Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У червні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська факторингова компанія" (далі - ТОВ "УФК" або Товариство) звернулося до суду з позовом, у якому просило звільнити з під арешту земельну ділянку площею 0,1698 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], накладений згідно із постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (далі - Відділ ДВС) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 червня 2013 року у виконавчому провадженні № 38486419 (а. с. 2-3, 74-75). В обґрунтування позову зазначало, що відповідно до умов договору про відступлення права вимоги № 2, укладеного 26 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Вектор Банк" (далі - ПАТ "Вектор Банк") і ТОВ "УФК", та договору про відступлення прав за договорами іпотеки, укладеного між ними ж 27 травня 2016 року, ТОВ "УФК" набуло прав нового кредитора та нового іпотекодержателя вказаної вище, належної [PERSON] на праві власності, земельної ділянки. Накладений 17 червня 2013 року постановою державного виконавця Відділу ДВС арешт на дану земельну ділянку у виконавчому провадженні № 38486419 порушує права ТОВ "УФК" як нового іпотекодержателя, оскільки у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором Товариство має пріоритетне право на реалізацію предмета іпотеки в позасудовому порядку згідно із умовами іпотечного договору у будь-який спосіб, передбачений Законом України "Про іпотеку". 30 жовтня 2015 року державним виконавцем Відділу ДВС було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, при цьому арешт із вказаної земельної ділянки не знято, тому Товариство змушене звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача Кухаренко В.В. у судовому засіданні позов підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. У разі задоволення судом позову понесені позивачем судові витрати у справі з відповідачів просила не стягувати. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем її проживання та через оголошення в пресі, про причин неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. Представник відповідача Відділу ДВС Турчина О.С. у суді позов не визнала, проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що зняття арешту з майна боржника державним виконавцем проводиться в межах фактично виконаного виконавчого провадження. Станом на 30 жовтня 2015 року [PERSON] з боргом не розрахувалася, виконавчий збір не сплатила, тому правові підстави для винесення державним виконавцем рішення про зняття арешту з майна боржника відсутні, про що позивача ТОВ "УФК", яке не є стороною стягувача у виконавчому провадженні, повідомлено. Просила суд у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 18 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (далі - Банк), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"), та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір № 014/7086/82/73150, за умовами якого [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 27000,00 доларів США, зі сплатою процентів у розмірі 14 % річних, строком остаточного погашення кредиту до 18 червня 2018 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, 18 червня 2008 року між Банком і [PERSON] був укладений іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Карповичем О.М., зареєстрований в реєстрі за № 1755, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку Банку належну їй на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 786566 земельну ділянку площею 0,1698 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку (далі - предмет іпотеки). 14 червня 2013 року до Відділу ДВС на примусове виконання надійшов виконавчий лист № 2-361 від 18 травня 2011 року, виданий Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на корить ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" суми заборгованості в розмірі 273895,44 грн. 17 червня 2013 року державним виконавцем Відділу ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 38486419 з примусового виконання даного виконавчого листа і постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відомості про арешт внесені до Єдиного державного реєстру обтяжень нерухомого майна. 30 жовтня 2015 року державним виконавцем Відділу ДВС було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин), оскільки у боржника [PERSON] відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Також 30 жовтня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника [PERSON] на користь Відділу ДВС виконавчого збору в розмірі 27389,54 грн. 26 травня 2016 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" і ПАТ "Вектор Банк" укладено договір відступлення права вимоги № 114/19, згідно із умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/7086/82/73150 від 18 червня 2008 року, укладеним між Банком і [PERSON], перейшло до нового кредитора ПАТ "Вектор Банк". Того ж дня, 26 травня 2016 року, між ПАТ "Вектор Банк" і ТОВ "УФК" був укладений договір про відступлення права вимоги № 2, за умовами якого до ТОВ "УФК" перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за зазначеним кредитним договором в загальному розмірі 36595,76 доларів США, що складає 918553,39 грн. 27 травня 2016 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" і ПАТ "Вектор Банк" укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.