Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

[PERSON] в лютому 2021р. звернувся з позовом про визнання припиненими трудових відносин, посилаючись на те що з Наказом № 01-К від 12.09.2017 р. призначено на посаду директора ТОВ «МАГНА ВІС» з 12.09.2017 р., у зв`язку із чим було внесено відомості як директора (керівника) та підписанта цього товариства до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.05 лютого 2021 року направив загальним зборам ТОВ «МАГНА ВІС» та засновникам (учасникам) ТОВ «МАГНА ВІС» електронне повідомлення, яким повідомляв про своє бажання звільнитися та просив скликати позачергові загальні збори учасників для прийняття рішення про звільнення з посади директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Разом із повідомленням про звільнення було направлено копію заяви про звільнення від 05.02.2021 р. Крім цього, відповідне повідомлення разом із заявою було перекладено на німецьку мову, оскільки один із учасників ТОВ «МАГНА ВІС» є громадянином Німеччини. Вказував , що ним виконано всі вимоги законодавства щодо процедури звільнення за власним бажанням, а саме: було надіслано письмове повідомлення із вимогою про проведення позачергових загальних зборів учасників разом із заявою про звільнення за власним бажанням від 05.02.2021р., видано наказ про звільнення , проведено розрахунок. Уповноважений на звільнення директора орган ТОВ проігнорував його повідомлення про звільнення і не розглянув по суті заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених обов`язків по створенню нового виконавчого органу, тому були порушені його права . Тому просить припинити трудові відносини між [PERSON] (Код РНОКПП [NUMBER] ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАГНА ВІС» (ЄДРПОУ 41426792). Зобов`язати Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію виключити з ЄДРПОУ запис про директора ТОВ «МАГНА ВІС» [PERSON] . Просив розглядати справу в його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з`явились, відзиви не надали, про час розгляду повідомлені за за відомою адресою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 2.03.2021р. відкрито провадження в порядку спрощеного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку. Наказом № 01-К від 12.09.2017 р. Позивача призначено на посаду директора ТОВ «МАГНА ВІС» з 12.09.2017 р., у зв`язку із чим було внесено відомості про Позивача як директора (керівника) та підписанта цього товариства до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Позивач 05 лютого 2021 року направив загальним зборам ТОВ «МАГНА ВІС» та засновникам (учасникам) ТОВ «МАГНА ВІС» електронне повідомлення, яким повідомляв про своє бажання звільнитися з 19.02.2021р. та просив скликати позачергові загальні збори учасників для прийняття рішення про звільнення Позивача з посади директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Разом із повідомленням про звільнення було направлено копію заяви Позивача про звільнення від 05.02.2021 р. Крім цього, відповідне повідомлення разом із заявою було перекладено на німецьку мову, оскільки один із учасників ТОВ «МАГНА ВІС» є громадянином Німеччини. Позивач посилається , що станом на 25.02.2021 Відповідач-1 в особі загальних зборів учасників у складі учасників [PERSON] та [PERSON] заяву Позивача не розглянув та будь-яких дій щодо заявлених Позивачем у ній вимог не вчинив. Згідно з частини другої статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Конституційний Суд України у Рішеннях від 07 липня 2004 року N 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року N 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року N 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП Українитрудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя "включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру". Стаття 8 Конвенції "захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом". Поняття "приватне життя" в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на "приватне життя" (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" (Oleksandr Volkov v. Ukraine, N 21722/11, § 165)). З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям "приватне життя". За змістом статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Зазначене відповідає приписам статті 61 Закону України «Про господарські товариства», за змістом якої скликання та проведення загальних зборів товариства відноситься до виключної компетенції голови товариства, його виконавчого органу та учасників товариства, як носіїв відповідних корпоративних прав. Встановлені у справі обставини, а саме: ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, видача наказу про звільнення , проведення розрахунку, свідчать про те, що позивач вчинив необхідні дії щодо свого звільнення, е дотримана процедура звільнення із займаної посади директора товариства. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Разом з тим, особливість звільнення директора Товариства полягає в том, що воно віднесено законодавством до компетенції загальних зборів учасників/засновників Товариства. У пункті 3 статті 65 Господарського кодексу України зазначено, що для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. Відповідно до пункту 13 статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу. Враховуючи наведене, написання позивачем , як директором Товариства, заяви на звільнення , видання наказу про своє звільнення на підставі частини 1 статті 38 Кодексу законів про працю України є достатнім для остаточного припинення трудових відносин з Товариством, беручи до уваги що учасники/засновники Товариства не прийняли рішення про звільнення з посади директора з 19.02.2021р., враховуючи практику Верховного суду (постанова від 3.07.2019р № 520/11437/ 16-ц, від 25.11.2019 р. № 201/1384/16-ц , від 24.12.2019р. № 758/1861/18-ц) Суд, належним чином оцінивши всі надані сторонами докази та встановивши усі обставини справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання припиненими трудових відносин [PERSON] із ТОВ «Магна Віс» у зв`язку із звільненням із займаної посади директора товариства на підставі частини першої статті 38 КЗпП України, оскільки невирішення загальними зборами учасників товариства питання про звільнення працівника з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці Щодо позовної вимоги позивача про виключення з ЄДРПОУ запису про директора ТОВ «Магна Віс» , суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстраційної служби, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру. При цьому, судом взято до уваги те, що факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до ЄДРПОУ. Тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст..141 ЦПК України в зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача ТОВ «Магна Віс» на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: partial