Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

11.11.2013 року позивач ПАТ КБ "Надра" звернулось до суду із позовом до відповідачів, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Макаренка, 39, земельну ділянку за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м "Червоний хутір", вул. Північна, 9, шляхом надання позивачу права укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладання правочину щодо відчуження предмету іпотеки; кошти отримані від реалізації предмету іпотеки направити на погашення заборгованості за кредитним договором № 05/08/2006/840-К/277 від 09.04.2006 року перед ПАТ «КБ «Надра» у розмірі 1\~207\~142,15 дол. США, що еквівалентно 9\~648\~687,20 грн.; на час реалізації майна передати його в управління позивачу; надати позивачу право на отримання дублікатів правовстановлюючих документів, отримання витягу з реєстрів, отримання довідок та документів, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON], без надання іншого приміщення; стягнути судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що 09.08.2006 року між АТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 05/08/2006/840-К/277, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредиту у розмірі 517\~000 дол. США. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 26.12.2006 року між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 253954, за яким іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно - земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Макаренка, 39. Також 25.12.2006 року між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 253942, за яким предмет іпотеки квартира [ADDRESS]. Крім того, між Банком та [PERSON] 25.12.2006 року було укладено іпотечний договір № 288750, за яким предмет іпотеки - земельна ділянка за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м "Червоний хутір", вул. Північна, 9. У зв'язку із неналежним виконанням позичальником зобовязань за кредитним договором, у [PERSON] виникла заборгованість, що станом на 14.08.2013 року становить 1\~207\~142,15 дол. США, що еквівалентно 9\~648\~687,20 грн., тому позивач змушений звернутися до суду із позовом. До судового засідання представник позивача ПАТ КБ "Надра" не з'явився, повідомлявся належним чином. Матеріали справи містять заяву представника Банку про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення /а.с. 126/. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не зявлялися, повідомлялися належним чином, у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 09.08.2006 року між АТ «КБ «Надра» /правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра»/ та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 05/08/2006/840-К/277, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредиту у розмірі 517\~000 дол.США, відсоткова ставка за користування кредитом 11,00 % /а.с. 13-15/. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 26.12.2006 року між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 253954, за яким іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0924 га за адресою: м. Одеса, вул. Макаренка, 39, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 206423 від 24.05.2006 року. Визначена сторонами вартість іпотечного майна становить 2\~404 414,00 грн. /а.с. 16-19/. 25.12.2006 року між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 253942, за яким предмет іпотеки квартира [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.02.2006 року. Визначена сторонами вартість іпотечного майна становить 794\~214 грн. /а.с. 21-23/. Крім того, між Банком та [PERSON] 25.12.2006 року було укладено іпотечний договір № 288750, за яким предмет іпотеки - земельна ділянка за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м "Червоний хутір", вул. Північна, 9, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 370009. Визначена сторонами вартість іпотечного майна становить 434\~104,00 грн. /а.с. 24-27/. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «Надра» виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів відповідачу. Однак, відповідач [PERSON] не виконав зобовязання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору, що вбачається з розрахунку заборгованості станом на 14.08.2013 року, відповідно до якого заборгованість за договором становить 1\~207\~142,15 дол. США, що еквівалентно 9\~648\~687,20 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 577\~467,08 дол. США, що еквівалентно 4\~615\~694,37 грн.; заборгованість по відсоткам 302\~987,28 дол. США, що еквівалентно 2\~421\~777,33 грн.; заборгованість за управління кредитом 148\~155,29 дол. США, що еквівалентно 1\~184\~205,23 грн.; пеня за прострочення сплати відсотків 126\~832,50 дол. США, що еквівалентно 1\~013\~772,17 грн.; штраф за порушення виконання умов договору 51\~700 дол. США, що еквівалентно 413\~238,10 грн. /а.с. 11-12/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом досліджено іпотечні повідомлення ПАТ «КБ «Надра» відповідачам від 22.08.2013 року, з вимогою погасити заборгованість та передати предмет іпотеки в оперативне управління іпотекодержателя, та укласти договір задоволення вимог іпотеко держателя. Для добровільного виконання вимог надано 30 днів з моменту отримання повідомлення /а.