Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

21.12.2016 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернулось Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" з позовом до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій з уразуванням уточнених позовних вимог просять стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 15602,77 грн. за період з 01.08.2011 р. по 30.06.2016 р., суму інфляційних витрат в розмірі 4938,20 грн., три відсотки річних 524,57 грн. та судовий збір в розмірі 1378 грн. посилаючись на те, що відповідачі своїх обов'язків тривалий період часу не виконують, добровільно заборгованість не погашають. В судове засідання представник позивача зявилася, свої вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, вказав, що він не є власником квартири, і не є споживачем житлово-комунальних послуг в даній квартирі, також фактично проживає за іншою адресою. Крім того, вказав про застосування строків позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, вказала, що дійсно вона є власником квартири, однак там не прописана, а тому і не є споживачем, а особистий рахунок відкрито на [PERSON] У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Так, відповідно до змісту статей 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року із змінами та доповненнями та пункту 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630 споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 24 закону України «Про теплопостачання» передбачено обов'язок споживачів послуг своєчасно укласти з позивачем договір на постачання теплової енергії, а за статтею 25 вказаного Закону України у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання», зазначено, що споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що особистий рахунок [NUMBER] по [ADDRESS] відкрито на ім'я [PERSON] А тому, твердження відповідача - [PERSON] про те, що він не є споживачем житлово-комунальних послуг не підтверджуються матеріалами справи. Стосовно заперечень відповідача [PERSON], що вона не є споживачем житлово-комунальних послуг, вони також не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, квартира, що розташована за адресою : [ADDRESS], на праві власності належить [PERSON]. (а.с.49-50) Такод відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї та прописку, [PERSON] є власником квартири що розташована за адресою: [ADDRESS]; а [PERSON] - її син та зареєстрований по вказаній адресі з 2005 року. (а.с. 69) Отже, особовий рахунок відкрито на [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], а тому він є споживачем житлово-комунальних послуг. Суд також враховує той факт, що власником житлового приміщення є [PERSON], яка також є належним відповідачем по справі з огляду на наступне. Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві власності стягується за затвердженими в установленому порядку тарифами. Аналізуючи чинне законодавство, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язана як власник квартири, з часу державної реєстрації за нею права власності, за рахунок власних коштів оплачувати витрати, пов'язані з утриманням житлового будинку. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зі змінами та доповненнями,розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України № 630 від 21 липня 2005 року (далі - Правил), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п.п. 25, 26 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженого органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Отже, відповідачі є споживачами послуг КП "Харківські теплові мережі", однак надані послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання не сплачують. Відповідно до п.3 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 № 848, призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад. Пунктом 30 постанови Кабінету Міністрів України від 21липня 2005 № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" (далі - Постанова № 630) визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (п.18 Постанови № 630). Згідно статті 24 Закону України від 2 червня 2005 № 2633-ІV "Про теплопостачання" основними обов'язками споживача теплової енергії є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому у статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України 13.01.2016 року у цивільній справі № 6-931цс15. КП «Харківські теплові мережі» подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з опалення та гаряче водопостачання. 10 серпня 2016 року Дзержинським районним судом м. Харкова було відмовлено у видачі судового наказу. (а.с. 7) З огляду на вищевказане та відповідно до ст. 264 ЦПК України перебіг трирічного строку для звернення до суду перервався у серпні 2016 року, після чого почав свій трирічний перебіг спочатку. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов комунального підприємства «Харківські теплові мережі» підлягає частковому задоволенню, а саме в частині вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.09.2013 року по 30.06.2016 року у розмірі 9913,82 грн. Суд, перевіривши розрахунки інфляційних витрат у розмірі 4938,02 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 524,57 грн. вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню, адже відповідно до їх розрахунку, вони нараховувались в період з 01.11.2013 року по 30.06.2016 року в межах позовної давності. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог, а саме в розмірі 647,66 грн. підлягають стягненню з відповідачів в дольовому порядку. На підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV , ст. ст. 64, 67, 68, 162 ЖК України, ст. ст. 257, 541, 543, 638 - 639, 642 ЦК України,

Outcome: partial