Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

30 квітня 2015 року Кредитна спілка «Альянс Україна» звернулася в суд з позовом до відповідачів про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором кредиту № 101-08к МА/Жт від 27 травня 2008 року, всього в сумі 45735,96 грн. та понесені судові витрати по справі. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 27 травня 2008 року між Житомирським відділенням Кредитної спілки "Альянс Україна" та [PERSON] був укладений договір кредиту № 101-08к МА/Жт , за яким кредитна спілка надала останній кредит в сумі 9000 грн. За договором поруки від 27.05.2008 року [PERSON] зобов'язалася солідарно відповідати перед КС "Альянс Україна" за зобов'язаннями [PERSON] по кредитному договору. [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконала, заборгованість станом на 23 квітня 2015 року становить 45735,96 грн. Представник позивача КС "Альянс Україна" в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 17 серпня .2015 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена судом належним чином. Відповідач [PERSON] вважає заборгованість за договором кредиту завищеною, просить суд зменшити її розмір. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 травня 2008 року між Житомирським відділенням Кредитної спілки "Альянс Україна" та [PERSON] був укладений договір кредиту № 101-08к МА/Жт, згідно якого кредитна спілка надала останній кредит в сумі 9000 гривень на ремонт будинку, строком на 12 місяців по 27 травня 2009 року, зі сплатою 0,1918 % за день, плюс один відсоток від суми кредиту, який сплачується в день отримання кредиту, строк позовної давності п'ять років (а.с. 3-4). Поручителем виступила [PERSON], згідно договору поруки від 27.05.2008 року, за яким поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором (а.с. 5). [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 23.04.2015 року заборгованість становить всього 45735,96 грн. в тому числі по тілу кредиту 5148,94 грн., проценти за користування кредитом 21793,39 грн., пеня 18793,63 грн., що підтверджується карточкою платежів та розрахунком заборгованості (а.с. 7-8). Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог від поручителя. Згідно частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В матеріалах справи ( а.с.10) наявна вимога, що направлена позивачем поручителю про погашення заборгованості , яка отримання останньою 06 лютого 2013 року. Однак в Правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року в справі № 6-6цс14 зазначено , що строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Таким чином, враховуючи, що строк виконання зобов'язання по договору кредиту встановлений до 27 травня 2014 року ( п.9.5 Договору) , тому право у позивача звернутись до суду з позовом до поручителя існувало до 27 листопада 2014 року. Однак позов поданий лише 30 квітня 2015 року. Оскільки на час звернення із позовом порука припинилася, то [PERSON] не може нести майнову відповідальність за неналежне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач [PERSON] не виконала своїх договірних зобов'язань, а тому позов в частині стягнення з неї заборгованості підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що розмір пені (18793,63 грн.) не перевищує розміру процентів за користування кредитом (21793,39 грн.), суд дійшов висновку про відсутність підстав застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені документально підтверджені судові витрати в розмірі 457,36 грн.

Outcome: partial