Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

У позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) б/н від 29.11.2012 [PERSON] отримав кредит у розмірі 5190,30 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,833 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється у такому порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають між ним та позивачем кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Вступаючи у правовідносини, сторони керувалися нормами про договір приєднання. Приєднання відповідача до угоди і дію договору підтверджує також факт користування відповідачем картковим рахунком, використання кредитних коштів та періодичне погашення заборгованості. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Оскільки, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, відтак, утворилася заборгованість у сумі 21492,96 грн, з яких: 5190,30 грн - заборгованість за кредитом, 3682,41 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 11702,26 грн - заборгованість за пенею, 917,99 грн - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. На підставі наведеного, позивач просив стягнути на його користь вказані суми з відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, а також зазначив, що у разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи З огляду на положення ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, ураховуючи, що він скористався своїми процесуальними правами. Відповідач до суду повторно не з`явився, 23.12.2021 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Оглянувши позовну заяву, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив таке. [PERSON] звернувся до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (яке в подальшому перейменовано на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк») за наданням банківських послуг, підписав 21.12.2010 анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В анкеті-заяві вказано, що відповідач бажає оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка "Універсальна". У цьому документі зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві також зазначено про те, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Ці обставини підтверджуються даними копій анкети-заяви і паспорта на ім`я [PERSON] , що надані позивачем. 29.11.2012 між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості № б/н, за умовами якої відповідач отримав від позивача терміновий кредит у розмірі 5190,30 грн на термін 12 місяців - з 29.11.2012 по 30.11.2013. Відповідно до п.п. 1.1.2 Генеральної угоди, заборгованість за Договором 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 5690,30 грн. Згідно з п.п. 1.1.3 Генеральної угоди, дата остаточного погашення заборгованості за Договором 1- 30.11.2013. Відповідно до п. 1.2 Генеральної угоди, з метою забезпечення виконання зобов`язання за Договором, позичальник зобов`язується в день підписання Генеральної угоди мати залишок на будь якому відкритому в Банку рахунку в розмірі 500 грн. Згідно з п. 1.3 Генеральної угоди, згідно статей 212, 651 ЦК України, у випадку порушення позичальником будь якого із зобов`язання, передбачених Договорами і Розділом 1 "Реструктуризація заборгованості" Генеральної угоди більше ніж на 1 день. Відповідно до п.п. 1.3.1 Генеральної угоди, терміном повернення кредиту, який вказано в п.п. 1.1.3 Генеральної угоди, є 2 день з моменту такого порушення. Згідно з п.п. 1.3.2 Генеральної угоди, вся заборгованість за кредитом, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (2 день), вважається простроченою. Відповідно до п.п. 1.3.3 Генеральної угоди, в день наступний за днем повернення кредиту (2 день) позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 925,49 грн по Договору 1. Згідно з п. 1.5 Генеральної угоди, підписання даної Генеральної угоди не є рішенням Банку про анулювання заборгованості позичальника. Відповідно до п. 1.8 Генеральної угоди, при укладенні Генеральної угоди Банк використовує факсимільне відтворення підпису Голови Правління Банку, а також відтворення відбитка печатки Банку технічними друкованими пристроями. Згідно з п. 2.1 Генеральної угоди, Банк надає позичальнику терміновий кредит у сумі 5190,30 грн на термін 12 місяців з 29.11.2012 по 30.11.2013 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі у сумі 5190,30 грн в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 0,833 відсотків на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту вказаній в Заяві, Умовах і правилах терміни. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку:починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 456,94 грн для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2013. Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, згідно статей 212, 611, 651 ЦК України, при порушенні позичальником термінів погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день, по зобов`язанням, термін яких не наступив, Сторони погодили, що терміном повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 925,49 грн. У порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, відтак, утворилася заборгованість у сумі 21492,96 грн, з яких: 5190,30 грн - заборгованість за кредитом, 3682,41 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 11702,26 грн - заборгованість за пенею, 917,99 грн - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини, зокрема, між ними укладено договір кредиту. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зазначене підтверджується письмовими доказами: анкетою-заявою відповідача [PERSON] від 21.12.2010, Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 29.11.2012. Порушення відповідачем умов договору, а, отже, і прав позивача, шляхом не виконання відповідачем умов договору щодо належного і своєчасного повернення кредиту (його складових), розмір заборгованості за кредитним договором позивачем обґрунтовано його розрахунком заборгованості за договором (відповідно до умов договору). Статус позивача як юридичної особи та отримання банківської ліцензії підтверджується наданими позивачем копіями довідки про включення до ЄДРПОУ, банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витягу зі статуту Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами § 1-2 Глави 16, Глави 52, § 1, 2 Глави 71 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а також нормами Закону України «Про захист прав споживачів». За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі, а недодержання письмової форми має наслідком його нікчемність (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частинами 1, 2 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Отже, сума наданого кредиту, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Вирішуючи чи підлягає стягненню з [PERSON] пеня у розмірі 11702,26 грн, суд виходить з наступного. Як вбачається із наданого суду розрахунку, розмір пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором від 04.08.2020 складає 11702,26 грн. Суд вважає, що зазначена сума пені не відповідає принципу співмірності, оскільки більше ніж у два рази перевищує розмір основного боргу (5190,30 грн), що, у розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України, є підставою для зменшення розміру неустойки. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню - з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 5190,30 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача 917,99 грн - штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За змістом даної норми, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. З умов кредитного договору вбачається, що обидва види неустойки штраф 917,99 грн та пеня 11702,26 грн, що нараховані відповідачеві, передбачені як відповідальність за порушення строків виконання зобов`язань за договором. Таким чином, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов`язання (прострочення виконання грошового зобов`язання), що суперечить положенням ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. На підставі викладеного, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу є необґрунтованою. Даний висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 21.10.2015 у справі №6-2003цс15. Отже, позов АТ КБ «Приватбанк» слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача: 5190,30 грн заборгованості за кредитом, 3682,41 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 5190,30 грн - заборгованості за пенею, а в задоволенні інших вимог - відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволенню частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1375,33 грн (позов задоволено на 65,43 %, сплачена сума судового збору - 2102 грн; 2102 х 65,43 % = 1375,33 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial