Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, третіх осіб про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вказуючи, що 12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, яким пропонується стягнути з позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 75989,46 грн. в т.ч.: заборгованість за кредитом в розмірі 6786,00 грн.; заборгованість за процентами 61735,02 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3373,70 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (відсоток від заборгованості) 3594,74 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису 1800,00 грн. У виконавчому написі встановлюється, що ця сума є безспірною та напис вчинений у відповідності із ст.ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та п. 2 Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року та ця заборгованість стягується за період з 12 жовтня 2010 р. по 31 липня 2017 р., з чим він не погоджується. Так, діючим законодавством визначено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів за умови дотримання встановлених строків. Для вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами законом встановлено трирічний термін, а згідно виконавчого напису заборгованість стягується за період з 12 жовтня 2010 р. по 31 липня 2017 р., тобто за 2453 дні, тобто за цих обставин нотаріус не має права вчиняти виконавчий напис, оскільки виконавчий вчиняється поза строками позовної давності, який встановлений ст. 258 ЦК України. Крім того, напис повинен вчинятися на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. Але, як вбачається із виконавчого напису від 12 вересня 2017 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], виконавчий напис вчинений на окремому листі, а не на документі що посвідчує заборгованість та навіть документ, який посвідчує наявність заборгованості не прикріплений до виконавчого напису, що є порушенням п.п. 5.1, 5.2, 5.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також, у відповідності за вимог ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року, який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення АТО забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов*язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ перелік, де проводилася АТО, тощо, та банки зобов*язані скасувати зазначеним вище особам нараховані у цей період за кредитними договорами пеню та/або штрафи. Позивач є зареєстрованим та постійно проживає у [INFO] «В», кв. 40, та м. Костянтинівку на законодавчому рівні було віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, яка тривала станом на час вчинення виконавчого напису та не закінчилася на час його звернення до суду. Таким чином, вважає незаконним нарахування банком пені та штрафів, так як це прямо заборонено законом. Посилаючись на викладене, вважає, що у нотаріуса не було правових підстав для вчинення виконавчого напису, тому просив визнати виконавчий напис вчинений 12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з викладених в позовній заяві підстав (а.с.26). Представник відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення (а.с. 45-47), згідно яких вважав позовні вимоги необґрунтованими, оскільки оспорюваний виконавчий напис був вчинений з суворим дотриманням ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» та п. 3.1., 3.2 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає, що у відповідності до п. 2.3 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України, - боржнику [PERSON] 24 серпня 2017 р. направлялась вимога (а.с. 60, 61-62) про необхідність виконання зобовязань, та було надано можливість надати свої заперечення щодо безспірності грошових вимог, однак боржником висловлень своєї незгоди надано не було. Крім того, вважає, що нотаріус не повинен перевіряти безспірність заборгованості. Згідно п. 4 гл. 16 Наказу МЮУ від 22 лютого 2012 р. № 2965/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» виконавчий напис має містити дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім*я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис. Тобто вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Аналізуючи вищезазначені положення законодавства представник відповідача вважає, що вчинений нотаріусом напис був здійснений у відповідності до чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства, що свідчить про спростування доводів позивача. Щодо проживання позивача [PERSON] на території зони АТО у ПАТ КБ «Приватбанк» не було достовірної інформації про адресу, за якою на час початку проведення антитерористичної операції проживав боржник за умови, що кредитний договір оформлений ще 12 листопада 2010 р. На сьогоднішній день боржник до банку з метою списання штрафних санкцій не звертався хоча банком і налаштовано прийняття таких заяв як через відділення банку так і шляхом подачі заяви через сайт банку. Після отримання достовірної інформації про адресу реєстрації, проживання/перебування боржника, банком буде виконано вимоги передбачені ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення АТО. Також представник відповідача зазначає, що розрахунок заборгованості є інформаційною довідкою, відображаючою фактичні операції про рух грошових коштів по рахунках кредитної угоди за весь період кредитування, до стягнення заявлено лише дійсно наявної простроченої заборгованості, що саме й вбачається з розрахунку. Просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 47). Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], представник третьої особи - Відділу ДВС Костянтинівського МРУЮ ГТУЮ в Донецькій області, в судове засідання не з*явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] (а.с.5-6) народився 11 жовтня 1986 року у м. Костянтинівка Донецької області, згідно сторінки паспорту з відміткою про місце проживання зареєстрований за адресою: [INFO] « В», кв. 40, з 08 лютого 2006 р. (а.с.6). 12 листопада 2010 року між відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н (а.с. 52-53). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 8-9, 54-56) станом на 31 липня 2017 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 12 листопада 2010 року становить 75989,46 грн. та складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 6786 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 61735 грн. 02 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3 373 грн. 70 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн., та процентної складової штрафу у розмірі 3594 грн. 74 коп. 24 серпня 2017 р. відповідачем на адресу [PERSON] направлялась вимога про необхідність виконання зобовязань за кредитним договором (а.с. 60, 61-62), докази одержання її позивачем не надані. 12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, на підставі якого запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти у сумі 75989,46 грн., а саме: - заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6786,00 грн., суму заборгованості за відсотками 61735,02 грн., пеню та комісію 3373,70 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоток від суми заборгованості) 3594,74 грн., а також витрати, пов*язані із вчиненням виконавчого напису 1800,00 грн. Зазначено, що строк, за який провадиться стягнення 2453 дні, а саме з 12 жовтня 2010 року по 31 липня 2017 року. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 13146 (а.с. 7). Виконавчий напис набрав законної сили з 12 вересня 2017 року та на його підставі представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було направлено заяву до Костянтинівського МРВДВС ГТУЮ у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження за вих. № 201710302799 від 31 жовтня 2017 р. (а.с. 10). Як вбачається з супровідного листа Костянтинівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області за вих. № 14.17/6653 від 21 лютого 2018 р. (а.с.11) на адресу [PERSON] було направлено копії по виконавчому провадженню № 55514006, виконавчий напис № 13146 від 12 вересня 2017 р. виданий приватним нотаріусом [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 77789,46 грн., а саме: - копію заяви про відкриття виконавчого провадження; - копію розрахунку заборгованості (а.с.8-9); - копію виконавчого напису. Згідно зі статтею 18 ЦК України та статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. В силу ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ від 29 червня 1999 р. №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими заборгованість проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення виконавчих написів врегульовано також і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5 (глава 16 Порядку). Таким чином, виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов'язань боржника. Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно п. 3.2 глави 16 розділу ІІ цього Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п.3.5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. В силу п. 5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, доводи письмових заперечень про дотримання вимог діючого законодавства при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки доказів того, що у розпорядженні нотаріуса були наявні всі необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку документи, зокрема, оригінал кредитного договору б/н від 12 листопада 2010 року, відповідачем суду не було надано. На підставі аналізу наданих сторонами та досліджених судом документів суд доходить висновку про порушення банком та нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, що узгоджується із Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15. Як вбачається з розрахунку заборгованості боржника [PERSON] (а.с.8-9, 54-56, 57-59) станом на 31 липня 2017 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 12 листопада 2010 року становить 75989,46 грн. та складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 6786 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 61735 грн. 02 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3 373 грн. 70 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн., та процентної складової штрафу у розмірі 3594 грн. 74 коп. Зі змісту виконавчого напису нотаріуса також вбачається, що строк, за який провадиться стягнення, становить 2453 дні, а саме: з 12 жовтня 2010 року по 31 липня 2017 року, тобто поза межами трирічного строку, що може свідчити про порушення строку позовної давності. Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Згідно із ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Відповідно до ч.3 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проведення антитерористичної операції на територіях, визначених Кабінетом міністрів України, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису суд визнає загальновідомими обставинами, які доказуванню не підлягають. Як вбачається з копії паспорту (а.с. 6) позивач [PERSON] є зареєстрованим за адресою: [INFO], пр-т. Ломоносова, 93 «В», кв.40. Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року № 1053-р м. Костянтинівка було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено м. Костянтинівку Донецької області. Тож, включення банком до розрахунку заборгованості, який було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису, сум пені та штрафу є неправомірним, оскільки заборона нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають на території де проводилася антитерористична операція, та обов*язок банків скасувати таку пеню та/або штрафи прямо передбачені законодавством України, діючим на час існування спірних правовідносин. Таким чином, з урахуванням положень ст. 12 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд вважає, що безспірність суми у вчиненому виконавчому написі стороною відповідача не доведена. Як роз*яснив Пленум ВСУ у Постанові № 2 від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» за змістом ст.385 ЦПК у передбаченому главою 39 цього Кодексу порядку оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оспорена боржником лише в позовному порядку. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.. Відповідно до вимог ст.50 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який грунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За таких обставин, суд вважає, що нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а виконавчий напис від 12 вересня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 13146, яким стягнуто з позивача на користь відповідача борг за кредитом, має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. В силу ст. 141 ЦПК України у зв*язку із задоволенням позову та враховуючи, що позивачеві було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved