Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому вказала, що 30 червня 1983 року, згідно з договором купівлі-продажу, вона купила у [PERSON] 19/50 частин дерев'яно-валькового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 651 кв.м... Ідеальні частки інших співвласників цього будинку складають: [PERSON] - 17/50 частин, [PERSON] - 14/50 частин. Бажаючи скористатись своїм правом на приватизацію земельної ділянки, позивач 26 вересня 2014 року звернулась до землевпорядної організації ПП "Земельно-кадастрове бюро" з заявою на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розміщена по [ADDRESS].. 11 листопада 2014 року позивач звернулася до Жмеринської міської ради щодо передачі їй у власність цієї земельної ділянки площею 0,0290 га.. Проте 21 листопада 2014 року позивачу було відмовлено у передачі у власність вищезазначеної земельної ділянки у зв'язку з тим, що угода про порядок використання та розпорядження земельною ділянкою, що знаходиться у спільному користуванні співвласників будинку від 04 листопада 2014 року та акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 03 листопада 2014 року не погоджені з суміжним користувачем - [PERSON] та головою квартального комітету. Відмова відповідача [PERSON] від підписання угоди та акту створило перешкоди для реалізації права позивача на приватизацію земельної ділянки. Крім цього, позивач вважає відмову Жмеринської міської ради у передачі у власність земельної ділянки неправомірною, оскільки право позивача на отримання земельної ділянки у власність шляхом приватизації не може ставитись у залежність від суб'єктивних обставин, а саме від підпису одного з землекористувачів. Враховуючи викладене, позивач просила визнати за нею право на приватизацію земельної ділянки, площею 0,029 га, яка розміщена по [ADDRESS] без підпису [PERSON] в акті погодження меж земельної ділянки. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в письмових заперечення та судовому засіданні зазначила, що вона не заперечує щодо права позивача на приватизацію частини земельної ділянки, однак вона не згідна з розмірами земельної ділянки, на яку претендує позивач - 0,029 га, оскільки вони суперечать ч.4 ст. 120 ЗК України. Враховуючи, що, згідно з технічним паспортом та правовстановлюючими документами, частка позивача у домоволодінні по [ADDRESS] складає 19/50, вона може претендувати на приватизацію лише 276,64 кв.м., тобто на 13,36 кв.м. менше, ніж визначено в технічній документації із землеустрою. На підставі викладеного просила відмовити в задоволенні позову. Разом з цим пояснила, що позивач вже майже 30 років користується тією часткою землі, на яку претендує. Вона погоджувалась з цим користуванням, однак зараз, коли та бажає приватизувати землю, проти цього. Сама вона не є власником земельної ділянки, якою також користується багато років. Представник відповідача Жмеринської міської ради позов не визнала. Враховуючи, що акт погодження меж земельної ділянки не був підписаний відповідачем [PERSON], у Жмеринської міської ради не було підстав передати у власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,029 га по [ADDRESS]. Разом з цим, представник відповідача не заперечувала щодо права позивача на приватизацію земельної ділянки саме площею 0,029 га по [ADDRESS] за умови погодження меж з суміжним землекористувачем. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Згідно з копією рішення №895, у вересні 2014 року Жмеринською міською радою було надано дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для оформлення права власності на землю для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS], громадянці [PERSON] орієнтовною площею 0,0300 га (а.с.10). ПП "Земельно-кадастрове бюро" було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (а.с.26-39). Згідно з відомістю обчислення площі земельної ділянки та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки, загальна площа земельної ділянки, яку бажає приватизувати позивач, становить 0,0290 га (а.с.22). Позивачем надано також ситуаційний план розташування земельної ділянки (а.с.17). При виготовленні технічної документації на відведення земельної ділянки у користування чи передачі її у власність в обов'язковому порядку передбачений акт встановлення і погодження меж землекористування ділянкою. Так, ст. 55 Закону України "Про землеустрій" встановлений перелік технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі. Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Відповідно до ст. 56 цього ж Закону технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об'єднання земельних ділянок, включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; в) копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; г) матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; ґ) рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; д) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; е) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; є) кадастровий план земельної ділянки; ж) перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути. Окрім того, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачено : ст. 198 ЗК України - при кадастровій зйомці як комплексі робіт, які виконуються для визначення та відновлення меж земельних ділянок; п.1.16 "Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі", затвердженої Наказом № 43 від 04 травня 1999 року Державного комітету України по земельних ресурсах, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 р. за № 354/3647; п.2.8 "Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України16 червня 2010 року за № 391/17686. 03 листопада 2014 року та 03 грудня 2014 року було розроблено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с.24, 39), які [PERSON] відмовилась підписати. Згідно з інформацією від 24 листопада 2014 року голови квартального комітету Баліцької О.В., остання не заперечує проти погодження акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання по земельній ділянці, яка знаходиться по [ADDRESS], площею 0,0290 га, наданій [PERSON]. Однак власний підпис на вказаному акті проставить лише після підписання акту всіма суміжними користувачами (а.с.41). На акті від 03 листопада 2014 року відсутні підписи відповідача та голови квартального комітету (а.с.24). На акті від 03 грудня 2014 року відсутній підпис лише відповідача (а.с.39). Відповідно до листа виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 21 листопада 2014 року, оскільки подана позивачем технічна документація із землеустрою не погоджена суміжним користувачем та головою квартального комітету, то виконавчий комітет Жмеринської міської ради не може задовольнити її звернення щодо передачі їй у власність земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,0290 га для обслуговування житлового будинку та споруд (а.с.40). Суміжними землекористувачами, головою квартального комітету та представником ПП "Земельно-кадастрове бюро" було засвідчено факт відмови [PERSON] у погодженні меж спірної земельної ділянки (а.с.62). Згідно з ст. 328 ЦК України право власності отримується на підставах, не заборонених законом. Право власності передбачається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не виходить із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. З актів прийомки-передачі межових знаків на зберігання по спірній земельній ділянці вбачається, що дані акти були підписані з усіма суміжними землекористувачами, крім [PERSON]. Відповідно до ст. 91 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. В супереч цьому, без будь-яких на це законних підстав та пояснень, [PERSON] у підписанні актів погодження меж земельних ділянок відмовляється, оспорює розмір земельної ділянки, на яку претендує позивач. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Отже, дії відповідача [PERSON] щодо відмови від підпису акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання є такими, що порушують право позивача на приватизацію, оскільки права відповідача [PERSON], яка є суміжним землекористувачем, в частині користування земельною ділянкою при виготовленні технічної документації по землевідведенню позивачеві не порушені. Це свідчить з її пояснень про тривале користування земельними ділянками у вказаних розмірах як нею, так і позивачем.. Тому відмова відповідача [PERSON] у погодження та підписанні акту погодження меж земельної ділянки є неправомірною та безпідставною. А так як судом підтверджене право позивача на приватизацію 0,029 га землі по [ADDRESS] без погодження з суміжним землекористувачем, то відмова міської ради у передачі у приватну власність цієї земельної ділянки також є неправомірною. З огляду на викладене суд вважає доводи позивача переконливими, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судові витрати по справі підлягають солідарному стягненню з відповідачів по справі.

Outcome: approved