Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

23 березня 2015 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач [PERSON] із позовом до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, свої вимоги мотивувала наступним. У 2011 році позивачем було укладено договір з ТОВ "ЕСТРЕЯ", предметом якого було оформлення пакету документів на влаштування у житловій квартирі за адресою: [ADDRESS], автономного опалення, що належить позивачеві. Тоді ж, позивач відмовилась від послуг Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - КПТМ "Криворіжтепломережа") щодо подачі до квартири центрального опалення і гарячого водопостачання та встановила в останній автономне опалення. При цьому, на момент відмови від центрального опалення і гарячого водопостачання позтвачем було повністю сплачено отримані послуги від КПТМ "Криворіжтепломережа" на рахунок останнього. Заборгованостей перед КПТМ "Криворіжтепломережа" не було, про що свідчать дані витягу про суми (далі - Витяг), нараховані до сплати шшунальними та іншими службами міста. У подальшому, представниками КПТМ "Криворіжтепломережа", за участю чоловіка позивача - [PERSON], 02.03.2012 р. було складено акт № 2 про те, шо у квартирі за адресою: [ADDRESS], є: - видимий розрив на системі центрального опалення, гарячого водопостачання; - стоянки заізольовані; - система гарячого водопостачання демонтована; - пакет документів наявний; - у приміщенні встановлено автономне опалення, акт опломбування газового лічильника; і зазначений акт свідчить, що КПТМ "Криворіжтепломережа" проінформоване про те, що я не користуюсь послугами центрального опалення і гарячого водопостачання у зазначеній квартирі, а КПТМ "Криворіжтепломережа", у свою чергу, мені такі послуги не надає. Однак, після сплати на рахунок КПТМ "Криворіжтепломережа" грошових коштів за раніше отримані послуги з центрального опалення і гарячого водопостачання, подальшої відмови від отримання таких послуг і встановлення у квартирі за адресою: [ADDRESS], автономного опалення, комунальним підприємством продовжувалось неправомірне нарахування грошових коштів, нібито, за отримані мною послуги з центрального опалення і гарячого водопостачання. Крім того, з листопада 2013 р. державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" (далі - ДП "Криворізька теплоцентраль"), яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, також почало неправомірне нарахування грошових коштів, нібито, за отримані позивачем послуги з центрального опалення і гарячого водопостачання, хоча у позивача загалі не було ніяких правових відносин з ДП "Криворізька теплоцентраль" щодо надання таких послуг на адресу: [ADDRESS]. Нарахування заборгованості КПТМ "Криворіжтепломережа" і ДП "Криворізька теплоцентраль" здійснюється на один і той самий розрахунковий рахунок № [NUMBER] (до червня 2012 р. - № [NUMBER]). У зв'язку з цим, з метою досудового врегулювання питання щодо скасування неправомірно нарахованої заборгованості КПТМ "Криворіжтепломережа" і ДП "Криворізька теплоцентраль", позивачем були направлені листи на адреси вказаних підприємств з вимогами про скасування зазначеної заборгованості за, нібито, надані послуги з центрального опалення і гарячого водопостачання на адресу: [ADDRESS]. Однак, на вимоги КПТМ "Криворіжтепломережа" і ДП "Криворізька теплоцентраль" не відреагували та неправомірно нараховану заборгованість не скасували. При цьому, КПТМ "Криворіжтепломережа" у своїй відповіді порадило звернутись до суду з метою вирішення питання щодо зняття вищевказаної заборгованості. Разом з тим, 20.05.2014 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено судовий наказ за заявою КПТМ "Криворіжтепломережа" про стягнення з мене суми боргу за отримане вентральне опалення і гаряче водопостачання у розмірі 3 150,64 гривень. У дальшому, 09.07.2014 р. Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу дніпропетровської області вищевказаний судовий наказ було скасовано, у зв'язку з чим КПТМ "Криворіжтепломережа" скасувало неправомірно зараховану суму боргу за отримане центральне опалення і гаряче водопостачання у розмірі 1 878,71 гривень. Однак, станом на сьогоднішній день ДП "Криворізька теплоцентраль" все одно здійснює неправомірне нарахування суми боргу за, нібито, надані послуги з центрального опалення і гарячого водопостачання на адресу: [ADDRESS]. Таким чином, протягом 2013-2015 рр. ДП "Криворізька теплоцентраль", не здійснюючи надання послуг з центрального опалення і гарячого водопостачання, неправомірно нараховувало заборгованість за, нібито, надані вищевказані послуги на адресу: [ADDRESS], у розмірі 2 803,90 гривень. Крім того, внаслідок вищевказаних неправомірних дій ДП "Криворізька теплоцентраль", останнім було завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює у грошовому еквіваленті у розмірі 2 803,90 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача позов підтримали, зазначили обставини, що викладенні у позовній заяві. В суді представник відповідача проти позову заперечував та просила суд відмовити у задоволенні позову, враховуючи обставини, що викладенні у запереченнях проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі". Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом було роз'яснено позивачу право заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. Позивач [PERSON], представник позивача попередніх судових засіданнях відмовилися надати судові додаткові докази, просив суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Представник відповідача в попередніх судових засіданнях відмовився надати судові додаткові докази, просив суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правилами), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачають відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Відповідно до п. 26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Згідно з п. 25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 року за № 1478/11758, установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Судом встановлено, що у позивача відсутнє рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади про відключення квартири [ADDRESS]. Відповідно до статті 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Частина 3 статті 360-7 ЦПК України встановлює, що рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення, підлягають опублікуванню на офіційному веб-сайті Верховного Суду України не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня їх прийняття. Верховним Судом України в Постанові від 26 вересня 2012 року по справі № 6-96цс12, що опубліковано на офіційному веб-сайті Верховного Суду України встановлено наступну правову позицію, питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, зі змінами, що внесені постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року №1268, в яких з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Відповідно до п. 25 зазначених Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (у редакції зі змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 6 листопада 2007 року № 169), установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Крім того, внесені зміни унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку та дозволяють таке відключення лише будинку в цілому Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України у кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Частина 2 статті 16 ЦК України передбачає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Враховуючи наданні докази суд дістається висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" про скасування неправомірно нарахованої суми боргу у розмірі 3073,84 гривень, який рахується за адресою: [ADDRESS], перед ДП "Криворізька теплоцентраль", що нараховувався протягом 2013-2015 рр. на розрахунковому рахунку № [NUMBER] не підлягають задоволенню, як такі, що не ґрунтуються на законі, позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права, суд не має право скасовувати нараховані суми, питання щодо правомірності зобов'язання за правочином вирішується при розгляді справи щодо стягнення грошових коштів. Враховуючи наданні докази суд дістається висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" зобов'язання Державне підприєство "Криворізька теплоцентраль" (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична про виключити житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], зі списків споживачів центрального опалення і гарячого водопостачання з метою недопущення подальшого неправомірного нарахування грошових коштів у якості боргу не підлягають задоволенню, оскільки законодавством України встановлений певний порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, який позивачем не дотримано. Щодо заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини… Пунктом 2 Постанови Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, обов'язковою умовою для відшкодування моральної шкоди є причинний зв'язок між неправомірними діями, бездіяльністю та виною особи, що завдала шкоду. Згідно вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Виходячи з наданих доказів, суд дістається висновку, що позовні [PERSON] до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" про стягнення моральної шкоди в сумі 2803 гривень 90 копійок не підлягають задоволенню, так як відсутні неправомірні дії, бездіяльність з боку відповідача.

Outcome: dismissed