Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до виконавчого комітету Рогатинської міської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на побудований нею гараж загальною площею 41,3 м2, що розташований за адресою [ADDRESS]. У позовній заяві зазначено, що позивачка є членом товариства співвласників квартир будинку [ADDRESS] «Надія-1». Товариство створено на підставі рішення міської ради №37 від 24.04.2007 року. Рішенням виконавчого комітету Рогатинської міської ради №71 від 26.06.2007 року товариству співвласників «Надія-1» було виділено земельну ділянку під будівництво гаражів. В 2008 році нею побудовано гараж. Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації видано технічний паспорт на побудований нею гараж [ADDRESS]. Інвентаризаційна вартість гаража становить 18 916 грн. Свідоцтво про право власності на гараж нею не було виготовлено. З 01 січня 2013 року введено нові правила реєстрації нерухомого майна, а тому отримати документ на право власності в адміністративному порядку можливості немає. Просила позовні вимоги задовольнити повністю. Визнати за нею право власності на гараж [ADDRESS]. У судове засідання позивачка не прибула, направила на адресу суду клопотання про слухання справи у її відсутності. Відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив , направив на адресу суду клопотання про слухання справи у відсутності представника. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням виконавчого комітету Рогатинської міської ради №71 від 26.06.2007 року виділено товариству співвласників «Надія-1» земельну ділянку під будівництво гаражів на земельній ділянці по [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до рішення сорокової сесії шостого демократичного скликання Рогатинської міської ради 24.12.2014 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку з метою передачі у власність по [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до довідки №02-7, виданої 18 лютого 2015 року комунальним підприємством "Архітектурно-планувальне бюро" документація на гараж, що розташований в [ADDRESS] в архіві архітектурно-планувального бюро відсутня. При обстеженні на місці встановлено, що гараж побудовано в 2008 році без порушення будівельних норм. Транзитні інженерні комунікації, ЛЕП, газопроводи, кабелі зв'язку на території двору відсутні. На вказаний гараж Івано-Франківським інвентаризаційним бюро видано технічний паспорт (а.с.7). Як вбачається з технічного паспорта на гараж по [ADDRESS] інвентаризаційна вартість гаража становить 18 916 грн. (а.с.8-9). За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною першою статті 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (частина четверта статті 182 ЦК України, стаття четверта Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Пунктом 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 7/5 від 7 лютого 2002 року встановлено, що оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Відповідно до п.26-27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703 для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; Відповідно до ст.392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved