Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

15.05.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, в якій позивачі просять визнати недійсним договір оренди землі серія та номер: 756, укладений 01.01.2009 між сторонами: орендодавцем - [PERSON] та орендарем - Сільськогосподарським приватно-орендним підприємством «Мяк-Агро», код СДРПОУ 32447157, щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 2,3219 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Черкаська область, Шполянський район, м.Шпола (за межами населеного пункту) та застосувати наслідки недійсності договору оренди землі серії та номер: 756, укладеного 01.01.2009 стягнувши із відповідача на їх користь 50 343 (п'ятдесят тисяч триста сорок три гривні) 66 копійок за час незаконного використання земельної ділянки. Свій позов мотивують тим, що [INFO] в м. Шпола Черкаської області помер [PERSON]. 28.02.2018 року позивачі отримали в Шполянській державній нотаріальній конторі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] (надалі - земельна ділянка), право власності на яку перейшло до них в рівних частинах в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON]. У березні 2018 року позивачі звернулися до Відповідача з вимогою повернути земельну ділянку, однак той в особі його керівника [PERSON] повідомив про те, що належна позивачам земельна ділянка перебуває у нього в користуванні на праві оренди, яке виникло у Відповідача на підставі Договору оренди землі укладеного 01.01.2009 з попереднім Власником земельної ділянки: [PERSON] на строк оренди, що складає 49 років (надалі-Договір), та оскільки за положенням ст. 1216 ЦК України до позивачів у зв'язку із спадкуванням перейшли не лише права на земельну ділянку, а і обов'язки, які мав спадкодавець, зокрема що передбачені п.4.1 Договору та полягають у передачі Орендарю земельної ділянки в порядку та на строк визначений Договором, - Відповідач не буде повертати земельну ділянку до закінчення строку її оренди. За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 117425917 отриманої позивачами міститься запис за № 25066012 про реєстрацію за ТОВ «Маяк-Агро» права оренди строком у 49 років відносно земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], що виникло на підставі договору оренди землі № 756 виданого (укладеного) 01.01.2009 року . Отже, оскільки Договір було укладено 01.01.2009, після смерті [INFO] [PERSON], який є стороною Договору, то такий правочин є недійсним та підлягає до скасування на підставі ч. 2 ст. 203 ЦК України, а саме в зв'язку з тим, що Договір був підписаний від імені особи, яка на момент його вчинення не мала цивільної правоздатності та дієздатності. Враховуючи те, що Відповідач весь цей час незаконно користувався належною позивачам земельною ділянкою та відповідно отримував прибутки від вирощеної ним сільськогосподарської продукції, позивачі вважають, що мають право на стягнення з Відповідача вартості того, що було ним одержано, - принаймні у розмірі орендної плати за період, який розпочинається із 01 січня 2009 до моменту звернення до суду з цим позовом, що за дев'ять років (2009-2018 (включно) роки) становить 5593,74 х 9 = 50343 (п'ятдесят тисяч триста сорок три) гривні 66 копійок. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 17.05.2018 було залишено позовну заяву без руху для усунення недоліків. Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 25.05.2018, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 25.05.2018 було задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 16.07.2018, було задоволено заяву про залучення третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 14.11.2018 року, було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Відповідач подав відзив, вказавши що заперечує проти позову повністю на підставі наступного. Договір оренди землі був укладений не 01.01.2009, а 01.01.2008 між [PERSON] та СПОП «Маяк-Агро» (правонаступник ТОВ «Маяк-Агро», надалі - Відповідач) №756, згідно якого [PERSON] передав в оренду Відповідачу земельну ділянку загальною площею 2,32 га, яка знаходиться в адміністративних межах Шполянської міської ради. Згідно п.п.2.1 договору оренди землі №756 від 01.01.2008 термін договору оренди складає 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно п.