Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач 02.04.2015 року звернувся до суду з позовом та просив визнати відповідача особою, яка втратила право на користування житловою площею в будинку [ADDRESS], та зняти її з реєстрації. Обґрунтовує позов тим, що він відповідно до договору купівлі-продажу від 21.06.1990 р. є одноособовим власником квартири [ADDRESS]. В 1999 р. проживав однією сім"єю з [PERSON], яка попросила прописати її доньку - [PERSON] (відповідач). [PERSON] з дня реєстрації і по сьогоднішній день не проживала в квартирі ні одного дня. 13.10.2013 року дружина померла, після чого неодноразово просив відповідача знятися з реєстраціїї, одна вона відмовляється, чим позбавляє його можливості вільно на власний розсуд користуватися і розпоряджатися своїм майном. Оскільки в добровільному порядку відповідач не знялася з реєстраційного обліку, він звернувся за захистом своїх прав із позовом до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася повторно. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв про розгляд справи в своїй відсутності та заперечень проти позову до суду не подала. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] повідомили, що вони є сусідами позивача і наглядно знають дочку [PERSON]. Вона ніколи не проживала в будинку по [ADDRESS]. Їм відомо, що [PERSON] зловживала спиртним. Покійна матір говорила на неї, що вона живе як бомж. Суд, беручи до уваги заяву позивача, ухвалив розглянути справу у відсутності належним чином повідомленого відповідача на підставі наявних в справі доказів з постановленням заочного рішення. Доповівши зміст заявлених вимог, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.1990 року (копія а.с. 3-4) є одноособовим власником будинку [ADDRESS]. Будинок дерев"яний, жилою площею - 32,1 кв.м., розташований на земельній ділянці 1248 кв.м., до будинку належить : хлів "Б", уборна "В", гараж "Г", забор, навіс "Д". Відповідно до довідки КП "Новоград-Волинськжитлосервіс" з позивачем за адресою [ADDRESS], зареєстрована з 06.08.1999р. [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Вказане підтверджується і повідомленням Новоград-Волинського РС УДМС України в Житомирській області від 14.04.2015 року. Також встановлено, що відповідач фактично не проживає в будинку по [ADDRESS] м. Новоград-Волинський з моменту реєстрації, тобто з 1999 року. Це підтверджується актом матеріально-побутових умов, складеним начальником управління ПСЗН Новоград-Волинської міської ради та заявами сусідів [PERSON], [PERSON], які вони підтвердили і своїх поясненнях в судовому засіданні. Також суд звертає увагу на те, що відповідач особисто отримала судову повістку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та згідно положень ст. 315 ЦК України особа здійснює право власності відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 71 ЖК України зазначає, що при вудсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Приймаючи до уваги встановлені судом факти та названі правові норми суд вважає правомірними вимоги позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування будинком по [ADDRESS] як наймача, який не проживав у житловому приміщенні протягом шести місяців. Також ст. 7 ч. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV вказує, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, право на звернення до суду із вимогою про зобов'язання Новоград-Волинського РС УДМС України в Житомирській області скасувати реєстрацію відповідача, у позивача може виникнути лише у разі, коли Новоград-Волинський РС порушить таке право, не знявши відповідача з реєстрації на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. Відтак, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial