Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ФОП [PERSON] про тлумачення змісту та істотних умов усного правочину з виробництва і реалізації пиломатеріалів від 08 червня 2014 року, стягнення неустойки за невиконання зобов`язань за договором, зобов`язання виконати обов`язок в натурі, відшкодування моральної шкоди. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 серпня 2019 року судді Андрейчуку Т.В. передано на розгляд вищевказану цивільну справу, оскільки з 07 серпня 2019 року суддя Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] був тимчасово відсторонений від здійснення правосуддя строком на шість місяців відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 06 серпня 2019 року №2033/0/15-19. 09 липня 2018 року позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт на об`єкт "ХІМСКЛАД" у обсязі Ѕ частини загальної вартості об`єкту "ХІМСКЛАД" розміром 257064,00 грн і у тому складі - хімсклад [NUMBER], загальною площею 758,6 м?, балансовою вартістю 104471,00 грн, що належить на праві власності [PERSON] ; накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках, в касі ФОП [PERSON] , належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, у розмірі 537909,00 грн; заборонити [PERSON] , який є власником майна і майнових прав на об`єкт "ХІМСКЛАД", вчиняти дії щодо відчуження власником (у будь-який спосіб, у будь-якій частині і формі) свого майна чи майнових прав на нього, що визначені та зафіксовані довідкою Вишгородського БТІ та перебуватимуть на той час під арештом; зобов`язати відповідача відтворити правостворюючі, товарно-транспортні і платіжні документи з набуття права власності на товар за правочинами №2 та №4 з купівлі-продажу пиломатеріалів власного виробництва відповідача - дошки для підлоги, вироблених та реалізованих на підставі публічного договору №01/02, в натурі відповідно до виконання повного циклу збутових операцій з переходу права власності на реалізований товар, а саме - на весь обсяг товару: пиломатеріали - дошка для підлоги обсягом 3,5 м? з параметрами 40х150х6000 мм х 100 одиниць = 600 погонних метрів, висушених та прошпонованих, і передати їх позивачу за актом одночасно з товаром у місці виконання право чинів у термін, визначений судом; зобов`язати відповідача передати товар за правочинами №2 та №4 з купівлі-продажу пиломатеріалів власного виробництва відповідача - дошки для підлоги, вироблених та реалізованих на підставі публічного договору №01/02, на відповідальне зберігання власнику об`єкту "ХІМСКЛАД" [PERSON] до часу отримання судового рішення. Проте заява [PERSON] від 09 липня 2018 року про забезпечення позову суддею Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] протиправно не була вирішена у строк, передбачений ч. 1 ст. 153 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 серпня 2019 року судді Андрейчуку Т.В. 12 серпня 2019 року було передано на розгляд заяву [PERSON] про забезпечення позову. Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності. Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Крім того, у заяві про забезпечення позову відсутні посилання на належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідачеві належить на праві приватної власності будь-яке рухоме чи нерухоме майно, а також майнові права, що не дає можливості суду оцінити співмірність застосування вказаних заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Більш того, заявник не зазначає з посиланням на докази те, що в будь-яких банківських установах відкриті рахунки на ім`я [PERSON] , а також, що на цих рахунках знаходяться грошові кошти. Зважаючи на викладене, підстави для забезпечення позову відсутні. Суддя роз`яснює заявнику, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови.

Outcome: dismissed