Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

17.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро Плюс» про розірвання договору оренди. Позовні вимоги мотивовані тим, що належне позивачу нерухоме майно, відповідно до Державного акту на право власності на землю, серія 111-ДП № 124303, виданого 12.02.2003р., земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6.92 га, розташована на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Вищевказану земельну ділянку позивач, згідно договору оренди землі, укладеного 12.02.2007р. зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації Договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 040811900794, терміном на 15 років, тобто до 17.06.2023р., передав відповідачу в оренду. Відповідно до п. 4 та п. 9 Договору оренди землі відповідач зобов»ячався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати у розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки не пізніше 30 листопада щорічно. В 2013 р. нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 90637.70 грн., отже розмір орендної плати за умовами договору оренди землі в 2013р. складає не менше, як 2719.13 грн. Однак, відповідач порушив свої зобов»язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2013р. та відповідно нехтує терміном, зазначеним в п. 4 Договору оренди землі, який є його істотною умовою. На неодноразові звернення позивача до відповідача про здійснення повного розрахунку за договором оренди, відповідач відповідав відмовою, на підставі чого просить розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та ТОВ «Унірем-Агро Плюс» 12.02.2007р. та зареєстрований 17.06.2008р. у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центр державного земельного кадастру за № 040811900794; зобов»язати відповідача негайно передати позивачу земельну ділянку, загальною площею 6.92 га, що розташована на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, в стані придатному для цільового використання, та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Заявою від 27 червня 2014 року представник позивача доповнив позовні вимоги та просив розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро Плюс» 12.02.2007р. та зареєстрований 17.06.2008р. у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центр державного земельного кадастру за № 040811900794; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро Плюс» на користь позивача заборгованість по виплаті орендної плати з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 2860 грн. 52 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 39 грн. 20 коп. та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору (а.с. 26-28). Позивач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги, з урахуванням доповнень, підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Додатково суду пояснив, що дійсно між ним та відповідачем укладений договір оренди та він передав відповідачеві свою земельну ділянку. Відповідач не сплатив орендну плату тільки за один рік - 2013 р. Просить стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції за період з грудня 2013р. по квітень 2014р. та три відсотка річних від простроченої суми за період з 01.12.2013р. по 20.05.2014р. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав суду заяву в якій просив розглянути справу за відсутністю представника відповідача (а.с. 42). Надав до суду заперечення в яких вказував, що проти позову заперечує. Зазначав, що умови договору щодо сплати орендної плати їм невиконані тільки один раз - не сплатив орендну плату за 2013 рік, що ні є систематичним порушенням зобов'язань, тому відсутні підстави для розірвання договору оренди (а.с. 32-33) Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 6,920 га, яка розташована на території Боровківської сільради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним Актом серії ІІІ-ДП № 124303 про право власності на землю, виданим 12 лютого 2003 р. головою Верхньодніпровської районної державної адміністрації, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №731 (а.с.7). 12.02.2007 р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки (надалі Договір оренди), який 07.06.2008 р. зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за №040811900794 (а.с. 45-49). Відповідно до п. 2.2 Договору оренди, договір оренди укладено строком на 15 років, починаючи з дати його реєстрації. Згідно з п. 2.3 Договору оренди, за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю кожного року орендну плату згідно Указу Президента України від 02.02.2002 р. з розрахунку 1,5% від вартості земельної ділянки, в розмірі 617,21 грн. Періодичність сплати орендної плати (кожного року) один раз на рік. Рахунки закінчуються не пізніше 30 листопада кожного року. Земельний податок за орендовану земельну ділянку сплачується орендарем у встановлений законодавством термін за рахунок орендодавця. Відповідно до п. 8 Договору оренди, договір набуває чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації. Між сторонами підписаний Акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду (без дати), та передачу відповідачу в оренду земельної ділянки підтвердив представник позивача в судовому засіданні та не спростував відповідач в своїх запереченнях (а.с.48). Статтею 18 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації. Таким чином, договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами, набув чинність 07.06.2008 р., тобто з дня реєстрації. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Згідно ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. ст. 11, 509, 629 ЦК України, зобов'язання виникають, зокрема із договору, та договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України, встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до Листа Управління Держземагенства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області від 04.04.2014 року за №4/15-659 нормативна оцінка земельної ділянки позивача у 2013 році складає 90637,70 грн. (а.с.29) Таким чином, орендна плата за 2013 рік складає 1359грн. 57 коп.= 90637,70 грн.*1,5%, де: 90637,70 грн. - вартість земельної ділянки позивача; 1,5% - розмір ставки орендної плати, передбачений п. 2.3 Договору оренди. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів сплати орендної плати за 2013 рік суду не надано. Крім того, як убачається із змісту заперечень відповідача, він не спростовує несплату орендної плати за 2013 рік. За такими обставинами, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача орендної плати в сумі 1359грн. 57 коп. за оренду земельної ділянки у 2013 році. Суд не погоджується з розрахунком орендної плати та застосуванням позивачем розмір ставки орендної плати на рівні 3 відсотків, виходячи з наступного. Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Пунктом 1 Указу Президента України 02.02.2002 року № 92/2002 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)", (в редакції, що діяла на момент укладання Договору оренди) встановлювалася ставка орендної плати у розмірі не менше 1,5 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Отже, встановлення в Договорі оренди ставки орендної плати на рівні 1,5% відповідала вимогам законодавства, яке діяло на час укладання Договору оренди землі. Згідно із змінами, внесеними Указом Президента України від 19.08.2008 року №725/2008 до Указу Президента України 02.02.2002 року № 92/2002 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)", в п. 1 Указу визнано одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря. Однак, зміни діючого законодавства в частині ставки орендної плати відбулися вже після укладання Договору оренди та набрання ним чинності. Крім того, Указ Президента України не містить зобов'язань власників земельних ділянок сільськогосподарського призначення та їх орендарів встановлювати орендну плату за використання вказаних земельних ділянок у розмірі не менше 3 відсотків по договорам, які були укладені до прийняття цього Указу. Згідно ст.. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін За ст. 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Отже, внесення змін до Указу Президента від 02.02.2002 року № 92/2002 є підставою для перегляду розміру орендної плати сторонами, а не дає права позивачу на односторонню зміну умов договору оренди, оскільки одностороння зміна умов договору суперечить ст.. 525 ЦК України, ст.ст. 23, 30 Закону України «Про оренду землі» Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України в Постанові від 25.06.2011 року "Про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості з орендної плати, пені, індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов'язання, трьох процентів річних від простроченої суми", відповідно до якої Указ Президента № 92/2002 (у редакції зі змінами, внесеними Указом Президента № 725/2008) має рекомендаційний характер, він був прийнятий після укладення сторонами договору і є підставою для перегляду розміру орендної плати, установленої умовами договору, а не для автоматичної зміни умов договору оренди та підвищення розміру орендної плати до 3 відсотків. Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Сторонами не надано доказів внесення змін до умов договору в частині збільшення орендної плати з 1,5 відсотків до 3 відсотків, відповідно до вимог законодавства, тому застосування позивачем розмір ставки орендної плати на рівні 3 відсотків є необґрунтованим та не відповідає діючому законодавству. Згідно зі ст.. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку представника позивача, на підставі ст.. 625 ЦК України він просить стягнути три відсотка річних за період з 01 грудня 2013р. по 20 травня 2014р., що складає 143 дня. Сума трьох відсотків річних за зазначений період від простроченої суми орендної плати складає: 15 грн. 98 коп. = 1359,57грн. * (3%:365)*143дн., де: - 1359,57грн. - сума несплаченої орендної плати за 2013р. - (3%:365) - визначення відсотків за кожен день - 143дн. - період прострочення. Сума боргу, з урахуванням індексу інфляції за заявлений період прострочення (з грудня 2013р. по квітень 2014р.) складає: 1453 грн.38коп. = 1359,57грн. * 106,9%, де: - 1359,57грн. - сума несплаченої орендної плати за 2013р - 106,9% - індекс інфляції за період з грудня 2013р. по квітень 2014р, який визначений відповідно до Листа ВСУ України №62-97р. від 03.04.1997р., шляхом перемноження помісячних індексів інфляції, встановлених Державною службою статистики (грудень 2013р. - 100,5%; січень 2014р.- 100,2%; лютий 2014р. - 100,6%; березень 2014р. - 102,2%; квітень 2014р.- 103,3%). Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню орендна плата за 2013 рік з урахуванням індексу інфляції в сумі 1453 грн.38коп. та три відсотка річних в сумі 15 грн. 98 коп. Не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо дострокового розірвання Договору оренди, виходячи з наступного. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинної на момент укладення договору) встановлені суттєві умови договору оренди землі, якими є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно п. 12 Договору оренди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Із системного аналізу указаних норм слідує, що підставою для дострокового розірвання договору оренди з підстав несплати орендної плати є систематична несплата орендної плати. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в Постанові від 12.12.2012 року. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник позивача вказує, що відповідачем порушено умови договору оренди в частині сплати орендної плати один раз, тобто відповідач не сплатив орендну плату тільки за 2013р., що не є систематичним порушенням в розумінні ст.. 141 ЗК України. Наявність інших суттєвих порушень умов договору оренди з боку відповідача, позивачем не наведено та доказів суду не надано. За такими обставинами позовні вимоги позивача про дострокове розірвання договору є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. (а.с. 1) - з вимоги немайнового характеру (дострокове розірвання договору) та в сумі 243,60 грн. (а.с. 25) - з вимоги майнового характеру (стягнення орендної плати). Оскільки суд відмовив в задоволенні позову в частині позовних вимог немайнового характеру, то судові витрати, понесені позивачем з цих вимог, відшкодуванню не підлягають та відносяться за рахунок позивача. Враховуючи, часткове задоволення позовних вимог майнового характеру та принцип пропорційності відшкодування судових витрат з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 123 грн. 44 коп.

Outcome: partial