до іпотечного договору, яким забезпечується виконання її зобов`язань за вказаним кредитним договором, а в разі необхідності укласти та підписати договір про розірвання цього кредитного договором (угоди), іпотечного договору. У зв`язку з цими повноваженнями довіритель надала повіреному право вносити від її імені на рахунок банку грошові кошти без обмеження при цьому їх розміру для погашення відсотків та частини кредиту згідно з кредитним договором (угоди), розписуватися за неї, одержувати та подавати довідки, заяви або інші документи. На виконання укладеного договору доручення [PERSON] вніс від імені [PERSON] на рахунок АТ "УкрСиббанк" грошові кошти в загальній сумі 54736 грн. для погашення заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 11395183000 від 17 вересня 2008 року, а саме: квитанцією від 24 березня 2015 року № 58 - 7500 грн., квитанцією від 21 квітня 2015 року № 28 - 7200 грн., квитанцією від 21 травня 2015 року № 42 - 8000 грн., квитанцією від 19 червня 2015 року № 47 - 8000 грн., квитанцією від 31 липня 2015 року № 53 - 8030 грн., квитанцією від 02 вересня 2015 року № 39 - 8003 грн., квитанцією від 02 жовтня 2015 року № 19 - 8003 грн. 04 лютого 2016 року відповідач [PERSON] відмовилась від договору доручення, скасувавши видану нею довіреність від 16 березня 2015 року. Вказані обставини встановлені рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 вересня 2019 року в цивільній справі № 655/155/16-ц, яке набрало законної сили. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 вересня 2019 року, ухваленим в цивільній справі № 655/155/16-ц, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, пов`язані з виконанням договору доручення, в сумі 54706 грн. Рішення суду набрало законної сили 07 жовтня 2019 року. З листа Горностаївського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 22 червня 2020 року № 143-32/509 вбачається, що на виконання судового рішення в цивільній справі № 655/155/16-ц [PERSON] сплатила [PERSON] заборгованість: 28 грудня 2019 року - 4650 грн., 21 січня 2020 року - 4500 грн., 13 лютого 2020 року - 4600 грн., 23 березня 2020 року - 2300 грн., 17 квітня 2020 року - 2300 грн., 19 травня 2020 року - 1500 грн., 17 червня 2020 року - 34856 грн., всього - 54706 грн. Отже, [PERSON] виконала зобов`язання по відшкодуванню [PERSON] витрат, пов`язаних з виконанням договору доручення, з порушенням строків виконання такого зобов`язання. При цьому, зобов`язання [PERSON] є грошовим зобов`язанням, оскільки воно виражене у грошовій одиниці (національній валюті України), передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України ц ивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України з обов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України я кщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.1 ст.610 ЦК України п орушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1\~ст.611\~ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України б оржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України б оржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені\~законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть визначатися у рішенні суду. Враховуючи, що відповідач [PERSON] прострочила виконання грошового зобов`язання в сумі 54706 грн., тому позивач [PERSON] має право вимагати сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Суд критично оцінює доводи позивача [PERSON] про те, що право на стягнення втрат від інфляції та трьох процентів річних виникло у нього з моменту виконання доручення. Так, положеннями ст.ст.1000, 1003, 1007, 1008, 1009 ЦК України, на підставі яких у відповідача [PERSON] виникло грошове зобов`язання, не визначено строк, протягом якого довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення. Отже, відповідно до положень ч.2 ст.530 ЦК України строк виконання відповідачем [PERSON] обов`язку відшкодувати витрати, пов`язані з виконанням повіреним договору доручення, визначається моментом пред`явлення такої вимоги. Суд критично оцінює доводи позивача [PERSON] про те, що 03 березня 2016 року він пред`явив відповідачу [PERSON] вимогу про відшкодування витрат, пов`язаних із виконанням договору доручення на загальну суму 54706 грн., направивши 04 березня 2016 року письмовий текст вимоги поштою. Так, боржник вважається належно повідомленим про пред`явлення вимоги виконати грошове зобов`язання в тому разі, якщо кредитор не лише відправив на адресу такого боржника вимогу, а й довів факт вручення такої вимоги адресатові під розписку. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] категорично наполягав на тому, що відповідач [PERSON] не отримувала вимогу про відшкодування витрат повіреного. При цьому, позивач [PERSON] не надав суду доказів про те, що відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про необхідність відшкодувати витрати повіреного. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] , направивши 04 березня 2016 року письмову вимогу про відшкодування витрат повіреного, не дотримався відповідної процедури та не переконався в отриманні відповідачем [PERSON] цієї вимоги. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що грошове зобов`язання відповідача [PERSON] відшкодувати витрати повіреного за договором доручення в сумі 54706 грн. виникло з дня, наступного після ухвалення Каховським міськрайонним судом Херсонської області рішення від 06 вересня 2019 року в цивільній справі № 655/155/16-ц. З ухваленням вказаного рішення зобов`язання відповідача [PERSON] відшкодувати витрати повіреного не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання: 28 грудня 2019 року - 4650 грн., 21 січня 2020 року - 4500 грн., 13 лютого 2020 року - 4600 грн., 23 березня 2020 року - 2300 грн., 17 квітня 2020 року - 2300 грн., 19 травня 2020 року - 1500 грн., 17 червня 2020 року - 34856 грн. Для правильного вирішення даної цивільної справи суд здійснює новий розрахунок по нарахуванню втрат від інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір втрат від інфляції становить 1618,98 грн., із розрахунку: -період з 07.09.2019 року по 27.12.2019 року, борг в сумі 54706 грн., сукупний індекс інфляції - 101,51 % (вересень 2019 року - 100,7 %, жовтень 2019 року - 100,7 %, листопад 2019 року - 100,1 %), збитки від інфляції - 826,06 грн. -період з 28.12.2019 року по 20 січня 2020 року, борг в сумі 50056 грн. (54706 грн. - 4650 грн.), сукупний індекс інфляції - 100,2 % (січень 2020 року - 100,2 %), збитки від інфляції - 100,11 грн., -період з 21 січня 2020 року по 12 лютого 2020 року, борг в сумі 45556 грн. (50056 грн. - 4500 грн.), сукупний індекс інфляції - 99,7 %, збитки від інфляції - 0,00 грн., -період з 13.02.2020 року по 22.03.2020 року, борг в сумі 40956 грн. (45556 грн. - 4600 грн.), сукупний індекс інфляції - 100,5 % (лютий 2020 року - 99,7 %, березень 2020 року - 100,8 %), збитки від інфляції - 204,78 грн., -період з 23.03.2020 року по 16.04.2020 року, борг в сумі 38656 грн. (40956 грн. - 2300 грн.), сукупний індекс інфляції - 100,8 % (квітень 2020 року - 100,8 %), збитки від інфляції - 309,25 грн., -період з 17.04.2020 року по 18.05.2020 року, борг в сумі 36356 грн. (38656 грн. - 2300 грн.), сукупний індекс інфляції - 100,3 % (травень 2020 року - 100,3 %), збитки від інфляції - 109,07 грн., -період з 19.05.2020 року по 16.06.2020 року, борг в сумі 34856 грн. (36356 грн. - 1500 грн.), сукупний індекс інфляції - 100,2 % (червень 2020 року - 100,2 %), збитки від інфляції - 69,71 грн., -17.06.2020 року заборгованість погашена повністю. Розмір трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання становить 1076,33 грн., із розрахунку: -період з 07.09.2019 року по 27.12.2019 року, борг в сумі 54706 грн., три процентів річних - 503,59 грн., -період з 28.12.2019 року по 20 січня 2020 року, борг в сумі 50056 грн. (54706 грн. - 4650 грн.), три процентів річних - 98,52 грн., -період з 21 січня 2020 року по 12 лютого 2020 року, борг в сумі 45556 грн. (50056 грн. - 4500 грн.), три процентів річних - 85,88 грн., -період з 13.02.2020 року по 22.03.2020 року, борг в сумі 40956 грн. (45556 грн. - 4600 грн.), три процентів річних - 130,92 грн., -період з 23.03.2020 року по 16.04.2020 року, борг в сумі 38656 грн. (40956 грн. - 2300 грн.), три процентів річних - 79,21 грн., -період з 17.04.2020 року по 18.05.2020 року, борг в сумі 36356 грн. (38656 грн. - 2300 грн.), три процентів річних - 95,36 грн., -період з 19.05.2020 року по 16.06.2020 року, борг в сумі 34856 грн. (36356 грн. - 1500 грн.), три процентів річних - 82,85 грн., -17.06.2020 року заборгованість погашена повністю. Суд критично оцінює заяву представника відповідача [PERSON] про застосування позовної давності. Так, згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позивач [PERSON] , звернувшись з позовом 10 вересня 2020 року, не пропустив трирічний строк позовної давності стосовно вимог про стягнення втрат від інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, нарахованих за період з 07 вересня 2019 року до 17 червня 2020 року. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає можливим задовольнити позов частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] втрати від інфляції в сумі 1618,98 грн. та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 1076,33 грн., всього - 2695,31 грн. Суд вважає необхідним відмовити в задоволенні решти позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] втрат від інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 35531,98 грн., через необґрунтованість. Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 59,28 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ціна позову - 38227,29 грн., сума сплаченого судового збору - 840,80 грн., сума задоволених позовних вимог - 2695,31 грн.).

Outcome: partial