с. 28-36/. У позові ПАТ КБ «Надра» викладено вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом надання позивачу права укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладання правочину щодо відчуження предмету іпотеки. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах по справі № 6-449цс15 від 10.06.2015 року та від 27.05.1015 року, оскільки виходячи зі змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» вставлення початкової ціни предмета іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошову вираженні, визначеної за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку». При цьому суд зазначає, що матеріли справи містять подане при предявлені позову до суду клопотання про призначення товарознавчої експертизи по справі для визначення вартості квартири [ADDRESS] /а.с. 8-9/. Однак, експертиза по справі не була проведена, так як у заяві від 30.06.2015 року представник ПАТ «КБ «Надра» просить не розглядати клопотання про проведення експертизи /а.с. 126/. Враховуючи, що позивачем ПАТ "КБ Надра" не надано доказів стосовно ціни нерухомості, а у позові наведено вимогу «за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна», що суперечить правовій позиції Верховного Суду України, суд вважає що вимоги позивача щодо звернення стягнення не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені. Щодо вимог позивача ПАТ КБ «Надра» про виселення з квартири [ADDRESS] [PERSON], без надання іншого приміщення, суд приходить до наступного. В ході розгляду справи провадження по справі було зупинено до вирішення цивільної справи № 522/25926/13-ц Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2014 року по справі № 522/25926/13-ц визнано незаконним та скасовано розпорядження органу приватизації ДМГ ОМР № 219005 від 20.04.2011 року щодо приватизації [PERSON] квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на житло квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; витребувано з володіння [PERSON] частину квартири [ADDRESS], загальною площею 48,5 кв.м. (однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]) на користь [PERSON]; витребувати з володіння [PERSON] частину квартири [ADDRESS], загальною площею 49,6 кв.м. (однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]) на користь [PERSON]; усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] /а.с. 102-104/. Таким чином, судом встановлено, що іпотечна квартира не перебувала в користуванні [PERSON], а інших осіб, та на цей час відсутня інформації про виконання судового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2014 року на користь [PERSON] Згідно листа КП «БТІ» ОМР від 25.11.2013 року, квартира [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року зареєстрована за [PERSON] /а.с. 75/. Матеріали справи містять лист КП ЖКС «Порто-Франківський» від 25.12.2013 року, з якого слідує, що будинок № 70 по вул. М. Арнаутській в м. Одесі на балансі КП ЖКС «Порто-Франківський» не перебуває, довідку про склад сімї за вказаною адресою надати неможливо, оскільки така інформація на підприємстві відсутня /а.с. 67/. Суд враховує п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року /Із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014р./, яким встановлено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що позивачем не надано доказів про осіб, які проживають та зареєстровані у спірній квартирі, не надано доказів на підтвердження наявності іншого житла для проживання [PERSON], суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог ПАТ КБ «Надра» про виселення без надання іншого приміщення, слід відмовити. Крім того, суд враховує, що відповідно до Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03.06.2014 року, встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яка вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Нерухоме житлове майно, а саме квартира [ADDRESS], яка є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», відповідає вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та не може бути примусово стягнута, оскільки використовується як місце постійного проживання відповідача [PERSON] позичальника. Позивачем не надано доказів, що відповідачу [PERSON] на праві власності не належить інше нерухоме житлове майно. Таким чином, на вищевказані правовідносини, які виникли між сторонами, поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII, а тому необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS]. В зв'язку з чим, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання за позивачем право власності на предмет іпотеки, а також про передачу майна на час його реалізації в управління позивачу; надання позивачу права на отримання дублікатів правовстановлюючих документів, отримання витягу з реєстрів, отримання довідок та документів, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, так як вищевказані позовні вимоги є похідними від первісних.

Outcome: dismissed