Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (далі - ПАТ "Універсал Банк"), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - [PERSON] про визнання поруки припиненою. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 23 квітня 2008 року між нею та відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" (далі - ВАТ "Універсал Банк"), правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", укладено договір поруки №075-2008-1282-Р, відповідно якого позивач поручилася за належне та своєчасне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282. Як стверджувала [PERSON], у договорі поруки сторонами не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється. Оскільки банк реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитом, передбачене п. 5.2.5. кредитного договору від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282, змінивши строк виконання його виконання з 10 квітня 2038 року на 17 квітня 2010 року, згідно з нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України він повинен був пред'явити вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Однак ПАТ "Універсал Банк" таким правом не скористалося, а тому на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України порука [PERSON] припинилась. З цих підстав позивач просила суд визнати її поруку за договором від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282-Р припиненою з 17 квітня 2010 року. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що порука за договором від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282-Р не припинена, а тому права позивача банком жодним чином не порушені. Крім того, представник відповідача стверджувала, що [PERSON] пропущено строк на звернення до суду з позовом, що є підставою для відмови позивачеві у задоволенні її позовних вимог. У судовому засіданні третя особа зазначив, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, просив суд їх задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що між ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282, за умовами якого банком надано позичальнику кредит для придбання квартири у сумі 143474,00 долари США на строк з 23 квітня 2008 року до 10 квітня 2038 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 12% річних, у випадку прострочення позичальником терміну сплати щомісячного платежу встановлюється підвищена процентна ставка у розмірі 38,25% річних. Погашення кредиту повинно здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному графіком платежів, який є невід'ємним додатком до кредитного договору (а. с. 10-21). У п. 1.2. згаданого договору сторони визначили, що остаточною датою повернення кредиту є 10 квітня 2038 року. За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. П. 5.2.5. кредитного договору від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282 передбачено, що відповідно до ст. ст. 525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом тридцяти календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на тридцять перший календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. Однією з обставин для зміни терміну погашення кредиту є прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування ним понад два місяці. У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282, ПАТ "Універсал Банк" 13 березня 2010 року надіслало позичальнику вимогу про необхідність сплатити прострочену заборгованість за кредитом, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, та штрафні санкції за порушення виконання зобов'язань та повідомило, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги (а. с. 25, 26). У строк, встановлений у п. 5.2.5. кредитного договору та у вимозі банку, [PERSON] не сплатив прострочену заборгованість за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою за кредитним рахунком позичальника (а. с. 107-136, 137-139). Таким чином, ПАТ "Універсал Банк" відповідно до положень ст. 1050 ЦК України та п. 5.2.5 кредитного договору скористалося правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання з 10 квітня 2038 року на 13 квітня 2010 року (тридцять перший календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту). Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282, між ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282-Р, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася відповідати за невиконання позичальником [PERSON] зобов'язань, які виникають з кредитного договору (а. с. 22-23). Ст. 559 ЦК України встановлює підстави припинення відносин поруки, зокрема, ч. 4 цієї статті визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. П. 4.2. договору поруки від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282-Р передбачено, що порука припиняється з припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором. Строком є певний період у часі зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 1 ст. 251 ЦК України). Строк визначається роками, місяцями, тижнями днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. Тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 17 вересня 2014 року №6-53цс14 та №6-125цс14, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для врахування). Зважаючи на викладене, положення п. 4.2. договору поруки від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282-Р не може вважатись установленням строку дії поруки. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 29 січня 2014 року №6-155цс13 та від 24 вересня 2014 року №6-106цс14, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для врахування). У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що банк звертався до поручителя [PERSON] з вимогами протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язань, який був змінений ним відповідно до п. 5.2.5. кредитного договору від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282. Отже, порука [PERSON] за договором поруки від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282-Р є припиненою з 13 жовтня 2010 року. За своєю правовою природою строк, визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим) і його закінчення є підставою для припинення поруки. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов'язання поруки, тому і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються (презумпція припинення поруки). У своїх правових висновках Верховний Суд України вказує, що звернення до суду з позовом про визнання поруки припиненою не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору (постанови від 05 грудня 2012 року №6-147цс12, від 18 жовтня 2013 року №6-107цс13). Таким чином, права [PERSON] підлягають захисту шляхом визнання її права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Твердження представника відповідача про те, що [PERSON] пропустила строк позовної давності є помилковим, позаяк у справі відсутні докази, які б свідчили, що позивач дізналась про припинення поруки з 13 жовтня 2010 року. Більш того, достеменно про наявність спору з приводу припинення поруки за договором від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282-Р стало відомо лише 03 жовтня 2014 року, коли представник ПАТ "Універсал Банк" подала до суду письмові заперечення проти позову, в яких навела доводи на обґрунтування того, що порука [PERSON] не припинилась. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги [PERSON] задовольнити, визнати припиненою з 13 жовтня 2010 року її поруку за договором поруки від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282-Р. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 251, 252, 526, 559, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved