Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором оренди автомобіля. На підставу своїх вимог спирається на те, що 8 листопада 2012 року [PERSON] та [PERSON], уклали письмовий, нотаріально посвідчений, договір оренди автомобіля марки "RENAULT" модель 19 державний номер [NUMBER], який в подальшому передано відповідачу у строкове платне користування на один рік. Договір зареєстровано в реєстрі за № 1305 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] Стан автомобіля на момент передачі в оренду відповідав технічним вимогам. Відповідно до п. 8 Договору оренди відповідач зобов'язався за користування зазначеним автомобілем сплачувати позивачці орендну плату в розмірі 3600 грн., на місяць, що сплачується готівкою або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивачки не пізніше 30 числа кожного місяця. Починаючи з січня 2013 року відповідач в порушення умов договору перестав здійснювати орендну оплату за користування автомобілем, на телефонні дзвінки не відповідав, а де знаходився автомобіль було відомо лише йому, що викликало у позивачки підозру у недобросовісності та вчиненні незаконних дій. З метою встановлення місцезнаходження автомобіля, 12.01.2013 року позивачка звернулася до Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення. Разом з тим, після подання заяви в правоохоронні органи відповідач сам зателефонував позивачці і запропонував самостійно забрати орендований ним автомобіль, який з його слів знаходився на автостоянці за адресою: вул. Героїв Сталінграду 22 у м. Черкаси. Таким чином, в користуванні відповідача орендований автомобіль перебував з 08.11.2012 року по 30.04.2013 року, що складає 6 місяців від обумовленого в договорі однорічного терміну. Проте, розрахувався він лише за перші два місяці користування автомобілем, що підтверджується розпискою, яка складена у формі здійснення записів на аркушах нотатника. Станом на 20 вересня 2013 року залишок боргу за орендну автомобіля становить 14400 грн., яку відповідач, на думку позивача, зобов'язаний сплатити на її користь, у зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даною позовною заявою. В ході розгляду справи позивачка в судовому засіданні збільшила позовні вимоги та просила стягнути в відповідача окрім 17949,60 грн. за договором оренди та 229,40 грн. судового збору, ще і витрати на запчастини та ремонт автомобіля в сумі 2058 грн. Позивачка та її представник до суду не з'явились, однак позивачка направила суду телеграму, в якій просила справу слухати в її відсутності та відсутності її представника та направити на її адресу копію рішення суду. Відповідач та його представник до суду не з'явились, хоча належним чином, в тому числі за допомогою СМС повідомлень, були повідомлені про час та місце розгляду справи, однак це не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності на підставі зібраних доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, рахує що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного: транспортний засіб, який є предметом договору оренди, а в подальшому предметом спору по стягненню оренди за який йдеться, це автомобіль "RENAULT" модель 19 державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON]. [PERSON], як власник автомобіля, довіреністю від 21.08.2010р. (а.с.6) уповноважив, в тому числі і, [PERSON] на вчинення дій від свого імені із належним йому автомобілем, результатом чого став договір оренди автомобіля від 08.11.2012р. (а.с. 4-5), в якому орендодавцем іменувалась [PERSON] (позивачка по справ), яка діяла від імені [PERSON], який в свою чергу діяв від імені [PERSON] В довіреності (а.с.6) помилка в імені [PERSON] виправлена із зазначенням, що "закреслене "д" не читати" та засвідчене приватним нотаріусом, а той час по-батькові [PERSON] зазначено [PERSON]. Позов до суду про стягнення боргу за договором оренди автомобіля (а.с. 2-3) поданий [PERSON] та підписаний нею особисто, в той час доказів завдання їй особисто збитків чи доказів наявності права вимоги, на свою особисту користь, за договором (а.с. 4,5) укладеним нею як представником власника автомобіля, як предмета оренди, суду не надано. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що ні позивачка ні її представник не надали суду жодного доказу та не довели жодної обставини на які посилалось в позовній заяві як підставу задоволення своїх позовних вимог, тому в задоволені позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed