Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу посилаючись на те, що 08.06.2015 року в Черкаській області, Монастирищенський район, смт. Цибулів, [PERSON] (надалі - відповідач), керуючи, автомобілем марки ВАЗ 21099, д/н [NUMBER], не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем RENAULT DUSTER, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" (далі - позивач) за полісом ОСЦПВВНТЗ № АС/5182527. Страхова компанія, за заявою потерпілої особи, зібраних документів та відповідно до Страхового акту, виплатила їй страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 0054394 від 28.12.2015 року у розмірі 15479,52 грн. Відповідно до постанови Монастирищенського районного суду Черкаської області, вказана ДТП сталася з вини водія транспортного засобу ВАЗ 21099, д/н [NUMBER], [PERSON]. Згідно зі ст. 38.1.1. Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: г) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього закону (не пізніше 3 робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику повідомлення). Відповідно до цієї норми закону, позивач має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо- транспортну пригоду, що встановлено постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області по справі № 702/747/15-п від-25.06.2015 року. Верховний Суд України на спільному засіданні Судової палати у цивільних і господарських справах 12.02.2014 року прийняв постанову по справі № 6 - 1цс14, предметом якої була суперечка про відшкодування шкоди, і зробив правовий висновок про те, що, виходячи з аналізу статей 33, 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17.02.2011 року № 3045 - VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика пред'явити регресний позов до страхувальника у разі недотримання термінів та умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоді, а тому і не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Відповідачу відправлено регресну вимогу з пропозицією відшкодувати матеріальні збитки на користь позивача, але на даний час страхове відшкодування на користь позивача відповідачем не сплачено. Просять стягнути з відповідача на користь ПрАТ "СК "Провідна" в порядку регресу витрати в сумі 15479,52 грн., судовий збір в сумі 1600 грн. Представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» в судове засідання не з»явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує повністю та просить його задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (за зареєстрованим місцем проживання відповідача). Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 169 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами, в зв'язку з чим відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю та виходить з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 15.07.2014 року між ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», як страховиком, та [PERSON], як страхувальником, укладено договір Поліс АС/5182527 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( далі Договір) з забезпеченим транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ( далі забезпечений транспортний засіб) ( а.с. 20). Строк дії Договору з 15.07.2014 року до 14.07.2015 року. Згідно постанови Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25.06.2015 року ( справа № 702/747/15-п) водія т/з марки «ВАЗ 2199», д.н.з. [NUMBER] ( забезпечений транспортний засіб) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова вступила в законну силу 06.07.2015 року. За змістом постанови встановлено, що [PERSON], 08.06.2015 року об 11 год. 20 хв. по а/д Монастирище-Антоніна, керуючи автомобілем ВАЗ 2199 д.н.з. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням на заокругленні дороги здійснивши виїзд на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем Renault-Duster, д.н.з. [NUMBER] який рухався по зустрічній смузі. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] своїми діями порушив вимоги п. 12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, про що працівниками ВДАІ Монастирищенського району складено адміністративний протокол серії АБ2 № 594408 від 08.06.2015 року ( а.с. 13-14). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Факт ДТП також підтверджується Довідкою № 65565329 ВДАІ Монастирищенського РВ УМВС в Черкаській області від 13.08.2015 року, відповідно до якої ДТП сталася внаслідок порушення [PERSON] п. 2.9 а, 12.1 ПДР України ( а.с. 16-17). Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди за участі забезпеченого транспортного засобу, зокрема і щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені судовим рішенням по вказаній адміністративній справі, що набрало законної сили. В результаті протиправних дій відповідача автомобіль марки RENAULN DUSTER, д/н [NUMBER], інший транспортний засіб, учасник ДТП 08.06.2015 року, отримав механічні пошкодження ( а.с. 13-14, 15, 22-26). З огляду на умови страхування та вимоги чинного законодавства України, зазначене вище ДТП було визнано позивачем страховим випадком, про що було складено страховий акт № 1001/39/43430/Р від 25.12.2015 року ( а.с. 10-11). Відповідно до розрахунку суми матеріального збитку по справі № 1001/39/43430/Р від 23.12.2015 року визначено, що потерпілому підлягає до виплати страхове відшкодування у розмірі 15979,52 грн. ( а.с. 12). Відповідно п. 36.4 ст. 36 ЗУ "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( далі Закон) виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. За заявою ПрАТ "УСК " Княжа Вієнна Іншуранс Груп" № 150000033420 від 04.09.2015 року про виплату страхового відшкодування ( в порядку регресу) ( а.с.9), як страховика потерпілої в ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, сторони (власник т/з [PERSON]) ( а.с. 19) та особи, яка сплатила розмір страхового відшкодування за комплексним договором добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) потерпілій [PERSON], позивач 28.12.2015 року виплатив страхове відшкодування в розмірі 15479,52 грн., що підтверджується платіжним Дорученням №0054394 від 28.12.2015 року ( а.с.21). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 ЗУ " Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Доказів, того, що відповідач у встановлені Законом строки повідомив страховика ( позивача) про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу суду не надано. Разом з тим, згідно страхового акту № 1001/39/43430/Р від 25.12.2015 року зазначено: дата події - 08.06.2015 року, дата повідомлення страховика про подію - 07.09.2015 року ( а.с. 10-11) Крім цього, суду також не надано доказів, що відповідач з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок та не підтвердив це документально. Відповідно до абз. "г" п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно правової позиції Верховного суду України у справі № 6-1цс14 від 12.02.2014 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов"язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Оскільки, відповідач як водій забезпеченого транспортного засобу, який причетний до скоєння ДТП, не виконав свого обов'язку щодо невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів з настання ДТП надання позивачу повідомлення про ДТП і не надав жодних документів, які б підтверджували його виконання, позивач відшкодував матеріальну шкоду, спричинену з вини відповідача, а тому у відповідності до ст. 989 ЦК України після сплати страхового відшкодування позивач отримав право регресної вимоги до відповідача, в зв"язку з чим позов підлягає до задоволення повністю. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного ст. ст. 989, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Закону України " Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961 від 01.07.2004 року ( із змінами та доповненнями), правової позиції Верховного суду України у справі № 6-1цс14 від 12.02.2014 року та

Outcome: approved