Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

головний лікар Комунального закладу охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON] звернулася до суду з заявою та просить про госпіталізацію у психіатричний стаціонар КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], без його усвідомленої згоди. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [PERSON] госпіталізований 07 листопада 2016 року до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» на підставі направлення про госпіталізацію, виданого Комунальною установою «Ржавецький психоневрологічний інтернат», після чого оглянутий лікарем-психіатром [PERSON], який за результатами такого огляду та на підставі відомостей, які надійшли від опікуна хворого [PERSON], зробив висновок щодо необхідності госпіталізації хворого до психіатричного закладу для обстеження та лікування у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих у разі, якщо [PERSON] не буде надана психіатрична допомога. 07 листопада 2016 року о 10 годині 30 хвилин [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», яка підтвердила рішення про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в умовах стаціонару. В судовому засіданні лікар-психіатр КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON] підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити та зазначив, що 07 листопада 2016 року [PERSON] госпіталізований до ОПЛ № 1 та оглянутий комісією лікарів, відповідно до висновку якої останній страждає на тяжкий психічний розлад в формі шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу з наростаючим дефектом в емоційно-вольовій сфері, внаслідок чого він не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, потребує постійного нагляду та догляду; може спричинити значну шкоду оточуючим внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. За вказаних обставин, [PERSON] потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар без усвідомленої згоди хворого. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти госпіталізації [PERSON] у психіатричний стаціонар КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», без усвідомленої згоди останнього. Законний представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Представник Комунальної установи «Ржавецький психоневрологічний інтернат» в судове засідання не зявився, подав суду заяву, не заперечував проти госпіталізації [PERSON] у психіатричний стаціонар КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», без усвідомленої згоди останнього, просив розглядати справу без його участі. Особа, у відношенні якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] у судове засідання не викликався, оскільки рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11 квітня 2007 року останнього визнано недієздатним та відповідно до повідомлення заступника головного лікаря з медичної частини КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» лікаря-психіатра [PERSON] та завідувача 8 відділення КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» лікаря-психіатра Мясникової М.В., [PERSON] не може приймати участь у судовому засіданні за станом здоровя. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали заяви, дослідивши надані докази, встановив наступне. Судом встановлено, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11 квітня 2007 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним та призначено [PERSON] його опікуном. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Також судом встановлено, що на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від його опікуна [PERSON], 07 листопада 2016 року о 10 годині 30 хвилин [PERSON] госпіталізовано до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1». В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016, положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1480-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Як вбачається з виписки з історії хвороби №3477/2016, [PERSON] психічно хворий з 1991 року; чотири рази перебував на лікуванні в ОПЛ № 3 з діагнозом: наслідки органічного ураження ЦНС; у 1998 році перебував на лікуванні афективної патології УНІІ КЄНП; останній раз перебував на лікуванні в ОПЛ № 3 у період з 29 лютого 2000 року до 10 квітня 2000 року; після чого неодноразово перебував на лікуванні в ОПЛ № 1 - у період з 17 липня 2000 року до 31 липня 2000 року з діагнозом: шизофренія, параноїчна форма, безперервний тип перебігу; у період з 30 травня 2008 року до 24 червня 2010 року з діагнозом: F 20.00; у період з 01 листопада 2011 року до 31 березня 2012 року з діагнозом: шизофренія, параноїчна форма, безперервний тип перебігу з везікулярним дефектом в емоційно-вольовій сфері; у період з 18 жовтня 2012 року до 01 квітня 2013 року; з 11 листопада 2013 року до 10 квітня 2014 року з діагнозом: шизофренія, безперервний тип перебігу з наростаючим дефектом в емоційно-вольовій сфері; останній раз перебував на лікуванні в ОПЛ № 1 у період з 15 травня 2015 року до 19 серпня 2015 року з діагнозом: шизофренія, параноїчна форма з наростаючим дефектом в емоційно-вольовій сфері; з 25 червня 2010 року є підопічним КУ «Ржавецький психоневрологічний інтернат». З 07 листопада 2016 року перебуває на лікуванні в КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» з діагнозом: шизофренія, параноїчна форма з наростаючим дефектом в емоційно-вольовій сфері, F 20.00. При госпіталізації [PERSON] у психіатричний стаціонар КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» психічний стан останнього наступний: контакт з хворим формальний, мислення паралогічне, часом багатослівний не по суті; помічає навязливі думки та дії; хворий напружений, висказує бредові ідеї відносно матері та оточуючих; дратівливий; періодично озлоблений, негативний; інструкції не виконує; виражений дефект в емоційно-вольовій сфері, критика до свого стану відсутня. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад в формі шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу з наростаючим дефектом в емоційно-вольовій сфері, внаслідок чого він не може самостійно задовольнити свої життєві потреби; потребує постійного нагляду та догляду; може спричинити значну шкоду оточуючим внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є недієздатним, що виключає можливість отримання його усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. Також в судовому засідання встановлено, що [PERSON] госпіталізовано до психіатричного закладу на підставі відомостей про його поведінку, які надійшли від опікуна [PERSON] - [PERSON], тобто госпіталізацію проведено за згодою його законного представника. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1» та на необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України окремих положень статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу". Враховуючи, що [PERSON] страждає психічним захворюванням шизофренією, параноїчної форми, безперервний тип перебігу з наростаючим дефектом в емоційно-вольовій сфері, у звязку зі своїм психічним станом визнаний судом недієздатним та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію, суд вважає за необхідне задовольнити заяву головного лікаря КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON] та госпіталізувати [PERSON] у психіатричний стаціонар без його усвідомленої згоди, при цьому суд виходить з того, що останній внаслідок погіршення його психічного стану може спричинити суттєву шкоду оточуючим, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, його лікування можливе лише в стаціонарних умовах. На підставі викладеного,

Outcome: approved