Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

01 березня 2021 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень", третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. І. Стислий виклад позиції позивача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 листопада 2019 року між позивачем та відповідачем, за твердженням відповідача, був укладений кредитний договір №1494351284, по якому допущено прострочення виконання зобов`язання, утворилася заборгованість в сумі 18 736,62 гривень. Відповідач звернувся до приватного нотаріуса Горая О.С. і останній виніс виконавчий напис від 31 жовтня 2020 року за №90595, яким запропоновано стягнути з позивача суму заборгованості на користь відповідача в сумі 18 736,62 гривень та плату за вчинення нотаріальних дій - 900 гривень. Виконавчий напис було направлено на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькій О.О., яка відкрила ВП №64224092, винесла постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 27 січня 2021 року. на суму 22 169,28 гривень, з урахуванням виконавчого збору. Вважає, що виконавчий напис винесено незаконно, оскільки його не попереджували про існування боргу, заборгованість не є безспірною, взагалі такої заборгованості у нього перед відповідачем не має, а якщо такий кредитний договір і існує, то йому незрозумілий порядок нарахування заборгованості, її складових, відсутні будь-які розрахунки, графіки сплати, на його адресу не надходило повідомлень, вимоги про погашення заборгованості, нотаріус не повідомив його про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису. У виконавчому напису вказано, що він проживає в м.Першотравенську, незрозуміло чому виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу. Просить визнати виконавчий напис №90595 від 31 жовтня 2020 року таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить їх задовільнити. Представник відповідача - ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про дати розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність, суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про розгляд справи в його відсутність не надав. Інших клопотань, в порядку ст.222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 05 березня 2021 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, призначено її розгляд на 25 березня 2021 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третім особам письмові пояснення (заперечення) щодо позову. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладався на 14 та 29 квітня 2021 року. Ухвалою суду про відкриття провадження було задоволене клопотання позивача та витребувано від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. належним чином завірені копії документів, що слугували підставою вчинення виконавчого напису №90595 від 31 жовтня 2020 року відносно [PERSON] , однак ухвала суду була проігнорована та не виконана, не дивлячись на надіслання судом нагадувань про необхідність її виконання. В зв`язку з чим, суд розглянув справу за наявними в ній письмовими доказами. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 31 жовтня 2020 року за реєстровим №90595 з [PERSON] стягнуто за кредитним договором №1494351284 від 29 листопада 2019 року, укладеним з ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" на користь останнього заборгованість в розмірі 18 736,62 гривень за період з 16 січня 2020 року по 12 жовтня 2020 року, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 11 071,73 гривень, простроченої заборгованості за комісією в сумі 0,00 гривень, простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 4 397,25 гривень, строкової заборгованості за штрафами і пенями 3 267,64 гривень та стягнуто 900 гривень за вчинення виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 21 січня 2021 року у ВП №64224092, відкритого на підставі виконавчого напису №90595 від 31 жовтня 2020 року, відкрито виконавче провадження та 27 січня 2021 року винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника [PERSON] , які він отримує в ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ". V. Оцінка суду. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірні правовідносини у цій справі регулюються ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про нотаріат». Згідно зі ст.18ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За приписами ст.87Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172(далі Перелік). Відповідно до пункту 1 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пункт другий Переліку вказує, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, зазначений пункт 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». В частині щодо доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017 року, була визнана незаконною та нечинною. У зв`язку із цим, вчинення 31 жовтня 2020 року нотаріусом виконавчого напису на підставі другого пункту Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, яка була визнана судом незаконною та нечинною, є неправомірним. Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05.07.2017 року в справі за №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач у позовній заяві ставить під сумнів розмір заборгованості, вказує на те, що жодних договорів з відповідачем не укладав. При цьому, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості позивачу за кредитним договором. За таких обставин суд вважає, що заборгованість позивача перед банком за кредитом на час вчинення виконавчого напису не була безспірною. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 908 гривень, сплачений позивачем при пред`явленні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved