Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

01 жовтня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Лиманська об"єднана територіальна громада, про встановлення факту родинних відносин (а.с. 3-5). 03 жовтня 2019 року до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління ДФС у Донецькій області, про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування позовних вимог заявник зазначила, що є донькою [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 4,3197 га. Для оформлення спадкових прав заявник звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Оскільки факт родинних відносин між заявником та спадкодавицею не підтверджується в зв"язку з розбіжностями у написанні їх прізвищ, заявник була позбавлена можливості отримати спадщину за законом. У зв"язку з необхідністю термінового укладання додаткової угоди до договору оренди зазначеної земельної ділянки, заявник була змушена оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом, складеним померлою [PERSON] за життя. Заявник просить встановити факт родинних відносин між нею та померлою [PERSON] , визнавши її дочкою померлої, для звільнення її від оподаткування об"єкта спадщини після смерті матері. Заявник [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, просила заяву задовольнити, справу розглянути без її участі, про що суду надала відповідну заяву (а.с. 39). Заінтересовану особу - Головне управління ДФС у Донецькій області було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи; заінтересованою особою не правлено свого представника для участі в судовому засіданні, надано заяву про розгляд справи без участі представника (а.с. 37). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] в м. Горлівка Донецької області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою заявником копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 серпня 2018 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 791 (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається в тому числі із земельної ділянки, площею 4,3197 га, кадастровий номер 6321882700:04:000:0245, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лиманської Другої сільської ради Дворічанського району Харківської області. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності за ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При зверненні заявника до Лиманської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав було встановлено, що в документах маються певні розбіжності у написанні прізвища матері заявника, а саме в наданій заявником копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Дворічанським РВ УМВС України в Харківській області 23 грудня 1998 року (а.с. 13), та копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 серпня 2018 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 12), прізвище померлої записане як " [PERSON] ", в той час як у свідоцтві про народження заявника серії [NUMBER] , виданого 04 серпня 1965 року, прізвище матері заявника зазначено російською мовою " [PERSON] " (а.с. 14). Крім того, згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Дворічанським РВ УМВС України в Харківській області 31 січня 2002 року (а.с. 9-10), прізвище заявника записане як " [PERSON] ". Через зазначені розбіжності у прізвищах родинний зв"язок між заявником та її померлою матір"ю не встановлено, в зв"язку з чим заявник була позбавлена можливості отримати спадщину за законом як спадкоємець першої черги. Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 11 червня 2019 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. та зареєстрованого в реєстрі за номером 1919, заявник [PERSON] після смерті [PERSON] , 1936 року народження, яка померла [INFO] в м. Горлівка Донецької області, отримала спадщину, яка складається в тому числі із земельної ділянки, площею 4,3197 га, кадастровий номер 6321882700:04:000:0245, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лиманської Другої сільської ради Дворічанського району Харківської області, на підставі заповіту, складеного [PERSON] за життя (а.с. 19). З пояснень заявника, вона змушена була отримати спадщину, яка складається із земельної ділянки, за заповітом для термінового укладання додаткової угоди до договору оренди зазначеної земельної ділянки (а.с. 22-23). У Витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56479426, виданого 11 червня 2019 року, зазначено, що ступінь споріднення та родинний зв"язок між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] відсутні (а.с. 20-21). Заявниці необхідно встановити факт родинних відносин з померлою [PERSON] для подальшого вирішення питання про звільнення від оподаткування спадщини, що відкрилася після її смерті на підставі п.п. 174.2.1 п. 174.2 ст. 174 Податкового Кодексу, яким визначено об`єкти спадщини, які оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, у тому числі, що успадковуються членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступеня споріднення. З 25 березня набрав чинності Закон України від 23 лютого 2017 року №1910-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування спадщини». Даним Законом №1910-VIII внесено зміни до Податкового кодексу України щодо визначення членів сім`ї фізичної особи першого та другого ступенів споріднення, а також щодо оподаткування спадщини за нульовою ставкою у разі успадкування майна цими категоріями осіб. Застосовуються ці норм з 1 січня 2018 року. Тепер згідно з підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями, членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу «Податок на доходи фізичних осіб» Податкового кодексу України вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Оподаткування доходів фізичних осіб регулюється розділом IV Податкового Кодексу, відповідно до п.п. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164 якого до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з розділом IV Кодексу. Порядок оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав, визначено ст. 174 розділу IV Податкового Кодексу, якою встановлено декілька ставок для оподаткування доходів платника податку, одержаних у вигляді спадщини, залежно від ступеня споріднення спадкоємця із спадкодавцем та їх резидентського статусу. Об`єкти спадщини платника податку з метою оподаткування поділяються на об`єкти, передбачені підпунктами «а» - «ґ» п. 174.1 ст. 174 Кодексу. При цьому п.п. 174.2.1 п. 174.2 ст. 174 Кодексу визначено об`єкти спадщини, які оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, у тому числі, що успадковуються членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступеня споріднення. Членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Інші члени сім`ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення (п.п. 14.1.263 п. 14.1 ст. 14 Кодексу). Тобто за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб тепер оподатковується спадщина, успадкована членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступеня споріднення: батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені, рідні брати та сестри, бабуся та дідусь, онуки. За ставкою 5 % визначеною п 167.2 ст. 167 Кодексу, оподатковується вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступеня споріднення (п.п. 174.2.2 п. 174.2 ст. 174 Кодексу). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Факт родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] має юридичне значення, тому що від встановлення вказаного факту залежить виникнення подальших правовідносин заявника з державним податковими органами. Факт родинних відносин між заявником [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджується письмовими доказами. Так, згідно посвідки про народження № [NUMBER] , виданого у 1936 році, з відміткою про укладення шлюбу, [PERSON] народилася в 1936 році та 29 жовтня 1960 року уклала шлюб зі [PERSON] (а.с. 16). У свідоцтві про народження заявника серії [NUMBER] , виданого 04 серпн 1965 року батьками [PERSON] зазначені російською мовою " [PERSON] " та " [PERSON] " (а.с. 14). У трудовій книжці померлої її прізвище також було зазначено російською мовою як " [PERSON] " (а.с. 17). Крім того, заявником надана копія свідоцтва про народження її рідної сестри [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 02 листопада 1960 року, в якому батьками зазначені російською мовою " [PERSON] " та " [PERSON] " (а.с. 27). Також у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 22 серпня 1981 року, дошлюбне прізвище рідної сестри заявника зазначене російською мовою - "[PERSON]" (а.с. 28). Однак, згідно повторного свідоцтва про народження рідної сестри заявника - [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 21 серпня 2018 року, її прізвище зазначено як " [PERSON] " та відповідно прізвища її батьків зазначені як " [PERSON] " та " [PERSON] " (а.с. 29). У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 серпня 1993 року, прізвище батька заявника зазначене як " [PERSON] (а.с. 18). В паспорті громадянина України [NUMBER] , виданого Дворічанським РВ УМВС України в Харківській області 23 грудня 1998 року (а.с. 13), пенсійному посвідченні серії [NUMBER] , виданому 18 серпня 2011 року Пенсійним фондом України (а.с. 15) та у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 серпня 2018 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 12), прізвище матері заявника зазначено як " [PERSON] ". Суд зауважує, що за часів УРСР документообіг вівся російською мовою, актові записи реєструвалися російською мовою, як заповнювалися і свідоцтва органами РАЦС. Тому при видачі паспорту громадянина України був здійснений некоректний переклад прізвища матері заявника з російської на українську мову. Отже, з наведених доказів вбачається, що заявник [PERSON] є донькою померлої [PERSON] . Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При прийнятті рішення відповідно до ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Враховуючи викладене, суд вважає, що факт родинних відносин повністю доведений, бо досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що [PERSON] є донькою [PERSON] , а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved