Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

У травні 2018 року позивачка звернулася до суду із позовом до ПАТ "Брокбізнесбанк" , третя особа : Центральний відділ Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області (далі - Центральний ВДВС) про зняття арешту з майна в порядку спадкування, в якому просить суд зняти арешт з усього майна померлої [PERSON] , які накладено Постановою державного виконавця Центрального ВДВС від 17 вересня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження №43768229 , реєстровий номер обтяження 7051989, зареєстроване 19.09.2014 року , реєстратор Рябець Є .О., миколаївське управління юстиції , та на підставі Постанови № 22530423 від 09 листопада 2010 року, реєстровий номер обтяження 10479785 , зареєстроване 12.11.2010 року , реєстратор Миколаївська філія ДП "Інформаційний центр" МЮУ. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що після смерті її матері - [PERSON] , померлої [INFO] , їй, як спадкоємиці, стало відомо про те, що спадкове майно арештовано згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер №43768229 виданий 17 вересня 2014, видавник Центральний ВДВС ,та Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер № 22530423 виданий 09 листопада 2010 року, видавник Центральний ВДВС. Так, 13 березня 2017 року було заведено спадкову справу після смерті її матері, проте після спливу шестимісячного строку вона отримала відмову нотаріуса у формленні спадкових справ, оскільки на все ммайно померлої накладено арешт, що підтверджується інформаційною довідкою № 82242750 від 13 березня 2017 року . З метою знятт арешту вона звернулася до центральнго ВДВС, проте отримала відповідь, з якого вбачається, що матеріали виконавчого провадження № 22530423 знищені, відомості щодо даного виконавчого провадження відсутні. При ознаймленні з матеріалами ВП № 43768229 представника позивача адвоката Труба К.Б. встановлено, що постанова про арешт майна боржника взагалі відсутня. З відповіді від 13.10.2017 року Центрального ВДВС вбачається, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження у відділі на виконанні перебували виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] , боргу, борг за якими не було сплачено, а тому у відділі відсутні підстави щодо припинення арештів майна боржника . Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року про забезпечення доказів задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Центрального ВДВС належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження . Ухвалу суду не виконано. Ухвалою суду від 22 січня 2019 року про забезпечення доказів задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Першої Миколаївської державноїх нотаріальної контори завірену належним чином копію матеріалів спадкової справи. 21 листопада 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ПАТ "Брокбізнесбанк", в якому зазначено, що на теперішній час продовжено строки здійснення процедури ліквидації АТ "Брокбізнесбанк" та призначено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб уповноважену особу на ліквідацію. Відповідач зазначаає, що озивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права, оскільки вона звернулася до суду з вимогами про зняття арешту не із свого, а з чужого майна, яке належить її матері. Під час проведення виконавчого провадження з метою примусового стягнення наявного боргу [PERSON] , за кредитним догвором № 16-08 від 29.08.2008 року , укладеного з АТ "Брокбізнесбанк" державною виконавчою службою був правомірно накладений арешт на все майно боржника з метоюб забезпечення ввиконання боржником взятих на себе зобов`язань. Отже зняття арешту з майна боржника призведе до порушення прав кредитора. 07 лютого 2018 року між АТ "Брокбізнесбанк" та [PERSON] укладено договрі № 227 про відступлення права вимоги за кредитними договорами, уотому числі за договром, укладеним з [PERSON] Отже АТ "Брокбізнесбанк" є неналежним відповідачем по спаві , а до участі у справі слід залучити в якості третьої особи на стороні відповідача [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 22.01.2019 року відмовлено у залученні [PERSON] , третьої особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, оскільки ПАТ "Брокбізнесбанк" не надано суду жодних доказів тог, що право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] відступлено на користь вказаної особи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, в провадженні Першої Миколаївської державної нотаріальної контори перебуває спадкова справа № 138/2017 , згідно матеріалів якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , звернулася у втсановлений шестимісячний строк [PERSON] , яка є донькою спадкодавиці. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до Першої державної нотаріальної контори після смерті спадкодавиці не звертались. На час смерті спадкодавиці в квартирі за адресою [ADDRESS] була зареєстирована разом з останньою позивачка. На підставі Договору № 0029-Н від 28.05.1999 року, зареєстрованого УТБ "Номінал" , вказана квартира належала на праві власності [PERSON] . Згідно положень частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За положеннями ч.3 ст. 1223 ЦК -право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] її спадкоємиці стало відомо про те, що її майно арештовано згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 43768229 виданий 17.09.2014, видавник Центральний ВДВС Миколаївського МУЮ , а також згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 22530423 виданий 09.11.2010, видавник Центральний ВДВС Миколаївського МУЮ. 13.10.2017 року, через свого представника, Позивачка звернулася із запитом до Центрального ВДВС м.Миколаєва , порушуючи перед ним питання щодо зняття наявних обтяжень. 10 та 27 жовтня 2017 року Центральним ВДВС надані відповіді, зі змісту яких вбачається, що ВП № 22530423 у зв`язку з завершенням в 2013 році матеріали виконавчого провадження знищені за сплином строків зберігання. А щодо іншого - то оскільки борг за виконавчими провадженнями про стягнення коштів з [PERSON] , не сплачено, то у відділу відсутні законні підстави щодо припинення арештів майна боржника. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, на підставі виконавчого листа від 21.09.2009 року 3 2-7-6855/2009 , виданого Центральним районним судом м.Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь стягувача ПАТ "Брокбізнесбанк" боргу у сумі 44100,27 грн на виконанніу центрального ВДВС перебувало виконавче провадження 22530424, яке завершено 18.10.2013 року - поавернено виконачий документ стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 иЗУ "Про ВП" ( відсутність у боржника майна). Також на виконанні у відділу перебувало ВП № 43768229 за цим самим виконавчим документом, 17.09.2014 року винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 19.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу з підстав п.2 ч. 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 , п.п. 4.16 - у разі наявності заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Чинний ЗУ «Про виконавче провадження» містить статтю 59, якою визначено порядок і підстави зняття арешту, в тому числі викладено вичерпний перелік підстав, який надає державному виконавцеві самостійно знімати арешт; також передбачено можливість особи у всіх інших випадках звертатися до суду за зняття арешту. Отже, згідно статті 59 чинного ЗУ «Про виконавче провадження»: «Особа, яка вважає, шо майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: -отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; -надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; -отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; -наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; -відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; -отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; -погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; -отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. У відповідності до ст.ст. 316, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Проте, суд не може погодитися з твердженням позивача про те, що, існування після смерті спадкодавиці арешту її майна суперечить вимогам чинного законодавства та порушує її права як спадкоємиці, оскільки Постанову нотаріуса про відмову їй у видачі Свідоцтва про право на спадщину суду не надано і така постанова відсутні у матеріалах спадкової справи. А згідно п.п.4.16,4.17 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України наявність арешту, накладеного державним виконавцем жодним чином не є перешкодою у видачі їй Свідоцтва. Відповідно до ст.2,4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судовому захисту підлягають лише порушені , невизнані або оспорювані права особи, яка звернулася до суду, проте позивачкою порушення її прав як спадкоємиці суду не доведено жодним чином. Також, при дослідженні матеріалів цивільної справи № 2-7-6855/09 , на виконання рішення , ухваленого по якій, видано виконавчий лист № 2-7-6855/09 , за яким було відкрито виконавче провадження Центральним ВДВС та накладено арешт на майно боржника [PERSON] встанволено, що ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 08.06.2018 року задововлено заяву про заміну сторони виконавчого провадження та замінено первісного стягувача ПАТ "Брокбізнесбанк" на [PERSON] у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-7-6855/09 , виданого Центральним районним судом м.миколаєва 09.09.2014 року (дублікат) . Проте, представник позивача клопотання про залучення інших осіб співвідповідачами, або заміну неналежного відповідача належним - не заявляв, що позбавляє суд, виходячи з вимог ст. 13, 51 ЦПК України, вирішити це питання за власною ініціативою. Отже, при вирішенні позову суд додатково враховує, що на час розгляду справи , стягувачем у виконавчому провадженні, в межах якого накладено арешт на майно [PERSON] , був не відповідач по справі ПАТ "Брокбізнесбанк", а [PERSON] , який відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" як особа, в інтересах якої накладено арешт на майно - повинен бути відповідачем по справі. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, втому числі суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. Таким чином, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за передчасністю заявлених вимог та у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed