Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Направленим позовом прокурор, який звернувся до суду в порядку представництва інтересів держави, просив суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 376 від 26 квітня 2017 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам". Як на підставу для звернення до суду з даним позов та у його обґрунтування автором позову зазначено наступне. Оскаржуваним рішенням селищної ради затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність громадян (третіх осіб у справі) земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд, що знаходяться на території такої ради. Зазначені земельні ділянки передані громадянам у власність всупереч вимогам закону, адже такі дії вчинені за відсутності відповідного плану зонування та/або детального плану території. Представник відповідача, в свою чергу, подав до суду відзив, яким просив відмовити у задоволенні даного позову, оскільки на дату його подання третіми особами в справі в установленому законом порядку право власності на земельні ділянки не зареєстровано, а отже дане речове право не виникло, що свідчить про те, що оскаржуване рішення селищної ради, як акт індивідуальної дії, не вичерпало свою дії фактом його виконання. Також, представник відповідача вказав, що прокурор не мав права звертатись до суду з даним позовом, оскільки законодавством Спрямованою до суду відповіддю на відзив прокурор заперечив щодо доводів відповідача, адже чинним законодавством у даному випадку таке право надано Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру. Представник третіх осіб (окрім третіх осіб [PERSON] та [PERSON]М.) направив до суду пояснення, якими також заперечив щодо задоволення позову з підстав, аналогічних тим, що зазначив у відзиві відповідач. Крім цього, такий представник вказав, що селищною радою у лютому 2018 року прийнято рішення про внесення змін до оскаржуваного рішення, яким внесено застереження про набуття ним чинності після затвердження радою детального плану території та/або плану зонування відповідної частини території смт Гуйва Житомирського району Житомирської області, де знаходяться земельні ділянки. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Оцінка доводам представників позивача та відповідача проти розгляду даної справи за такими правилами надана судом у окремому судовому рішенні. Дослідив матеріали справи, судом встановленні наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Рішенням 22-ї сесії сьомого скликання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 376 від 26 квітня 2017 року (а.с.15) (далі за текстом оскаржуване рішення) затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність третіх осіб в даній справі та передано безкоштовно у їх власність наступні земельні ділянки площею 0,1500 га, що знаходяться в смт Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області, масив Великий Шумськ, та мають цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а саме: [PERSON] передано земельну ділянку № 35 з кадастровим номером 1822055600:01:000:1172; [PERSON] земельну ділянку № 395 з кадастровим номером 1822055600:01:000:1135; [PERSON] земельну ділянку № 381 з кадастровим номером 1822055600:01:000:1114; [PERSON] земельну ділянку № 364 з кадастровим номером 1822055600:00:000:1122; [PERSON] земельну ділянку № 360 з кадастровим номером 1822055600:01:000:1119. Дане і оскаржуване рішення було оприлюднено на офіційному веб-сайті відповідача 6 травня 2017 року (зворот а.с.108, а.с.109). Зазначеному та оскаржуваному рішенню передувало подання вказаними особами відповідних заяв (а.с.16-20) та проведення засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища від 7 квітня 2017 року на якому, серед іншого, було рекомендовано затвердити проекти відведення вищевказаних земельних ділянок у власність третіх осіб у даній справі (а.с.13-14). Право власності на вищевказані об'єкти нерухомості станом на 2 лютого 2018 року ні за ким не зареєстроване (а.с.21-25). У відповідь на запит позивача від 18 серпня 2017 року відповідачем 28 серпня 2017 року надано відповідь про те, що названі вище земельні ділянки були передані у власність третіх осіб на підставі розроблених проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, погоджених відповідними органами з урахуванням існуючої містобудівної документації генерального плану "Садибна забудова на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району", яким визначено планувальну організацію та розвиток окремої території смт Гуйва (а.с.11). Рішенням 18-ї сесії сьомого скликання № 307 від 27 січня 2017 року (а.с.79) вирішено доручити виконавчому органу в особі селищного голови [PERSON] звернутись у відповідну організацію для замовлення Детального плану території смт Гуйва, а рішенням цієї ж ради № 586 від 24 січня 2018 року (а.с.80) надано дозвіл на розроблення такого плану. 19 лютого 2018 року терті особи звернулись до відповідача із заявами про приведення оскаржуваного рішення селищної ради у відповідність до чинного законодавства (а.с.95-99). 27 лютого 2018 року рішенням відповідача № 648 (а.с.94) внесено зміни до оскаржуваного рішення, шляхом доповнення його пунктом 4, де кореспондується про набрання чинності оскаржуваним рішенням після затвердження відповідачем детального плану території та/або плану зонування відповідної частини території смт Гуйва, на якій знаходяться вищезгадувані земельні ділянки. Правовідносини, що склались між учасниками даної справи, урегульовані наступними положенням норм матеріального закону. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України). Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. У відповідності до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі за текстом [PERSON]) планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. Детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці (ч. 1 ст. 19 Закону). За змістом ч. 3 ст. 24 Закону у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім визначених цією нормою випадків. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Так, у ході розгляду справи беззаперечно встановлено та не заперечувалось, зокрема, відповідачем та третіми особами той факт, що згадувані вище земельні ділянки передані третім особам у власність за відсутності відповідного плану зонування або детального плану території. В свою чергу, таке передання відповідачем земельних ділянок у власність громадянам, за кореспондованими вище нормами матеріального права, суперечить установленому закону порядку вчинення таких дій, адже наявність плану зонування або детального плану території в даному випадку є імперативною для органу, що приймає відповідне рішення. За таких фактичних обставин, оскаржуване рішення відповідача підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Та обставина, що згодом, зокрема після звернення прокурора до суду з даним позовом, відповідачем внесено зміни у оскаржуване рішення, в частині набрання ним чинності з моменту виготовлення плану зонування та/або детального плану території смт Гуйва, суд вважає, не може слугувати підставою для відмови у відновленні та захисті прав та законних інтересів держави, адже сам факт прийняття оскаржуваного рішення з порушенням процедури та всупереч вимогам закону є достатньою підставою для визнання його незаконним та скасування. З цих же підстав є надуманими доводи представників позивача та деяких третіх осіб про те, що оскільки станом на дату подання даного позову третіми особами право власності на земельні ділянки не зареєстровано, то дане речове право не виникло, і оскаржуване рішення селищної ради, як акт індивідуальної дії, не вичерпало свою дії фактом його виконання. Твердження відповідача про те, що прокурор за наявності відповідного державного органу влади (Державна служба з питань геодезії, картографії та кадастру) не мав прав звертатись до суду з даним позовом є хибними, оскільки таких повноважень у останнього згідно із Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" не передбачено, як і не передбачено їх профільним положенням "Про державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру". Оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 1 762,00 гривні, та витрат, пов'язаних з розглядом справи, у вигляді судового збору в сумі 881,00 гривня за подання заяви про забезпечення позову, а всього 2 643,00 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved