Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача приватного підприємства "Галерея Артінформ" (далі - ПП "Галерея Артінформ"), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-Страхування" (далі - ПрАТ "ПРОСТО-Страхування"), [PERSON], [PERSON], про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24 березня 2014 року о 09 год. 25 хв. на пр-ті Оболонському в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Ford", д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки "Mercedes", д.р.н. [NUMBER], яким керував його власник [PERSON] Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року [PERSON] був визнаний винуватим у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП. Власником автомобіля марки "Ford", д.р.н. [NUMBER], є [PERSON] На підставі договору оренди автомобіля від 03 січня 2014 року №01/1-14, укладеного між ПП "Галерея Артінформ" та [PERSON], автомобіль марки "Ford", д.р.н. [NUMBER], був наданий в оренду відповідачу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 24 березня 2014 року, позивачеві пошкодженням його транспортного засобу було спричинено матеріальних збитків на суму 112703,17 грн., що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 16 квітня 2014 року №207/14, складеного судовим експертом-автотоварознавцем [PERSON] За проведення автотоварознавчого дослідження від 16 квітня 2014 року позивач сплатив 750,00 грн. Крім того, як стверджував позивач, на час відсутності автомобіля він змушений був користуватися послугами служби таксі та здійснити витрати, що складають 2655,00 грн. Більш того, у зв'язку з неможливістю користуватись власним автомобілем позивач змушений був винайняти таксі для перевезення хворої бабусі, на що витратив 5000,00 грн. Також, на думку позивача, сума втрати товарної вартості автомобіля складає 36978,00 грн. Таким чином, позивач вважав, що загальний розмір матеріальних збитків, заподіяних йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 24 березня 2014 року, складає 153586,17 грн. Цивільна відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля марки "Ford", д.р.н. [NUMBER], була застрахована ПрАТ "ПРОСТО-Страхування" згідно з полісом №АІ/6784542. Страхове відшкодування у розмірі 50000,00 грн. було сплачене ПрАТ "ПРОСТО-Страхування" на користь позивача. З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки у розмірі 153586,17 грн., 35000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, судовий збір у розмірі 1885,86 грн. У процесі розгляду справи позивач та його представник неодноразово збільшували та зменшували розмір позовних вимог, остаточно просили суд стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 71108,17 грн., 35000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, позивач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки та неявки свого представника в судове засідання суд не повідомив. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, зазначала, що дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] сталася не під час виконання ним своїх трудових обов'язків, а тому позов пред'явлено до неналежного відповідача, відсутні підстави для нарахування втрати товарної вартості автомобіля, позивачем не надано доказів на підтвердження витрат у розмірі 5000,00 грн. та витрат на послуги таксі, спеціаліст-автотоварознавець не має кваліфікації експерта, а вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими. За таких обставин, представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити. Залучений до участі у розгляді справи в якості третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник залученого до участі у розгляді справи в якості третьої особи ПрАТ "ПРОСТО-Страхування" в судове засідання не з'явився, третя особа про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила. Залучений до участі у розгляді справи в якості третьої особи [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 24 березня 2014 року о 09 год. 25 хв. на пр-ті Оболонському в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Ford", д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки "Mercedes", д.р.н. [NUMBER], яким керував його власник [PERSON] Судом встановлено, що власником автомобіля марки "Ford", д.р.н. [NUMBER], є [PERSON] (а.с.152). На підставі договору оренди автомобіля від 03 січня 2014 року №01/1-14, укладеного між ПП "Галерея Артінформ" та [PERSON], автомобіль марки "Ford", д.р.н. [NUMBER], був наданий в оренду відповідачу (а.с.148-151). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем виконувались умови договору оренди автомобіля від 03 січня 2014 року №01/1-14, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) та видатковими касовими ордерами (а.с.172-177). Відповідно до п.1.2 договору оренди автомобіля термін оренди встановлюється почасово, починаючи з 11 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. у робочі дні (понеділок - п'ятниця) протягом 12 місяців. В інший час доби і у вихідні дні орендатор не може використовувати предмет оренди. Крім того, згідно умов договору повернення предмета оренди проводиться щодня за адресою: [ADDRESS]. Як встановлено судом, щодня після отримання автомобіля марки "Ford", д.р.н. [NUMBER], ПП "Галерея Артінформ" передавало його водієві [PERSON] для перевезення вантажу. Того ж дня до 20 год. 00 хв. водій мав повернути автомобіль підприємству, а ПП "Галерея Артінформ" мало передати автомобіль орендодавцю [PERSON] 21 березня 2014 року, в останній робочий день перед датою дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] не повернув автомобіль марки "Ford", д.р.н. [NUMBER], ПП "Галерея Артінформ", про що було складено доповідні записки про відсутність автомобіля на стоянці підприємства (а.с.153,155). Згідно умов договору оренди автомобіля станом на 09 год. 25 хв. 24 березня 2014 року автомобіль марки "Ford", д.р.н. [NUMBER], мав знаходитись на території корпусу F за адресою: [ADDRESS], та міг бути переданий водієві для виконання покладених на нього трудових обов'язків лише об 11 год. 00 хв. Проте всупереч умовам договору автомобіль не був повернутий [PERSON] та станом на 09 год. 00 хв. 24 березня 2014 року не знаходився на території підприємства, про що головним бухгалтером ПП "Галерея Артінформ" складена доповідна записка від 24 березня 2014 року (а.с.155). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року [PERSON] був визнаний винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24 березня 2014 року о 09 год. 25 хв. на пр-ті Оболонському в м. Києві, та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП (а.с.8). Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 24 березня 2014 року за участю автомобіля марки "Ford", д.р.н. [NUMBER], та автомобіля марки "Mercedes", д.р.н. [NUMBER], є водій [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч.1 ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно з ч.2,3 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. П.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року визначено, що під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст.1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст.1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була. За правилами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зі змісту ЦПК України вбачається, що сторони в цивільному процесі - це особи, між якими існує спір, що розглядається судом. Неналежна сторона у справі - це відповідач, який не має відповідати за позовом у зв'язку з тим, що він є учасником спірних правовідносин. У відповідності до ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Враховуючи вищевказане, ЦПК не передбачає можливості заміни відповідача за ініціативою суду. Окрім цього, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 01 лютого 2012 року "Про узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках" зазначає, що з'ясувавши, що позов пред'явлено до неналежного відповідача, суд має роз'яснити позивачеві право на подачу заяви про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача. У випадку, коли позивач після відповідних роз'яснень не подав вказану заяву, суд відповідно до ч.5 ст.36 ЦПК України має вирішити питання про залучення цих осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог. Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка відбулась 24 березня 2014 року о 09 год. 25 хв. на пр-ті Оболонському в м. Києві за участю автомобіля марки "Ford", д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки "Mercedes", д.р.н. [NUMBER], яким керував його власник [PERSON], трапилась не під час виконання [PERSON] своїх трудових обов'язків за договором оренди автомобіля від 03 січня 2014 року №01/1-14. Таким чином, ПП "Галерея Артінформ" не може бути відповідачем у даній справі, оскільки на час, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, водій [PERSON] не виконував свої трудові (службові) обов'язки. В судовому засіданні 24 квітня 2015 року судом було надано роз'яснення представнику позивача стосовно права замінити неналежного відповідача у справі, однак представник відповідача заперечував проти заміни відповідача з ПП "Галерея Артінформ" на [PERSON], категорично наполягаючи на позовних вимогах саме до ПП "Галерея Артінформ". Більш того, в подальшому позивачем та його представником не було ініційовано питання про заміну неналежного відповідача у справі. Отже, даний позов пред'явлено до неналежного відповідача, що є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до такого відповідача. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що ПП "Галерея Артінформ" не є належним відповідачем за позовними вимогами про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Враховуючи вищезазначене, відповідно до ст.ст.11, 16, 1166, 1172, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року,

Outcome: dismissed