Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

У серпні 2016\~р. [PERSON] звернувся з позовом, у якому просить поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за ним право на пайовий фонд майна Колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" с.\~Гардишівка за майновим сертифікатом, виданим 12.05.2015\~р. на [PERSON] , в частині 1/2 від загальної суми 1\~042\~427,00\~грн., що становить 521\~213,50\~грн., зобов`язати Гардишівську сільську раду Бердичівського району Житомирської області видати йому свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), який має право на пайовий фонд майна Колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" у розмірі 521\~213,50\~грн., визнати незаконними рішення загальних зборів співвласників майнових паїв ПКА "Світанок" в частині виділення майна [PERSON] на загальну суму 785\~986,00\~грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 09.08.1995\~р. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.01.2013\~р. цей шлюб розірвано. В період шлюбу протягом 2011\~р. вони вчинили дії щодо купівлі майнових сертифікатів на загальну суму 1\~042\~427,00\~грн., про що в подальшому Гардишівською сільською радою Бердичівського району Житомирської області було видано єдиний майновий сертифікат на цю суму. Покупцем за даними договорами було записано [PERSON] , хоча кошти на придбання йшли з сімейного бюджету. 26.05.2011\~р. протоколом №\~2 зборів співвласників майна ПКА "Світанок" [PERSON] виділено майна на загальну суму 769\~080,00\~грн. на вказаний майновий сертифікат, майно було передано [PERSON] на підставі акта приймання-передачі від 26.05.2011\~р., який вона відмовилась підписувати. Від представника Спілки співвласників майна майнових паїв ПКА "Світанок" Ліпінського\~М.Ф. надійшла заява від 10.03.2017\~р., у якій він зазначив, що з рішенням суду, яке буде прийнято, він погоджується, спілка не є юридичною особою, а є громадською організацією і не може бути відповідачем (а.\~с.\~35, 57). Інші учасники справи своєї позиції щодо позову не повідомили. Розглядаючи справу, Суд виходить з того, що, як випливає з матеріалів справи, усім учасникам справи достовірно відомо про розгляд справи, справа перебуває на розгляді більше чотирьох років, а відтак ці учасники могли та повинні були подати усі наявні у них докази, а у разі неможливості це зробити заявити клопотання про їх витребування. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 09.08.1995\~р., що встановлено рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.01.2013\~р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (а.\~с.\~10). Цим же рішенням цей шлюб розірвано. У якості підстав позову [PERSON] посилається на те, що за час перебування у шлюбі він з [PERSON] у 2011\~р. придбали майнові сертифікати на загальну суму 1\~042\~427,00\~грн., покупцем за договорами купівлі-продажу була [PERSON] , хоча кошти на придбання йшли з сімейного бюджету. Частиною третьою статті 368 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60, частиною першою статті 61 Сімейного кодексу України визначеноо, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У постанові Верховного Суду від 22.01.2020\~р. у справі №\~711/2302/18 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/87517031) вказано, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. [PERSON] не подано будь-яких доказів ж не заявлено клопотання про витребування доказів, які б підтверджували, що зазначені майнові сертифікати придбавались [PERSON] не за особисті кошти, та що вони придбавались у 2011\~р. При цьому з листа від 07.07.2016\~р. №\~239 Гардишівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області вбачається, що договори купівлі-продажу майнових паїв, у яких покупцем виступала [PERSON] , були оформлені протягом 2008 2011\~рр., а не в 2011\~р., як на це посилається [PERSON] у позовній заяві (а.\~с.\~11). З цього ж листа випливає, що на підставі отриманих за цими договорами купівлі-продажу свідоцтв про право власності на майновий пай було виписано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) на громадянку [PERSON] (прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] , видане відділом ДРАЦС м.\~Бердичева) на суму 1\~042\~4127,00\~грн. Тобто у 2011\~р. не могло бути придбано майнових сертифікатів на загальну суму 1\~042\~427,00\~грн., як на це посилається [PERSON] у позовній заяві, усі ці сертифікати були придбані у період 2008 2011\~рр. У позовній заяві [PERSON] просить поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за ним право на пайовий фонд майна Колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" с.\~Гардишівка за майновим сертифікатом, виданим 12.05.2015\~р. на [PERSON] в частині 1/2 від загальної суми 1\~042\~427,00\~грн., що становить 521\~213,50\~грн. Разом з тим, [PERSON] не подано доказів або ж не заявлено клопотання про витребування доказів, які б вказували не те, що існував пайовий фонд майна Колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" с.\~Гардишівка і що 12.05.2015\~р. на ім`я [PERSON] було видано майновий сертифікат щодо майна саме цього підприємства, і не будь-якого іншого. Відповідно до єдиного наявного у справі доказу, який місить інформацію про видане 12.05.2015\~р. свідоцтво про право власності на майновий пай, листа від 07.07.2016\~р. №\~239 Гардишівської сільської\~ради Бердичівського\~району Житомирської\~області, 12.05.2015\~р. згідно договорів купівлі-продажу майнових паїв, які були оформлені протягом 2008 2011\~рр. на [PERSON] та на підставі зданих свідоцтв про право власності на майновий пай було виписано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) на громадянку [PERSON] (прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] , видане відділом ДРАЦС м.\~Бердичева) на суму 1\~042\~4127,00\~грн. (а.\~с.\~11). Таким чином з цього доказу неможливо встановити, що йдеться про пайовий фонд майна саме Колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" с.\~Гардишівка, а не будь-якого іншого підприємства. Крім того, у позовній заяві [PERSON] зазначає, що 26.05.2011\~р. протоколом №\~2 зборів Співвласників майка ПКА "Світанок" [PERSON] виділено майна на загальну суму 769\~080,00\~грн., проте у прохальній частині він просить визнати незаконним рішення загальних зборів співвласників майнових паїв ПКА "Світанок" в частині виділення майна [PERSON] на загальну суму 785\~986,00\~грн., а не суму 769\~080,00\~грн., не наводячи при цьому будь-якого обґрунтування різниці у цих сумах. Також Суд звертає увагу на те, що [PERSON] не подано будь-яких доказів або ж не заявлено клопотання про витребування доказів, які б вказували, що Спілка співвласників майнових паїв ПКА "Світанок" є юридичною особою, при цьому у заяві від 10.03.2017\~р. представник Спілки співвласників майнових паїв ПКА "Світанок" зазначає, що вона не є юридичною особою і не може бути відповідачем. Частиною другою статті 30 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на момент подання позову, передбачалось, що позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Аналогічна за змістом норма міститься і у частині другій статті 48 чинного Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин Суд позбавлений можливості з`ясувати, чи може Спілка співвласників майнових паїв ПКА "Світанок" бути відповідачем у справі. Підсумовуючи викладене, Суд вважає, що [PERSON] не доведено обставин, на які він посилається у якості підстав позову, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, зокрема, існування пайового фонду, право на який він просить за ним визнати, та не доведено, що особа, яку він визначив одним з відповідачів, має статус юридичної особи, тобто може бути відповідачем. Усе це, на думку Суду, є підставою для відмови у задоволенні позову [PERSON] .

Outcome: dismissed