Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

26 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якому вказала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки, яка призначена для ведення садівництва площею 0,0452 га, яка розташована в межах території Олександрівської селищної ради садовиноградарне товариство "Травневий". Вказана земельна ділянка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю належала [PERSON], яка померла [INFO]. Спадщину після її смерті прийняв, але не оформив її син [PERSON] Позивач є спадкоємцем за законом, яка звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав та на підставі її заяви заведена спадкова справа у Першій вознесенській державній нотаріальній конторі. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ - державний акт містить виправлення та дописки. Посилаючись на те, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, а також відмови нотаріуса в оформленні спадкових прав, позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В судове засідання представник позивача [PERSON]. не з'явилася, на адресу суду від представника позивача надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Олександрівської селищної ради Вознесенського району в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав заяву, в який просить слухати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. (а.с.11). Спадкоємцем першої черги за законом став її син [PERSON]. (свідоцтво про народження - а.с.10). Згідно відповіді завідувача Першої Вознесенської державної нотаріальної контори від 16.04.15 року після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена. Згідно дючого на той час ст.549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину не тільки в разі подачі заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини, але і якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] зі своєю матір'ю [PERSON] та після її смерті продовжував проживати у вказаному будинку. Вказані обставини підтверджуються копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS]. Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], а саме шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 0,0452 га, що розташована в межах території Олександрівської селищної ради садовиноградарне товариство "Травневий", яка надана для ведення садівництва . Вказана земельна ділянка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, який був виданий 28 листопада 1995 року, належала [PERSON]. Згідно рішення № 6 від 27 січня 2015 року виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, земельній ділянці, яка належала [PERSON] була присвоєна адреса СТ "Майський" вул. [ADDRESS]. На вказаній земельній ділянці розташований садовий будинок, який на підставі Свідоцтва на право власності №8 від 27.10.1995 року також належав [PERSON] Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] (свідоцтво про одруження від 19 лютого 2005 року), яка звернулася до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. За даними державної нотаріальної контори заведено спадкову справу від 05..11.2013 № 243/2013 за заявою про прийняття спадщини від [PERSON]. Однак, у зв'язку з тим, що у правовому документі на земельну ділянку були присутні наявні дописки, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку, а також в акті невірно вказано назву садового товариства "Травневий" замість вірного "Майський", нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. ( довідка від 17.02.2015 № 141/02-14). Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд враховуючи неможливість оформлення позивача у спадкових правах у нотаріальній конторі, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, а також ст.16 ЦК України, яка передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону, вважає за можливе визнати право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] на спадщину, що відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON].

Outcome: approved