Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 16 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 909, та посилається на те, що протягом останніх років відношення з відповідачем поступово погіршувались, а з початку року і зовсім припинилися через постійні сварки та небажання відповідача йти на компроміс, що поступово призвело до втрати почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги, без чого неможливо існування сім'ї. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів. Дані обставини призвели до фактичного розірвання шлюбних стосунків. На даний час проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Проживає з іншою жінкою, має намір зареєструвати шлюб. Відповідач переїхала до іншої країни, проживає за кордоном, будує нові відносини з іншим чоловіком. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спір з приводу майна, набутого на праві спільної сумісної власності, на момент звернення з позовом, відсутній. Спір між батьками про місце проживання дитини на даний час відсутній. Подальше збереження шлюбу є безперспективне та суперечить правам та інтересам позивача, зокрема й на реалізацію в майбутньому права на створення сім'ї. В підготовче судове засідання сторони не з'явилися. Повідомлені належно. Надійшли заяви про слухання за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач позовні вимоги визнає, просить залишити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з нею, прізвище бажає залишити [PERSON] . Підстав для відкладення підготовчого засідання, що визначені ч.2 ст.198 ЦПК України, не вбачається. Суд, приходить до думки про можливість проведення підготовчого засідання за відсутності сторін. Розгляд справи відбувається за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами з урахуванням положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, врахувавши думку позивача, відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволення з огляду на таке. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог (ч.1 ст.11 ЦПК України). Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу (ч.4 ст.200 ЦПК України). Як регламентує частина друга статті першої Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Шлюб, за нормами ч.1 ст.24 СК України, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч.1 підпункту "с", "однакові права і обов'язки під час шлюбу і після його розірвання". В силу статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Сторони [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач), як встановлено судом, перебувають у зареєстрованому шлюбі, що уклали 16 липня 2010 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 909. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Наміру поновлювати подружні відносини не мають. На даний час їх сім'я розпалася остаточно, шлюб носить лише формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них (позивача), що має істотне значення. Позивач на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу (ч.2 ст.112 СК України). Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Так, пунктом 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Валліанатос та інші проти Греції" від 07.11.2013 року (Заяви № № 29381/09 та 32684/09) передбачено: "Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є "живим" документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім'ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов'язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя". Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Фернандес Мартінес проти Іспанії" (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: "Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні". Суд у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст. 110 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч.3 ст.105 СК України). Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, сім'я сторін розпалась остаточно, проживають окремо, кожен із подружжя мають стосунки з іншими жінкою (чоловіком), позивач бажає створити іншу сім'ю, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Шлюб між сторонами необхідно розірвати. При цьому, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. За нормами, ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд, вирішує питання судових витрат з урахування положень статей 89, 133, 141 ЦПК України та наданих документів на підтвердження, а саме, квитанції № ПН20078 від 22 січня 2021 року, про сплату судового збору.

Outcome: approved