С., зареєстрований в реєстрі за № 1329, відповідно до якого у зв'язку з укладенням ними 26 травня 2016 року договору відступлення права вимоги № 114/19 ПАТ "Вектор Банк" набуло всіх прав іпотекодержателя за іпотечним договором, укладеним 18 червня 2008 року між Банком і [PERSON] Того ж дня, 27 травня 2016 року, між ПАТ "Вектор Банк" і ТОВ "УФК" також укладений договір про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.С., зареєстрований в реєстрі за № 1331. Згідно із умовами п. 4 вказаного вище договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, у зв'язку з укладенням сторонами 26 травня 2016 року договору відступлення права вимоги № 2 ПАТ "Вектор Банк" відступає та передає, а ТОВ "УФК" набуває всіх прав нового іпотекодержателя за іпотечним договором, укладеним 18 червня 2008 року між Банком і [PERSON], щодо належної останній на праві власності земельної ділянки площею 0,1698 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер [NUMBER]. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 червня 2016 року вбачається, що іпотекодавцем за договором іпотеки від 18 червня 2008 року є [PERSON], іпотекодержателем - ТОВ "УФК", предметом іпотеки є зазначена вище земельна ділянка. Також з цього витягу видно, що на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 червня 20013 року, винесеної державним виконавцем Відділу ДВС у виконавчому провадженні № 38486419, на вказану земельну ділянку накладено арешт. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ч. 1 ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд встановив, що у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № 014/7086/82/73150 від 18 червня 2008 року остання має перед новим кредитором ТОВ "УФК" заборгованість в розмірі 36595,76 доларів США, що становить 918553,39 грн., з яких: 25990,71 доларів США - заборгованість за кредитом, 6415,06 доларів США - заборгованість по процентам та 4189,99 доларів США - пеня. Відповідно до п. 8.1 ст. 8 іпотечного договору від 18 червня 2008 року, укладеного між Банком і [PERSON], у разі невиконання або неналежного виконання всіх або окремих зобов'язань, що забезпечені іпотекою згідно із ст. 2 цього договору, іпотекодержатель має право стягнути звернення на предмет іпотеки і задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Згідно із п. п. 2.1, 2.2 цього договору іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмет іпотеки свої вимоги щодо повернення суми кредиту, сплати процентів і пені. У п. п. 8.3 - 8.5 іпотечного договору передбачено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із способів звернення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема, у позасудовому порядку шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, з урахуванням особливостей, встановлених ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позивач ТОВ "УФК" як новий кредитор та іпотекодержатель має пріоритетне право реалізації предмета іпотеки - земельної ділянки площею 0,1698 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, кадастровий номер [NUMBER], яка на праві власності належить [PERSON] та передана нею в іпотеку у рахунок забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором № 014/7086/82/73150 від 18 червня 2008 року. За змістом ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Відповідно до ч. 7 ст. 3 цього Закону пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом ч. 1 ст. 36 цього ж Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; - право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Виходячи з наведених вище норм закону, іпотекодержатель ТОВ "УФК" має пріоритетне право на реалізацію предмета іпотеки для задоволення своїх вимог у рахунок погашення заборгованості [PERSON] у будь-який спосіб за його вибором, що передбачений Законом України "Про іпотеку". Наявність арешту на все належне боржнику [PERSON] нерухоме майно, у тому числі предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,1698 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, кадастровий номер [NUMBER], унеможливлює вчинення ТОВ "УФК" заходів для задоволення вимог кредитора за рахунок предмета іпотеки, чим порушує переважне право іпотекодержателя перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Листом від 13 січня 2017 року за вих. № 32725 відповідач Відділ ДВС повідомив позивача ТОВ "УФК" про відсутність правових підстав для винесення державним виконавцем рішення про зняття арешту з майна боржника [PERSON], посилаючись на те, що виконавчі дії, у тому числі зняття арешту з майна, проводяться державним виконавцем у межах фактично виконаного виконавчого провадження. Станом на 30 жовтня 2015 року - день винесення державним виконавцем Відділу ДВС постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 38486419 боржник [PERSON] суму заборгованості та виконавчий збір не сплатила. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку,що позовні вимоги ТОВ "УФК" як нового іпотекодержателя про зняття арешту із земельної ділянки, яка є предметом іпотеки, накладеного постановою державного виконавця Відділу ДВС від 17 червня 2013 року у виконавчому провадженні № 38486419, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved