Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що із 2011 року по 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою [PERSON] . За час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . 18.06.2018 року Турківським районним судом винесено судовий наказ, яким із позивача вирішено стягувати аліменти на користь відповідачки на утримання сина, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Перед одруженням, він повідомляв відповідачці, що хворіє важким захворюванням на епілепсію, що є інвалідом другої групи. Колишня дружина була обізнаною про стан його здоров`я, так як вони проживають в одному селі, і дала згоду на одруження. Стан його здоров`я на даний час не покращився, а навпаки погіршився. Позивач вимушений постійно лікуватися, на лікування та придбання ліків витрачає багато коштів, в середньому на місяць він вимушений купляти ліків на суму 500-800 гривень. Так, як інвалід другої групи загального захворювання, він отримує пенсію в розмірі 1452,00 гривні. Розмір аліментів які з нього стягують відповідно до судового наказу Турківського районного суду Львівської області від 18.06.2018 року становлять 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на час звернення із позовом це 972 гривні. Йому залишається 480 гривень, що становить одну третину від пенсії. Працювати він не може, оскільки стан здоров`я не дозволяє йому влаштуватися на роботу. За таких обставин він приречений на злиденне існування. Тому просить суд: змінити розмір аліментів встановлений судовим наказом Турківського районного суду Львівської області від 18 червня 2018 року та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 22 липня 2019 року постановлено цивільну справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали судді Турківського районного суду Львівської області від 22.07.2019 року сторони одержали особисто згідно поштового відправлення - 25.07.2019 року. 27.08.2019 року відповідач подала до суду відзив на позов. Сторони по справі клопотань про проведення судового засідання з повідомленням сторін не подавали; відповідач у встановлений судом строк подала до суду відзив на позов. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що із позивача, відповідно до судового наказу Турківського районного суду Львівської області від 18.06.2018 року у справі №458/588/18 2-н/458/11/2018, стягуються аліменти в користь [PERSON] , зареєстрованої та жительки [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи із 31.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] має ІІ (другу) групу інвалідності згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії та отримує пенсію в сумі 1452 гривні 00 копійок, що підтверджується довідкою, виданою управлінням соціального захисту населення Турківської РДА №2166/04-08 від 15.07.2018 року. Також інвалідність позивача підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 25 січня 2016 року та копією виписки із консультації епілептолога Львівської обласної психіатричної лікарні. Окрім того, позивачем долучені до матеріалів справи копії товарних чеків на ліки на суму 115 грн. від 13.07.2018 року та на суму 550 грн. від 23.10.2018 року. Згідно поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, вона не погоджується із вимогою позивача про зміну розміру аліментів, з огляду на наступне. Законом встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Про хворобу позивача дізналася лише після народження сина. Також в червні місяці 2019 року їх сину встановлено діагноз: епісиндром, генералізовані тоніко-клонічні припадки, що підтверджується копіями консультаційних висновків дитячого невролога від 20.06.2019 року і від 22.07.2019 року; копією протоколу магнітно-резонансної томографії від 19.06.2019 року; копіями клінікоелектроенцефалографічних висновківвід 19.06.2019 року і від 22.07.2019 року; копією направлення на консультацію в діагностичні кабінети на консультацію до спеціаліста невролога від 19.06.2019 року; копією направлення на консультацію в діагностичні кабінети на консультацію до спеціаліста психіатра та копією направлення на УЗД. За таких обставин, суд дійшов обгрунтованого висновку, що правові підстави для зменшення розміру аліментів, які за рішенням суду стягуються з [PERSON] відсутні. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XII (78912) від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція ООН "Про права дитини"), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.182 СК України суд врахувує, що син позивача має мати рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Наведені в позовній заяві позивачем доводи щодо погіршення стану його здоров`я, є правовою підставою для зменшення розміру аліментів, проте не є правовою підставою для порушення гарантованих державою прав дітей на гідний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенція ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З урахуванням всіх обставин по справі, суд дійшов висновку, що у позові позивача слід відмовити. Відповідно до норм ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача. Враховуючи норми пп. 9 п.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Outcome: dismissed