Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] [PERSON] сільської ради Рахівського району Закарпатської області, Управління Держземагенства у Рахівському районі Закарпатської області, Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Закарпатській області про визнання недійсним рішення сесії сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та знесення самочинного будівництва. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він - [PERSON]Ю, відповідно до Державного акта серії 11-ЗК № 007726 від 05.05. 1997 року являється власником земельної ділянки площею 0,495 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради. Дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідача - [PERSON] і останній, без належного на те дозволу та технічної документації, розпочав самочинне будівництво нежитлової будівлі - магазину та площадки для паркування автомобілів, яка захопила частину належної йому земельної ділянки. Відповідач [PERSON], на підставі рішення [PERSON] сільської ради отримав Державний акт на право власності на землю, і в тому числі на частину земельної ділянки площею 109 кв. м, яка належить йому - [PERSON] Вказує, що [PERSON] сільська рада порушила вимоги земельного земельного законодавства при видачі відповідачу [PERSON] Державного акта, адже одночасно передала у власність земельну ділянку, належну йому - [PERSON] Крім того, Державний акт на земельну ділянку, виготовлений на одного співвласника будинку - відповідача [PERSON] є незаконним, оскільки сам будинок є спільною сумісною власністю відповідача [PERSON] та [PERSON]. Земельна ділянка, яка надана у приватну власність відповідачу [PERSON] згідно Державного акта на право приватної власності серії ЯЛ № 847239 від 20.06. 2011 року на підставі рішення 3 сесії 6 скликання за № 12 від 22.12. 2010 року [PERSON] сільської ради знаходиться за межами населеного пункту в с. Розтоки, і право розпоряджання такими землями органи місцевого самоврядування не мають а має Рахівська районна державна адміністрація. На даний час він замовив у ПП "Карпати Інфо" технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі в с. Розтоки, 62 Рахівського району Закарпатської області із присвоєнням кадастрових номерів на вже приватизовані земельні ділянки. Згідно висновку землевпорядної організації, по існуючим контурам місцевості - його земельної ділянки та земельної ділянки відповідача [PERSON], присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам не можлива через перетинання контурів земельних ділянок - накладка у зв'язку із самовільним захопленням земельної ділянки площею 109 кв. м відповідачем [PERSON] Також присвоєння кадастрового номера його земельним ділянкам та їх державна реєстрація можливі за умови визнання державного акта виданого 20.06. 2011 року відповідачу [PERSON] - недійсним та приведення площі земельної ділянки у відповідність до Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 05.05. 1997 року йому - [PERSON]ЮБ, Враховуючи вищенаведене, просить визнати недійсним рішення 3 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради № 12 від 22.12. 2010 року. Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1078 за адресою: с. Розтоки, 56 Рахівського району Закарпатської області, серії ЯЛ № 847239. Зобов'язати відповідача [PERSON] здати оригінал Державного акта на право власності на землю ЯЛ № 847239 від 20.06. 2011 року до архіву де зберігається другий примірник державного акта та зняти з реєстрації прав нерухомості зареєстрований у [PERSON] сільській раді за № 21236861000423 від 20.06. 2011 року. Зобов'язати відповідача - [PERSON], мешканця [INFO] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, площею 109 кв. м шляхом її звільнення та знесення самочинно збудованого магазину та площадки для стоянки автомобілів за адресою: с. Розтоки, 56 Рахівського району Закарпатської області. Просить стягнути з відповідачів на його користь витрати за надання юридичних послуг в сумі 3000 гривень та судовий збір в сумі 243,60 гривень. В судовому засіданні, представник позивача - [PERSON] - [PERSON], показав, що при видачі та при виготовленні Державного акту на право приватної власності на землю громадянину [PERSON], [PERSON] сільська рада грубо порушила вимоги Земельного законодавства, так як уповноважила сторонню особу підписати межі земельної ділянки. Вказав, що відповідач [PERSON], побудованим магазином та площадкою захопив частину належної позивачу земельної ділянки, чим створив перешкоди у здійсненні позивачем права власності земельною ділянкою. Покликаючись на доводи наведені в позовній заяві просять позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали. Просять закрити провадження в частині вимог про визнання недійсним рішення сільської ради, визнання недійсним державного акта, зобов'язання здати державний акт, а в задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Відповідач [PERSON] показав суду, що спірною земельною ділянкою він користується з 1987 року. Між їхньою сім`єю та сім`єю позивача вже давно існують неприязні відносини. Вони виявили намір виготовити Державний акт на право власності на земельну ділянку, однак враховуючи такі відносини з позивачем, звернулися до [PERSON] сільської ради, яка створила узгоджувальну комісію, щоб вирішити даний земельний спір. В даному випадку право позивача ніяким чином не порушено, оскільки, земельна ділянка на яку йому видано Державний акт, ніколи позивачу не належала. Вказує, що клаптик земельної ділянки виданий йому - [PERSON] для гаражного будівництва межує з дорогою загального користування, тобто дана земля не входить до земель [PERSON], отже його право не порушено. Тому, просять в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Представник [PERSON] сільської ради - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, показав суду, що йому, як сільському голові, а також виконкому сільської ради відомо, що між сторонами давно існують неприязні відносини, на ґрунті яких між ними виник земельний спір. На вирішення спору, в межах своєї компетенції, сільською радою було створено узгоджувальну комісію, якою було складено акт погодження меж. Вказав, що відповідач [PERSON], наприкінці 2014 року самовільно зайняв земельну ділянку, площею 0,0109 га, на якій побудував магазин та площадку для автомобілів, про що комісією сільської ради складено відповідний акт. Представник відповідача - Управління Держземагенства у Рахівському районі Закарпатської області, в судове засідання не з'явився, в ході розгляду справи начальник управління [PERSON], надав суду заяву в якій просить провадження у справі в частині вимог про визнання недійсним рішення сільської ради, визнання недійсним державного акта, зобов'язання здати державний акт - закрити, а в задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Представник відповідача - Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Закарпатській області, в судове засідання не з'явився, начальник інспекції [PERSON], надав суду письмову заяву, в якій що питання захоплення земельних ділянок, виділення, виокремлення, та інші дії, які свідчать про фактичне використання не належної земельної ділянки, не належить до компетенції інспекції. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Позивач просить суд, зокрема, визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 847239 виданий на ім`я [PERSON], відповідно до якого останній являється власником земельної ділянки площею 0,1078 га., наданої йому для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Також позивач просить визнати недійсним рішення 3 сесії 6 скликання №12 від 22.12.2010 року на підставі якого, відповідачу й було видано даний Державний акт, зобов'язати [PERSON] здати оригінал Державного акта та зняти з реєстрації прав нерухомості, вирішуючи дані позовні вимоги суд виходить з наступного. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Рахівського районного суду від 05.04. 2012 року, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] сільської ради, Рахівського району Закарпатської області, Міськрайонного управління Держкомзему у Рахівському районі, про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку - відмовлено. [PERSON], заявлено було наступні вимоги про: - скасування рішення 3 сесії 6 скликання за №12 від 22.12.2010 року [PERSON] сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області; - скасування Державного акта серії ЯЛ №847239 на право власності на земельну ділянку розміром 0,1078 га. за адресою: с. Розтоки буд. 56, Рахівського району, Закарпатської області, виданий 20 червня 2011 року на ім`я [PERSON], мешканця [INFO] 56, Рахівського району, Закарпатської області; - зобов`язання [PERSON] здати оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №847239 від 20 червня 2011 року до архіву, де зберігається другий примірник державного акту. Рішення Рахівського районного суду від 05.04. 2012 року, набуло законної сили. Вказаним рішенням достовірно встановлено, що у процесі прийняття рішення [PERSON] сільською радою № 12 від 22.12. 2010 року, було порушено не саму процедуру прийняття такого, а формулювання тексту рішення, що було винесено в результаті розгляду земельного спору між сторонами. А оскільки, законодавством передбачено право органу місцевого самоврядування вирішувати спори щодо меж земельних ділянок, такий спір між сторонами було вирішено на засіданні комісії по будівництву та благоустрою [PERSON] сільської ради в результаті чого винесено рішення, яким доручено члену комісії по будівництву та благоустрою сільської ради [PERSON] підписати документацію на оформлення права власності на земельну ділянку [PERSON]. Вказане рішення, у відповідності до положень 161 Земельного Кодексу України вступило в силу з моменту його прийняття. Процедура виконання рішення передбачає фактичне відновлення прав і законних інтересів власників землі, землекористувачів та інших суб`єктів земельних правовідносин, які є сторонами спору. Воно може здійснюватися за допомогою встановлення межових та охоронних знаків, усунення порушень, що перешкоджають експлуатації земельної ділянки. Відсутність погодження меж суміжного землекористувача, не може бути підставою для визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки такий виданий відповідно до вимог Законодавства. Рішенням було встановлено, що позивач [PERSON], як суміжний землекористувач, відмовлявся підписувати акт погодження меж земельної ділянки [PERSON] Тому, рішенням від 07 грудня 2010 року комісія по будівництву та благоустрою [PERSON] сільської ради вирішила, вважати, що межі користування земельних ділянок сусідів [PERSON] та [PERSON] встановлено згідно попередньої домовленості та кресленню землевпорядника сільської ради. Доручено члену комісії по будівництву та благоустрою сільської ради [PERSON] підписати документацію на оформлення права власності на земельну ділянку [PERSON]. Крім того, на засіданні цієї ж комісії встановлено, що навіть при наявності межового спору не порушені земельні права кожної сторони. Акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки був виготовлений на підставі вищевказаного рішення, був прийнятий в присутності суміжних землекористувачів та відділу земельних ресурсів, та яким встановлено, що межі в натурі проходять по існуючих межах. Акт погоджено начальником Рахівського районного відділу Закарпатської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" та начальником Управління Держкомзему у Рахівському районі. Враховуючи, що предметом вирішення рішенням Рахівського районного суду від 05.04. 20212 року були вищевказані обставини, тому доказуванню такі не підлягають у даному цивільному процесі і так само задоволенню не підлягають, оскільки предметом дослідження та розгляду вже являлися. У зв'язку з вказаним, щодо позовних вимог про визнання недійсним рішення [PERSON] сільської ради, визнання недійсним Державного акта на право власності на землю та зобов'язання здати оригінал оспорюваного Державного акта та зняття з реєстрації прав нерухомості, - провадження слід закрити. Щодо вирішення позовних вимог про зобов'язання відповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 109 м кв. шляхом її звільнення та знесення самочинно збудованих магазину та площадки, то суд виходить з наступного. Зі змісту ст.ст. 317, 319, 386 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,495 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Рахівського району Закарпатської області, що стверджено Державним актом на право приватної власності ІІ-ЗК № 007726 від 05.05. 1997 року. Позивач просить зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні ним земельною ділянкою, площею 109 кв. м, яка є частиною вищевказаної земельної ділянки згідно Державного акта. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. З аналізу змісту вищенаведених норм вбачається, що право пред'явлення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою виникає за наявності умов: спірна земельна ділянка належить позивачу на праві приватної власності або на праві користування, відповідач чинить перешкоди у здійсненні позивачем права власності земельною ділянкою. Тобто право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Згідно ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, в порушення вказаних вимог закону, позивачем та його представником не надано суду жодного доказу що на належній йому земельній ділянці знаходяться будь-які об'єкти нерухомого майна відповідача [PERSON], не надано доказів будь-яких дій відповідача, які б свідчили про фактичне використання ним земельної ділянки позивача. Позивач вказує про факт самовільного захоплення відповідачем [PERSON] його земельної ділянки, і це, як зазначає позивач, зазначено і у висновку ПП "Карпати Інфо", де вказано про наявність накладки контурів земельних ділянок. Вказаний висновок позивачем до матеріалів справи не додано, натомість надана план-схема розташування земельних ділянок, виготовлена ПП "Карпати Інфо", з якої вбачається, що, дійсно земельна ділянка відповідача [PERSON] захоплює площу сусідньої земельної ділянки, однак вказана накладка контурів земельних ділянок наявна із землями загального користування ( лінія від А до Б та лінія від А до Г), а земельна ділянка позивачка [PERSON] не перетинається контурами земельної ділянки відповідача, тому в цій частині посилання позивача суд оцінює критично. Інших картографічних даних щодо місця розташування та конфігурації земельної ділянки із визначенням її меж позивачем суду не надано. Протягом усього часу розгляду справи, будь-яких клопотань від позивача про призначення землевпорядної експертизи, яка б визначила наявність чи відсутність захоплення земельної ділянки позивача, не надходило а на підставі інших документів, які є в матеріалах справи, суд не може встановити наявність такого факту. На підтвердження своїх доводів, позивачем надано акт комісії [PERSON] сільської ради від 16.01. 2015 року, в якому вказано про факт незаконного захоплення відповідачем [PERSON] земельної ділянки площею 0,0109 га, однак незрозумілим є яка саме земельна ділянка, за якою адресою така знаходиться, тому вказаний доказ суд не бере до уваги з позицій його недопустимості та неналежності. Таким чином, позивачем не надано будь-яких даних на підтвердження свого права власності на частину земельної ділянки, яка включена у Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку відповідача [PERSON], не надано доказів, які б вказували на порушення його права власності на земельну ділянку, посвідченого Державним актом на право приватної власності ІІ-ЗК № 007726 від 05.05. 1997 року. Відповідно до пункту 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Враховуючи, що позивачем не доведено обставин, якими він обґрунтовує вимогу в частині усунення перешкод у користуванні ним земельною ділянкою, тому така задоволенню не підлягає. Щодо вирішення питання розподілу судових витрат, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що відповідачем [PERSON], понесено судові витрати за юридичні послуги в сумі 1000 гривень, згідно квитанції № 43 від 18.11. 2014 року, то вказану суму судових витрат слід стягнути з позивача [PERSON] На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved