Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. За її згодою у вищезазначеній квартирі було зареєстровано її племінника [PERSON] З листопада 2013 року [PERSON] не мешкає за своїм місцем реєстрації, його фактичне місце мешкання позивачу невідомо. Комунальні послуги [PERSON] не сплачує, в квартирі не проживає та не з'являється, однак до теперішнього часу з реєстраційного обліку не знявся, чим здійснює позивачу перешкоди у користуванні своїм майном. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Крім того, зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку.. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 18.12.2007 року [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. Згідно довідки дільниці № 21 КП "Жилкомсервіс" № 4239 від 08.04.2014 року та відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС УДМС України від 22.12.2014 року за адресою: [ADDRESS], зареєстровано місце проживання [PERSON]. Як вбачається із акта комісії мешканців будинку [ADDRESS], [PERSON] з листопада 2013 року не проживає в квартирі [ADDRESS], його особистих речей в квартирі або інших ознак, які вказують на його фактичне місце проживання за вказаною адресою, немає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] з листопада 2013 року за місцем реєстрації не проживає, перешкод у здійсненні ним права користування житловим приміщенням йому не здійснювалось, зі слів мешканців будинку [PERSON] півтора роки тому виїхав до В'єтнаму. Як вбачається із витягу з бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України", наданого Головним центром обробки інформації Державної прикордонної служби України станом на 17.02.2015 року, громадянин В'єтнаму [PERSON], 02.12.2013 року виїхав за межі України та на територію України не повертався. Відносно звернення відповідача з заявами про перешкоджання йому у користуванні житлом, Комінтернівським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області повідомлено, що [PERSON] з будь-якими заявами та повідомленнями в період з 01.07.2013 року по 01.01.2015 року до Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області не звертався. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Статтею 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved