Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

у березні 2020 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до ТОВ "Гоуфінгоу" про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] зазначає, що у 2019 році між ним та ТОВ «Гоуфінгоу» було укладено 8 договорів позики, умови яких виконані позивачем. Отримаши в жовтні 2019 року вимогу про сплату заборгованості, сторони узгодили суму у розмірі 11 000 грн., яка була сплачена 22.11.2019 р. позивачем. У зв"язку з цим на адресу позивача була направлена відповідна довідка, якою відповідач повідомив про те, що станом на 26.12.2019 р. заборгованість перед товариством за договором про надання фінансового кредиту № 3086714396/121433 від 19.08.2019 р. відсутня, кредитний договір закритий. Листом від 05.12.2019 р. № 05/12 Нацкомфінпослуг повідомив [PERSON] про те, що договір 33086714396/121433 між позивачем та ТОВ "Гоуфінгоу" не укладався. Звернення позивача про надання повної інформації з історії кредитів та повернення коштів ТОВ "Гоуфінгоу" ігноруються. За таких підстав, позивач просить -стягнути з ТОВ "Гоуфінгоу" компенсацію матеріальних збитків в сумі 11 000,00 грн., сплачених позивачем в рахунок погашення заборгованості за договором № 3086714396/121433 від 19.08.2019 р., - стягнути з ТОВ "Гоуфінгоу" 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року відкрито спрощене провадження у справі, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. (а.с. 32) 25 травня 2020 року відповідач ТОВ «Гоуфінгоу» подав до суду відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки 19.08.2019 р. між [PERSON] та ТОВ "Гоуфінгоу" був укладенийдоговір пронадання фінансового кредиту № 3086714396/121433, відповідно до умов якого позивач отримав від відповідача кредитні кошти у розмірі 2 000 грн. строк мна 30 днів, тобто до 17.09.2019 р. Умовами кредитного договору встановлено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 672,25% річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% на добу. Позивач порушив умови укладеного договору, своєчасно не повернувши кредитні кошти, у зв"язку з чим були нараховані відсотки та пеня. Отримані від позивача кошти у розмірі 11 000 грн. були спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором № 3086714396/121433. Відповідь Нацкомфінпослуг від 05.12.2019 р. № 05/12 відповідач вважає помилковою, оскільки, отримавши вимогу, ТОВ "Гоуфінгоу" надав необхідні відповіді та копії запитуваних документів. 09 червня 2020 року позивач [PERSON] до суду надіслав відповідь на відзив, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про не обґрунтованість вимог позивача, з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 серпня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Гоуфінгоу» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 3086714396/121433, відповідно до умов якого позивач отримав від відповідача кредитні кошти у розмірі 2000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 17.09.2019 року, що підтверджується відповідною заявкою та Індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту № 3086714396/121433. Умовами кредитного договору встановлено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 672,25 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована. 04 листопада 2019 року ТОВ «Гоуфінгоу» на адресу позивача надіслало вимоги про сплату боргу за кредитним договором № 3086714396/121433 від 19 серпня 2019р. 22 листопада 2019 року позивачем було сплачено 11 000,00 грн. згідно квитанції 1786-3648-0742-5373 в рахунок погашення кредитного договору № 3086714396/121433 від 19 серпня 2019р. (а.с. 11) Відповідно до довідки від 26 грудня 2019 року № 26/12/2-д, виданої ТОВ «Гоуфінгоу», станом на 26 грудня 2019 року заборгованість перед ТОВ «Гоуфінгоу» за договором про надання фінансового кредиту № 3086714396/121433 від 19 серпня 2019р. відсутня, кредитний договір закритий. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] зазначає, що між ним та відповідачем договір не укладався, про що йому стало відомо з листа від 05 грудня 2019 року № 05/12 Нацкомфінпослуг, а отже кошти в сумі 11 000,00 грн., які позивач перерахував на погашення заборгованості за вказаним договором, отримані відповідачем шахрайським шляхом, тому підлягають поверненню. Суд не погоджується з доводами позивача та вважає, що його позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. З матеріалів справи вбачається, що 15.11.2019 р. ТОВ "Гоуфінгоу" отримало вимогу Нацкомфінпослуг щодо надання інформації та документів № 24933/15-8. 15.12.2019 р. у відповідь на отриману вимогу відповідач надав лист (вих. № 15/12), яким надав всю запитувану інформацію та копії запитуваних документів. 10.12.2019 р. ТОВ "Гоуфінгоу" отримало вимогу Нацкомфінпослуг щодо надання інформації та документів № 26474/15-8. 26.12.2019 р. у відповідь на отриману вимогу відповідач надав лист (вих. № 26/12000000000000000000), яким надав всю запитувану інформацію та копії запитуваних документів. Відповідач зазначає, що відповіді від 05.12.2019 р. з вх. № 05/12 ТОВ "Гоуфінгоу" на адресу Нацкомісії не направляв та жодним чином не надавав інформації з приводу того, що договорів № 3086714396/121433 не укладався. Таким чином, твердження позивача не відповідають дійсним обставинам справи, а тому відсутні підставі для стягнення з ТОВ "Гоуфінгоу" 11 000 грн., які були сплачені [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 3086714396/121433. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», на які, як на підставу недійсності кредитного договору посилався [PERSON] , до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов"язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь - яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов"язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року, справа № 6-1341цс15). Так, матеріалами справи підтверджується, що позичальник у належний спосіб ознайомився із вказаною інформацією. За змістом оспорюваного кредитного договору, сторони погодили та визначили усі істотні умови на час його підписання, позивач погодився на отримання у кредит коштів саме на таких умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладання і підписання кредитного договору було вільним. Оспорюваний позивачем договір не суперечить вимогам законодавства, встановленим для договорів даного виду, позивачем не надано доказів недійсності договору, зокрема із заявлених ним підстав із посиланням на ст. 230 ЦК України, та(або) його нікчемності, не встановлено таких і судом. В частині доводів щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. У пунктах 1, 5 частини першої статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів" зазначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (товарах, роботах, послугах). При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частина друга статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів"). Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (не договірне зобов`язання). Спричинення моральної шкоди є оціночним поняттям, критерії якого побудовані на загально прийнятих уявленнях про негативні події, їх ступінь та наслідки, вплив на дисбаланс у звичний спосіб життя, порушення душевної рівноваги, необхідність докладання зусиль для їх відновлення та супутні цьому переживання, а також з урахуванням вини заподіювача шкоди. Сутність компенсації моральної шкоди як способу захисту цивільних прав полягає у покладенні на правопорушника юридичного обов`язку компенсувати потерпілому втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, спричинених порушенням його блага і прав, а головна мета такої компенсації - надання можливості потерпілій особі за її допомогою відновити втрачену душевну рівновагу, певною мірою пом`якшити заподіяні переживання. Звертаючись до суду, позивач у вимогах вказав, що моральна шкода виникла внаслідок порушеного права споживача та пережитих душевних страждань. Встановивши обставини справи, суд не погоджується з такими доводами позивача, тому в цій частині позовних вимог [PERSON] також необхідно відмовити.

Outcome: dismissed