п.11.1 договору оренди землі №756 від 01.01.2008 року договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації. На виконання вимог винного законодавства право оренди земельної ділянки загальною площею 2,3219 га. в адміністративних межах Шполянської міської ради на підставі договору оренди землі №756 від 01.01.2008 було зареєстроване 09.08.2017 в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна державним реєстратором Комунального підприємства «РЕЄСТР-ПЛЮС» Сокоренко Вікторією Миколаївною. Разом з тим з незрозумілих для Відповідача причин підставою виникнення іншого речового права зазначено договір оренди землі, серія та номер:756, виданий 01.01.2009, видавник: сторони правочину. Відповідач наголошує, що договір оренди землі №756 був укладений між [PERSON] та ЄПОП «Маяк-Агро» 01 січня 2008 року. Моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. Підписавши договір оренди землі №756 від 01.01.2008, [PERSON] погодився з усіма його істотними умовами, в тому числі терміну дії договору оренди. Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання передбачено ст.32 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «оренду землі» визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Таким чином, смерть фізичної особи - наймодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, якщо інше прямо не передбачено в самому договорі. Тим самим після смерті [PERSON] його права та обов'язки за договором оренди землі №756 від 01.01.2008 року перейшли до спадкоємців - [PERSON], [PERSON]. Останні мали право на отримання орендної плати за договором оренди землі №156 від 01.01.2008, але з незрозумілих для Відповідача причин даним правом не скористалися. Щодо стягнення з ТОВ «Маяк-Агро» на користь [PERSON], [PERSON] 50343,66 грн. необхідно зазначити, що згідно з ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Тим самим [PERSON], [PERSON] можуть звернутися із вимогою до ТОВ «Маяк-Агро» щодо виплати орендної плати за договором оренди з №756 від 01.01.2008 року за 2016-2018 pоки. Позивачами була надана відповідь на відзив в якій вони зазначили наступне. Відповідач у своєму відзиві посилається на те, що зроблений запис в державному реєстрі прав на нерухоме майно про дату видачі (укладення) Договору 01.01.2009 є ніщо інше, як помилка державного реєстратора Сокоренко Вікторії Миколаївни. Однак таке посилання Відповідача є нікчемними, оскільки за змістом частини 5 статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою, особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Таким чином запис державного реєстратора про дату видачі Правочину від 01.01.2009 є достовірним і не підлягає спростуванню інакше як на підставі закону. Крім цього посилання Відповідача на той факт, що Договір було укладено саме 01.01.2008 є абсурдними, оскільки відповідно до п.1.1 Договору орендодавець передає належну йому ділянку на підставі акту № [NUMBER] виданого 28.07.2008 , а Орендар бере в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території м. Шпола, загальною площею 2,32 га, кадастровий номер [NUMBER], а тому орендодавець при всьому своєму волевиявленні, на яке вказує Відповідач у своєму відзиві, не міг правомірно передати 01.01.2008 року в оренду земельну ділянку, яка на той час йому, ще не належала, до того ж ні орендар ні орендодавець укладаючи договір 01.01.2008 фізично не могли знати на майбутнє відомості про дату видачі державного акту його серію і номер, які внесені до Договору. Таким чином оскільки державну реєстрацію права оренди земельної ділянки було здійснено 09.08.2017, в час, коли орендодавець не був живим, то відповідно у сторони орендодавця за Договором в зв'язку із його смертю та втратою цивільної правоздатності апріорі не виникає будь-яких прав і обов'язків за Договором, в тому числі - передавати в користування земельну ділянку. Водночас, до позивачів його спадкоємців не переходять будь-які права чи обов'язки за довором, оскільки спадкодавець не набув їх на момент своєї смерті. Не правомірним та помилковим є посилання Відповідача відносно застосування позовної давності щодо стягнення орендної плати за період 2009-2015 років, оскільки така позиція не відповідає ані вимогам позивачів, які полягають якраз таки не у виплаті орендної плати, а у відшкодуванні отриманого Відповідачем на підставі недійсного правочину, - ані положенням ч. 1 ст. 216 ЦК України відповідно до якої недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. 28.09.2018 позивачі уточнили свої позовні вимоги збільшивши свої позовні вимоги у частині одержаного Відповідачем доходу (прибутку) за час користування земельною ділянкою в період 2009 -2018 років, та який підлягає стягнення на їхню користь, до розміру 100687 (сто тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 32 копійки. Збільшення відбулося за рахунок заміни у розрахунку вартості відшкодування, зробленому у позовній заяві, - відсоток від нормативної оцінки земельної ділянки з 6% на 12%. Таким чином вартість одержаного відповідачем доходу (прибутку) за час користування земельною ділянкою в період 2009 -2018 років становить: 93 229 гривень (грошова оцінка земельної ділянки) х 12% х 9 (років) = 100687 (сто тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 32 копійки. Відповідачем було подано, відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому відповідач повністю заперечує проти вимог, зміст відзиву аналогічний до відзиву який подавався на первісний позов. 15.11.2018 представником позивача була подана заява про зменшення позовних вимог та залишення без розгляду позовної вимоги про відшкодування одержаного Відповідачем доходу (прибутку) за час користування земельною ділянкою в період 2009 -2018 років в розмірі 100687,32 грн. У судове засідання представник позивачів з'явився, позов підтримала повністю, надав пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві, та у відповіді на відзив. У судове засідання представник відповідача з'явився, заперечував проти позову, аргументуючи свою позицію, яка аналогічна викладеному у відзиві на позовну заяву. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, не з'явилася, про дату, час, та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне. [PERSON] помер [INFO] у віці 61 рік, про що в Книзі реєстрації смертей 2008 року липня місяця 08 числа, зроблено відповідний актовий запис за № 184. Місце смерті м. Шпола, Черкаська область, Україна. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області 08.07.2008 року. (а.с.12). 28.02.2018 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 167. Свідоцтво видане Державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори, та стосується права власності на ? земельної ділянки площею 2,3219 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Шполянської міської ради, Черкаської області на належить спадкодавцю на підставі державного акту [NUMBER] виданого Шполянською міською радою, Черкаської області від 28.07.2008. (а.с.13). Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 115730112 від 28.02.2018 року, містить інформацію про те, що за [PERSON], зареєстровано право власності на ? частину земельної ділянки площею 2,3219 гектари, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Черкаська область, Шполянський район, м. Шпола. Підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 167, виданий 28.02.2018 року, видавник: Шполянська державна нотаріальна контора. Номер запис про право власності 25065725. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1497479071257. Дата державної реєстрації 28.02.2018 року. (а.с.14). 28.02.2018 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 170. Свідоцтво видане Державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори, та стосується права власності на ? земельної ділянки площею 2,3219 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Шполянської міської ради, Черкаської області та належить спадкодавцю на підставі державного акту [NUMBER] виданого Шполянською міською радою, Черкаської області від 28.07.2008 року. (а.с.15). Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 115730621 від 28.02.2018, містить інформацію про те, що за [PERSON], зареєстровано право власності на ? частину земельної ділянки площею 2,3219 гектари, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Черкаська область, Шполянський район, м. Шпола. Підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 170, виданий 28.02.2018, видавник: Шполянська державна нотаріальна контора. Номер запис про право власності 25065817. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1497479071257. Дата державної реєстрації 28.02.2018. (а.с.16). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, номер інформаційної довідки 117425917 від 17.03.2018, на земельну ділянку площею 2,3219, кадастровий номер [NUMBER], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1497479071257, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, номер запису про право власності 25065817, дата державної реєстрації 28.02.2018, власниками якої по ? частині кожна є [PERSON] та [PERSON], зареєстровано інше речове право - право оренди. Дата державної реєстрації 09.08.2017 номер запису про інше речове право -25066012, підстава виникнення - договір оренди землі, серія та номер: 756, виданий 01.01.2009 року, видавник - сторони правочину, Орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю «Маяк -Агро», Орендодавець - [PERSON], строк дії 49 років. Державний реєстратор - Курінний Віктор Васильович, Шполянська державна нотаріальна контора, Шполянський районний нотаріальний округ. (а.с.17-18). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І - ЧР №008272 від 28.07.2008 [PERSON], на підставі рішення Шполянської міської ради народних депутатів від 30.03.2001 №П/4, була передана у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка площею 2,32 гектарів, яка розташована на території Шполянської міської ради. Акт зареєстровано в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за №69. (а.с.52). В договорі оренди землі №756 від 01.01.2009 зазначено, зокрема у п.1.1 Орендодавець [PERSON] і Орендар СПОП «Маяк- Агро», уклали цей договір про наступне: Орендодавець передає належну йому на підставі акту № [NUMBER] виданого 28.07.2008, а Орендар бере в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території м. Шпола, загальною площею 2,32 га, кадастровий номер [NUMBER]. Згідно п.2.1. даного договору, термін договору складає 49 (сорок дев'ять) років. У відповідності до п.3.1. Орендар має право: приступити до використання земельної ділянки після державної реєстрації цього договору та фактичної передачі земельної ділянки. Згідно п.5.1 договору оренди землі, за користування вказаної в Договорі земельної ділянки орендар сплачує Орендодавцю орендну плату в розмірі 500 кг., зерна або 409 гривень, від нормативно - грошової оцінки землі, але не може бути меншим розміру встановленого законодавством. Грошова оцінка встановлюється згідно довідки наданої уповноваженим органом. Відповідно до п. 5.2. даного договору, орендна плата сплачується протягом терміну дії договору у термін до 30 грудня щорічно. Згідно п.6.1. даного договору, земельна ділянка повинна бути передана орендодавцем та прийнята Орендарем протягом 10 (десяти ) днів з моменту державної реєстрації цього договору. Пунктом п.6.2 договору, передбачено, що передача та приймання земельної ділянки здійснюється за актом передачі - приймання, підписання якого свідчить про фактичну передачу земельної ділянки в оренду. Згідно п.11.1 договору оренди, цей договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації. Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Це підтверджує ст. 627 ЦК України, згідно з якою відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України). За змістом частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про оренду землі», в редакції станом на 01.01.2009 року, Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. У відповідності до ч. ст.6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст. ст.13, 14 даного закону, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно з ст.15 Закону України «Про оренду землі», в редакції на дату підписання договору оренди землі №756 від 01.01.2009, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Посилання на невід'ємні частини в договорі №756 від 01.01.2009 відсутнє, в матеріалах справи, дані докази також відсутні. Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно з ст. ст.18, 20 Закону України «Про оренду землі», в редакції станом на дату підписання договору оренди землі № 756 від 01.01.2009 року, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 18.01.2017 у справі № 6-2777цс16. За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Згідно п. а, ч.1. ст.90 ЗК України, у редакції станом на дату підписання договору тобто 01.01.2009, власники земельних ділянок мають право, зокрема, продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Згідно ч.4. ст 124 ЗК України , передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. У відповідності до ст .125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Згідно ч. 2 ст.126 ЗК України, право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. В той же час згідно ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України в редакції станом на 09.08.2017, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно п.2 ч.1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції станом на 09.08.2017, державній реєстрації підлягають, в тому числі право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Пунктом 1 ч.1 ст. 27 цього ж закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі зокрема: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Такий висновок міститься у рішеннях Верховного Суду у справах № 697/1767/17 від 20.06.2018, за № 532/384/16-ц від 15.08.2018, № 322/1270/15 від 19.09.2018. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України). Статтею 203 ЦК України встановлено вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. Згідно п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України, правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, вчиняються у письмовій формі. Згідно п.2 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема: визнання правочину недійсним. Відповідно до положень частин другої та третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом: визнання угоди недійсною. Згідно ст.25 ЦК України в редакції станом на 01.01.2009, цивільна правоздатність фізичної особи - здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно матеріалів справи, на даний час власниками земельної ділянки, площею 2,3219 га, кадастровий номер [NUMBER], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1497479071257, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, номер запису про право власності 25065817, яка знаходиться за адресою : Черкаська область, Шполянський район, м. Шпола, є позивачі, як співвласники по ? частині кожна, відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом виданих 28.02.2018 року. Дана земельна ділянка свого часу належала [PERSON] згідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданого 28.07.2008. 01.01.2009 між [PERSON] та СПОП «Маяк -Агро», був підписаний договір оренди землі №756. Предметом договору виступала власне згадана земельна ділянка. Строк договору вказаний 49 років. Проте станом на 01.01.2009 [PERSON], вже був мертвим, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.12). Не зважаючи на це 09.08.2017 згідно до записів державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державним реєстратором - Курінним Віктором Васильовичем, Шполянська державна нотаріальна контора, Шполянський районний нотаріальний округ, було проведено державну реєстрацію іншого речового права - права оренди. Підставою для проведення реєстрацію слугував договір оренди землі від 01.01.2009 № 756, який був виданий сторонами, Орендодавцем - [PERSON] та орендарем - ТОВ «Маяк -Агро». (а.с.17-18). Згідно ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Таким чином на момент підписання договору оренди землі від 01.01.2009 орендодавець [PERSON], був мертвим, а відтак не міг підписати даний договір, оскільки втратив у зв'язку із смертю свою правоздатність у відповідності до ст.25 ЦК України, та не міг мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Крім того, договір оренди землі не містить невід'ємних частин, що були передбачені чинним законодавством, станом 01.01.2009. Твердження відповідача про те що договір оренди між СПОП «Маяк - Агро» та [PERSON], був укладений 01.01.2008, тобто до смерті орендодавця, спростовується відомості Державного реєстру прав (а.с.17-18), та самим договором № 756 від 01.01.2009. Оскільки в п.1.1 даного договору, вказано, що орендодавець передає належну йому на підставі акту [NUMBER] виданого 28.07.2008, а Орендар бере в оренду земельну ділянку. Тому, укладання договору не могло відбутися 01.01.2008, оскільки орендодавець на цей момент ще не отримав той державний акт, який записаний у договорі, відповідно він не набув права власності на землю отже не міг нею розпоряджатися укладаючи правочини. Згідно ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У відповідності ч.1. ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ч.3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд приходить до висновку про невідповідність вимогам закону, зокрема нормам Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», договору оренди землі №756 від 01.01.2009 підписаного між [PERSON] та СПОП «Маяк - Агро». Позивач особисто не міг підписати даний договір оренди землі у зв'язку із смертю, що свідчить про відсутність волі орендодавця на його укладення, відсутності в нього правоздатності та дієздатності, а тому наявні правові підстави для визнання його недійсним. Зроблений запис в державному реєстрі прав на нерухоме майно про дату видачі (укладення) Договору 01.01.2009, який як стверджує відповідач є ніщо інше, як помилка державного реєстратора Сокоренко Вікторії Миколаївни, не підтверджено належними та допустимим доказами, більше того спростовується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, від 17.03.2018 року № 117425917, згідно якої реєстрацію парва оренди земельної ділянки було здійснено державним реєстратором Курінним Віктором Васильовичем, а не Сокоренко Вікторією Миколаївною, підставою виникнення іншого речового права зазанчено - договір оренди землі, серія та номер: 756, виданий 01.01.2009, видавник - сторони правоичну.(а.с.17-18). Таким чином суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання недійсним договору оренди землі та його скасування підлягає до задоволення. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. Оскільки, позов задовольняється суд стягує з відповідача, на користь позивачів сплачений судовий збір в розмірі 1435,72 грн. На підставі ст.ст. 3, 6, 16, 203, 208, 209, 215, 216, 626-628, 638 ЦК України, ст. ст.. 14, 90, 124 -126, 206 ЗК України, ст.ст. 4, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень », ст. ст.4, 13, 15, 16, 18, 20 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: approved