Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Рашківської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] що залишився як спадкове майно [PERSON], яка померла [INFO] Позовні вимоги мотивовані тим, що в житловому будинку по вулиці [ADDRESS] який не був зареєстрований в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації проживали батьки позивача - [PERSON] та [PERSON]. Двір, в якому проживали батьки позивача відносився до колишнього робіт\-ничого двору. Житловий будинок з господарськими будівлями побудований у встановленому законом порядку за життя [PERSON], але свою власність на будинок із-за хвороби він не вспів оформити. [PERSON], його брати - [PERSON], [PERSON] та сестра [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. [PERSON] прийняла спадщину. 21.04.2016 року мама позивача в Рашківській сільській раді Городенківського району Івано-Фран\-ківської області склала заповіт, яким на випадок смерті все належне їй майно заповіла [PERSON] [PERSON] померла [INFO] Позивач прийняв її спадщину. Спадковим майном є житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] Нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом так як немає правовстановлюючого документу на житловий будинок. Батько позивача хворів і за життя не вспів оформити свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Рекомендовано в судовому порядку вирішити про визнання права власності на житло\-вий будинок як на спадкове майно. В судове засідання сторони та їхні представники не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує та просить задовільнити. Відповідачі позовні вимоги визнають. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 7920 від 13.01.2017 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] не зареєстровано. Як слідує з довідки № 132 від 15.02.2017 року, виданої виконкомом Рашківської сільської ради Городенківського району, вулиця Черемшини, що знаходиться в селі Рашків, та нумерація по даній вулиці не змінювались. Згідно з технічною документацією житлове господарство по [ADDRESS] складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1987 р., загальною площею 106,3 кв.м., житловою площею 61,0 кв.м., літньої кухні, стайні, сараю, навісу, вбиральні, криниці, огорожі. Як слідує із звіту про оцінку житлового будинку, складеного ЕТВО "Придністров'я" - ринкова вартість житлового будинку та допоміжних будівель та споруд станом на 15.02.2017 року становить 101430 грн, дані приміщення відповідають вимогам державних будівельних норм. В силу вимог абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 3 ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Згідно технічної документації на житловий будинок, будинок збудовано у 1987 році. Отже, документом, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом на той час був технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затвердженої Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року N 127) передбачено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Як слідує з листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 12/5-126 від 23.03.1999 року, по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. [PERSON] дозволено було проводити будівництво індивідуального жилого будинку на старому місці в селі Рашків, що стверджено копією рішення виконавчого комітету Рашківської сільської ради № 2 від 15.02.1983 року "Про дозвіл гр. [PERSON] на будівництво індивідуального жилого будинку в селі Рашків на старому місці по сусідству з [PERSON] з другої сторони масиву". Дане рішення 15.03.1983 року затверджено рішенням виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 87 та видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудівнику гр. [PERSON] в [ADDRESS] З довідки № 131 від 15.02.2017 р., виданої виконкомом Рашківської сільської ради слідує, що розмір земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою [ADDRESS] становить площею 0,25 га. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавались на підставі записів у по господарських книгах. Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Згідно виписок із погосподарських книг за 1986-1990 р.р., 1991-1995 р.р., 1993-2000 р.р., 2001-2005 р.р. виданих Рашківською сільською радою встановлено, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] був [PERSON], [INFO]. [PERSON] помер [INFO] р., що стверджено копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим 28.12.2016 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий заповіту не вчиняв. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.11.1965 р., стверджено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (позивач). Стаття 553 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], передбачає, що спадкоємець за законом або за заповітом може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій; вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу), що і кореспондується ч. 2 ст. 1274 ЦК України, згідно якої спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та дружина [PERSON]. Діти [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов визнають, що слідує з поданих до суду заяв. Спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON], оскільки на момент смерті чоловіка спільно з ним проживала , про що свідчить виписка із погосподарської книги № 3 2001-2005 р.р. За заповітом від 21.04.2016 року, посвідченим секретарем Рашківської сільської ради, зареєстрованим за № 5, [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право своєму сину [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її син - [PERSON] (позивач). Спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки на час її смерті проживав разом з нею в [ADDRESS] про що свідчить виписка із погосподарської книги № 3 за 2011-2016 р.р., виданої Рашківською сільською радою. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З Постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 14.02.2017 року, виданої приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я. слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO], оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549, 553 ЦК УРСР, ст.ст. 317, 328, 1216 ЦК України,

Outcome: approved