Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON] і редакції газети « Вільне слово» про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. За клопотанням позивача ухвалою суду від 26 травня 2017 року залучено до участі в справі правонаступника відповідача ТОВ « Редакцію газети « Вільне слово» замість відповідача редакції газети « Вільне слово» . З урахуванням уточнених вимог позивачка [PERSON] просить : Зобовязати ТОВ «Редакція газети «Вільне слово» надрукувати в найближчому випуску спростування недостовірної інформації, викладеної в статті «Депутат ще не значить фахівець», надрукованої на 3 сторінці газети «Вільне слово» № 31 від 03.08.2016 року, зокрема, спростувати недостовірну інформацію викладену у наступних фразах: -В анонсі статті - «інформація, поширена непрофесіоналом на сайті http://гіd.kr.uа/?р=3982 спростувати інформацію про те, що вона не є професіоналом. -В абзаці 4 - «за словами начальника департаменту охорони здоровя ОДА [PERSON], постійна депутатська комісія з питань охорони здоровя та соціальної політики обласної ради, яку очолює олександрійка [PERSON] (Самопоміч) блокувала створення гемодіалізного центру в [PERSON]. Можливо тому, що вона працює в райдержадміністрації і їй байдуже доля земляків, які без вчасного лікування можуть піти з життя, а можливо її більше турбують кошти, а не здоровя людей.» - спростувати інформацію про блокування постійною депутатською комісією з питань охорони здоровя та соціальної політики обласної ради яку вона очолює, створення гемодіалізного центру в [PERSON] та твердження про її байдужість до долі земляків. -В абзаці 11 - «Нами намагаються керувати невігласи, зокрема і пані депутат [PERSON], «розродилася» матеріалом ..., Ну як можна, будучи абсолютно не в темі, виставляти на показ свою обмеженість і писати таку дурницю..., Ні, пані ганьбиться своїм невіглаством, виставляючи його на загал - спростувати інформацію про її невігластво, обмеженість та неволодіння інформацією щодо процедури гемодіалізу. -В абзаці 12 - «Сумно, панове, сумно, що такі невігласи-популісти, які не мають жодного стосунку до медицини, зараз при владі та ще й виносять якісь рішення ...» - спростувати інформацію про її невігластво і популізм та відсутність будь - якого відношення до медицини. - стягнути солідарно з відповідачів на її користь 20000 грн. моральної шкоди. Свій позов мотивує тим, що в жовтні 2015 року вона була обрана депутатом Кіровоградської обласної ради VII скликання. Згодом вона була обрана головою постійної комісії Кіровоградської обласної ради з питань охорони здоровя та соціальної політики. Основними напрямками роботи комісії є попередній розгляд соціально - економічних програм області, попередній розгляд бюджету щодо питань охорони здоровя, визначення першочергових напрямків розвитку закладів охорони здоровя спільної власності територіальних громад, фінансування закладів медицини обласного підпорядкування, здійснення контролю за виконанням рішень обласної ради з питань охорони здоровя та соціальної політики та інші, повязані з цим питання. Під час засідань комісії в 2016 році висвітлювалась та вивчалась проблема лікування хворих на хронічну ниркову недостатність. Цьому були присвячені засідання від 24.02.2016 року (протокол №4 - створення діалізних центрів), 17.03.2016 року (протокол № 5 - створення діалізних центрів на базі Кіровоградської та Олександрійської міської лікарні). Рішенням комісії від 17.03.2016 року було рекомендовано Кіровоградській міській раді та Олександрійській міській раді розглянути питання щодо створення на базі міських лікарень діалізних центрів та проінформувати про прийняте рішення постійну комісію з питань охорони здоровя та соціальної політики до 17.04.2016 року. В кінці травня 2016 року їй, як голові постійної комісії, для вивчення та розгляду було надано відповідь Олександрійської міської ради від 16.05.2016 року за № 119/3/20/1 на лист голови Кіровоградської обласної ради від 22.03.2016 року № 27 «Про надання медичної допомоги діалізним хворим у Кіровоградській області» .В листі було зазначено, що 10 жителів міста [PERSON] отримують замісну ниркову терапію у відділенні інтенсивної терапії екстракорпоральних методів детоксикації Кіровоградської обласної лікарні, 20 хворих перебувають на черзі. Міською радою також було визначено приблизний розрахунок лікування. Так «...процедура гемодіалізу високовартісна, орієнтована сума 2 400 грн. за один сеанс...», «...таким чином, на одного хворого із бюджету міста повинно бути витрачено 374 400 грн. на рік і це тільки вартість розхідних матеріалів...» (абз. З листа), «...орієнтовна вартість капітального ремонту будівлі складе 5 млн. грн..» (абз. 4 листа). У висновку вказувалось, що питання фінансування лікування діалізних хворих «...можна вирішити при співфінансуванні державного та обласного бюджетів.» (абз. 6), так як бюджет міста не розрахований на надання такої допомоги. З розрахунками, наданими Олександрійською міською радою щодо лікування хворих, вона не погодилася. Вивчаючи дане питання, вона знала, що витратна вартість матеріалів на лікування одного аналогічного хворого в Кіровоградській обласній лікарні становить приблизно 1 400 гривень, що на 1 000 гривень менше, ніж заявлено Олександрійською міською радою. Не на 100, не на 200. а на 1000 гривень за матеріали на один сеанс на одного хворого. В липні 2016 року своїми роздумами вона поділилася з читачами на сайті інтернет видання «Рід».В 11 абзаці вона задала питання як читачам, так і собі, чому витрати на процедуру гемодіалізу (матеріали) в [PERSON] мають коштувати 2 400 гривень, в той час як Кіровоградській обласній лікарні вони коштують 1400 гривень?Чому в обласній лікарні ремонт палати, в якій проводиться процедура, коштував в 2013 році 300 тис. гривень, а в [PERSON] у 2016 році це буде коштувати 5 млн. гривень? (абз. 12). «Місцеві можновладці забули про головне, що на вагах не кошти, які так хочеться видурити з обласного бюджету на намальовані зі стелі суми, на вагах саме дорогоцінне - життя двадцяти олександрійців, які стоять у черзі на право жити, на вагах долі їхніх сімей, які з болем і відчаєм хочуть допомогти своїм рідним, але не можуть». В газеті «Вільне слово» № 31 від 03.08.2016 року на сторінці номер 3 в рубриці «Прошу слова» вийшла стаття без зазначення автора (редакційна) під назвою «Депутат ще не значить фахівець». Стаття складається із двох частин. В першій частині аналіз її статті проводить редакція газети самостійно, а другій цитує думку з цього приводу [PERSON] В цілому, як редакція, так і [PERSON] в своїх висловлюваннях розповсюдили негативну,недостовірну інформацію, допустили образу, приниження її честі, гідності, ділової репутації та зачеплено аспекти гендерної рівності. Так, уже в анонсі статті тенденційно зазначено, що «інформація, поширена непрофесіоналом на сайті http://rid.kr.ua/?p=3982 обурила лікарів та міську владу». Вона вважає себе достатньо кваліфікованою та професійно підготовленою особою, так як закінчила два вищих навчальних заклади - у 1996 році Кіровоградський педагогічний інститут імені [PERSON] та у 2009 році - Дніпропетровський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при Президентові України за спеціальністю «Державне управління» . У своїй статті вона не торкалася вузькопрофільних медичних тем, пов'язаних з процедурами діагностики, лікування, реабілітації .Вона висвітлювала проблему у розрахунках фінансування, на що не потрібні спеціальні медичні знання, а знання, якими вона володіє, дають їй змогу зробили відповідні висновки. В абзаці 4 зазначено, що «за словами начальника департаменту охорони здоровя ОДА [PERSON], постійна депутатська комісія з питань охорони здоровя та соціальної політики обласної ради, яку очолює олександрійка [PERSON] (Самопоміч) блокувала створення гемодіалізного центру в [PERSON]. Можливо тому, що вона працює в райдержадміністрації і їй байдуже доля земляків, які без вчасного лікування можуть піти з життя, а можливо її більше турбують кошти, а не здоровя людей.». Це не відповідає дійсності, так як питання діалізних центрів піднімалось саме в комісії, яку вона очолює, на засіданнях комісії 24.02.2016 року, 17.03.2016 року, 13.07.2016 року. Вона голосувала «За». Директор департаменту охорони здоровя Кіровоградської ОДА [PERSON] інтервю газеті «Вільне слово» не давав, інформація щодо звернень Олександрійської міської ради безпосередньо до Департаменту з питання створення в Олександрійській міській лікарні гемодіалізної зали відсутня ( відповідь [PERSON] № 16-4211/01.01/11 від 18.08.2016 року на її депутатське звернення). Також у відповіді директор Департаменту охорони здоровя зазначив, що розрахункова вартість витратних матеріалів 1 сеансу гемодіалізу на 2016 - 2017 роки становить 1403,94 гривні. Та набагато більше її вразило висловлювання на її адресу «...відомого і всіма шанованого у місті і області лікаря...» [PERSON] В першому ж реченні (абзац 11) він назвав її «невігласом», що «розродилася матеріалом». «Ну як можна, будучи абсолютно не в темі, виставляти на показ свою обмеженість і писати таку дурницю.., Ні, пані ганьбиться своїм невіглаством, виставляючи його па загал.». В абзаці 12 [PERSON] пише, щоб вона «не ляпала язиком», та висловлює сум, що такі невігласи-популісти як вона зараз при владі та ще й виносять якісь рішення. Ця інформація є негативною та абсолютно не відповідає дійсності, так як вона має дві вищі освіти, постійно працює над підвищенням свого професійного рівня як на основній роботі, так і в роботі депутатського корпусу.За час своєї роботи неодноразово заохочувалась за сумлінну працю подяками, грамотами та іншими відзнаками. Тому вважає, що інформація відносно неї, розповсюджена в газеті «Вільне слово» № 31 від 03.08.2016 року в статті «Депутат ще не значить фахівець», є негативною та носить недостовірний характер.Дана інформація порушила її честь, гідність та ділову репутацію, адже її колеги по роботі, колеги депутати, пересічні громадяни, виборці, прочитавши статтю, можуть поставити під сумнів (а деякі і поставили) її кваліфікацію, рівень знань, спроможність виконувати поставленні завдання. В статті вона показана як неосвічена, обмежена особа, що може тільки «виставляти на показ своє невігластво». А це, звісно, не так. Тому вимушена звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов і просять його задоволити. Представник відповідача ТОВ « Редакції газети « Вільне слово» [PERSON] позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні.Зазначив, що позивачка в позовній заяві вдається до лінгвістичного аналізу терміну « професіонал» та підкріплює свою позицію відносно обґрунтування власного фахового рівня наявністю двох дипломів про здобуття вищої освіти : педагогічної та у галузі державного управління.При цьому позивачка аналізує особисту думку головного лікаря ОЦМСД Д»ячука С. відносно її публікації на сайті інтернет-видання « РіД» , оприлюднену в липні 2016 року.Позивач в справі , будучи депутатом Кіровоградської обласної ради, тобто публічною особою, в оспорюваній публікації зазнала критики власних висновків у медичній галузі ( в якій позивачка не є фахівцем) з боку професійного медика з багаторічним досвідом.Публікація не містить неправдивих , перекручених фактів , проте , в позовній заяві позивачка лише трактує та домислює висловлювання статті на власний розсуд, звинувачуючи в неіснуючих образах. Представник відповідача ТОВ « Редакція газети « Вільне слово» [PERSON] позов не визнала і просить відмовити в його задоволенні. Про блокування постійною депутатською комісією з питань охорони здоровя та соціальної політики обласної ради, яку очолює [PERSON] створення гемодіалізного центру в [PERSON] мова йшла на одній з нарад і дану інформацію можливо вона також отримала з одного з засобів масової інформації, але не пам»ятає саме з якого і доказів того, що дана інформація відповідає дійсності не може надати. Відповідач [PERSON] позов не визнав. В судовому засіданні пояснив, що прочитавши інформацію, яку розмістила на сайті інтернет-видання « РіД» [PERSON], він, як пересічний громадянин висловив свою думку щодо даної публікації. Визнає, що допустив критичні емоційні висловлювання в некоректній формі, але він не мав на меті образити [PERSON]. Зазначив, що розмістив в інтернеті свої коментарі щодо даної публікації . Редакція газети « Вільне слово» попросила у нього дозволу використати його коментарі в газетній публікації і він погодився. Суд, дослідивши матеріали справи , заслухавши сторони та їх представників , вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Частина 1 ст.34 Конституції України кожному гарантує свободу думки і слова , на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Згідно ст.. 277 ЦК України фізична особа , особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації , має право на відповідь , а також на спростування такої інформації. Згідно зі ст.. 47-1 Закону України « Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Відповідно до п.19. постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»( далі Постанови) вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночним судженням, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Тому не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідної дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод". Відповідно до ст. 10 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція), кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ "Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" (1986 р.) суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції. Свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" чи тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких"демократичне суспільство" неможливе . В звязку з цим варто зазначити, що Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 р. № 1 ( пункт 21) розяснив, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності,честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету [PERSON] Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне, політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Встановлено, що позивач [PERSON], являючись депутатом Кіровоградської обласної ради VII скликання, а також головою постійної комісії Кіровоградської обласної ради з питань охорони здоровя та соціальної політики, є публічною особою. На сайті інтернет-видання « РіД» позивачкою було розміщено інформацію « Чи будуть в [PERSON] лікувати гемодіаліз них хворих?» . Дана інформація підписана [PERSON], депутатом Кіровоградської обласної ради VII скликання, головою постійної комісії Кіровоградської обласної ради з питань охорони здоровя та соціальної політики ( фракція « Об»єднання « Самопоміч» . Встановлено, що після розміщення позивачкою інформації на сайті » РіД», в газеті « Вільне слово» №31 від 03.08.2016 року з»явилася стаття « Депутат ще не значить фахівець». В даній статті містяться оціночні судження автора статті та відповідача [PERSON] , які вдалися до субєктивної критики розміщеної позивачкою інформації та особи позивача. Висловлювання відповідача [PERSON] є лише вираженням його особистих поглядів щодо особи позивача.За свої критичні емоційні висловлювання в некоректній формі , які позивачка вважала образливими для себе, відповідач [PERSON] за власною ініціативою вибачився перед позивачкою в судовому засіданні. Як публічна особа [PERSON] відкрита для суворої критики і пильного нагляду громадськості й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Тому позивачка [PERSON] повинна бути готовою до суворої критики та пильного нагляду за її життям та діяльністю. Чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків, не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності. В судовому засіданні не знайшла підтвердження інформація , що «за словами начальника департаменту охорони здоровя ОДА [PERSON], постійна депутатська комісія з питань охорони здоровя та соціальної політики обласної ради, яку очолює олександрійка [PERSON] (Самопоміч) блокувала створення гемодіалізного центру в Олександрії.Тому дана інформація повинна бути визнана недостовірною. Але так як іншу інформацію, яку просить спростувати позивач , не можна віднести до фактичних тверджень і вона не є такою за змістом Закону України "Про інформацію" та ст. 277 ЦК України, підстави для задоволення пред'явленого в цій частині позову відсутні. Згідно п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 р. № 1 процесуальне правонаступництво за вимогою про відшкодування моральної шкоди не допускається. Так як визнана недостовірною лише інформація , а саме «за словами начальника департаменту охорони здоровя ОДА [PERSON], постійна депутатська комісія з питань охорони здоровя та соціальної політики обласної ради, яку очолює олександрійка [PERSON] (Самопоміч) блокувала створення гемодіалізного центру в [PERSON] «, яка розміщена в газеті « Вільне слово» , то дана інформація підлягає спростуванню. Дана інформація поширена редакцією газети «Вільне слово», а не відповідачем [PERSON] За поширення даної інформації з правонаступника відповідача ТОВ « Редакція газети « Вільне слово» не підлягає стягненню моральна шкода.Крім того, дана інформація стосується постійної депутатської комісії як колегіального органу, а не лише позивача.

Outcome: partial