Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про виділ у натурі з майна та зобов`язання вчинити дії, посилаючись на те, що є власницею житлового будинку на праві спільної часткової власності, співвласницею є відповідач, яка своїми протиправними діями продовжує відбирати особисту часткову власність позивача, починаючи з 2006 року шляхом самоправного загарбання його з погрозою фізичної розправи, отриманням фальшивих документів, незаконного та необгрунтованого вимагання через суд. Вимоги мотивує тим, що рішенням Свалявського районного суду від 27.06.2014 року позивачу не виділено в натурі котельню площею 6,2 кв.м. нижньої частини прибудови літ. "А-1" зі сходами до неї, пов`язаними з капітальним стіно-фундаментом житлового будинку літ. "Б", а відповідачу не виділено в натурі прибудовану до житлового будинку літ. "А" вхідну площадку (самовільно збільшену відповідачем в 2008 році довжиною на 3 кв.м.) площею 2,9 кв.м., однак суд відніс водяний насос літ. "П" (в особистій власності позивача котельні площею 6,2 кв.м.) у спільне користування для задоволення потреб водою [PERSON] Позивач вказує, що відповідач викачала з насосу воду, він став недіючим, 12.10.2016 року [PERSON] провели воду з міської мережі водопостачання, однак відповідач продовжує загарбувати майно позивача, а саме сходи з люком в котельню, порушуючи санітарно-пожежні норми та право власності позивача на ці сходи. Такими діями відповідач вчиняє неправомірні дії з навмисним наміром завдати шкоди позивачу, створює позивачу незручності, перешкоджає в користуванні та розпорядженні майном, завдає шкоду здоров`ю. В обгрунтування вимог позивач зазначає, шо ні спільної власності, ні спільного майна з відповідачем у неї немає, котельня входить до частки часткової власності позивача, згоди на власність чи на її обмеження позивач нікому не надавала, а тому просить суд виділити [PERSON] в натурі котельню нижньої частини прибудови літери "А-1", площею 6,2 кв.м. зі сходами з люком до неї, зобов`язавши [PERSON] відновити на місце, де була, між сходами позивача в дану котельню та вхідною площадкою до житлового будинку відповідача (літера "А") металеву перегородку. 23 травня 2019 року (вх. № 3171) позивач подала клопотання про збільшення позовних вимог, в якому просить суд виділити [PERSON] в натурі котельню нижньої частини прибудови літери "А-1", площею 6,2 кв.м. зі сходами з люком до неї, зобов`язавши [PERSON] відновити на місце, де була, між сходами позивача в дану котельню та вхідною площадкою до житлового будинку відповідача (літера "А") металеву перегородку та демонтувати з власності [PERSON] котельні площею 6,2 кв.м. та сходів до неї, самоправно встановлену [PERSON] каналізаційну трубу. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.11.2018 року прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про виділ у натурі з майна та зобов`язання вчинити дії до розгляду за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні від 10.04.2019 року задоволено клопотання [PERSON] про приєднання до матеріалів позовної заяви додаткових документів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що впродовж багатьох років не може виділити свою частку у майні, відповідач заважає користуватися та розпоряджатися її власністю. Просить демонтувати трубу (каналізація виведена у двір), а [PERSON] самовільно під`єдналася і провела трубу. Вказує, що відповідач безкоштовно викачала воду з насосу під літ. "п", перелітерувала у новому паспорті літери знаходження котельні, оскільки раніше котельня була під літ. "а", а відповідач зазначила літ. "А", вважає, що відповідач вводить в оману суд фальшивими документами. Просить суд позовну заяву задовольнити, виділити в натурі котельню разом зі сходами до неї, демонтувати каналізаційну трубу і відновити металеву перегородку між площадкою відповідача і її сходами в котельню. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує, вважає що у позові слід відмовити в повному обсязі, оскільки котельня знаходиться в спільному користуванні, що було зазначено не тільки в 1975 році, а й встановлено рішеннями судів. В судовому засіданні пояснила, що обслуговувати [PERSON] свій будинок не заважає, однак й встановлювати замки, калітки не дозволяє. В технічному паспорті чітко вказано, що вхідна площадка є власністю відповідача. Дослідивши матеріали справи, доводи зміненої позовної заяви, заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ: Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності та складається із житлового будинку літ. «АА» загальною площею 57,8 кв. м, житлового будинку літ. «Б» загальною площею 48 кв. м, убиралень літ. «З», «М», навісу літ. «И», сараїв літ. «Ж», «К», «Н», ями літ. «Я». Встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку літ. «Б» за планом земельної ділянки, що складає 34/76 частини будинку адресою: [ADDRESS] на підставі укладеного договору дарування від 15.09.1993 року. [PERSON] є власником 42/76 частини будинку з належними до нього надвірними спорудами з відповідною часткою господарських і побутових будівель на підставі укладеного договору дарування від 18.06.2002 року ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 27.06.2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 01.10.2014 року, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 26.11.2014 року - виділено [PERSON] у натурі до житлового будинку під літерою "Б", загальною площею 48, 00 кв.м., за адресою: [ADDRESS] надвірні господарсько-побутові будівлі, а саме: вбиральня - літера "З"; сарай - літера "К"; навіс - літера "И"; сарай - літера "Ж"; сарай - літера "К"; виділено [PERSON] у натурі до житлового будинку під літерою "А", загальною площею 56, 20 кв.м., з ванною прибудови - літера "А-1", площею 7,90 кв.м., разом: 64,10 кв.м., за адресою: [ADDRESS] надвірні господарсько-побутові будівлі, а саме: сарай - літера "Н"; вбиральня - літера "М"; вигрібна яма - літера "Я". В спільне користування [PERSON] та [PERSON] віднесено котельню прибудови літера "А-1", площею 6,20 кв.м.; насос - літера "П"; огорожа № 1-3. Вказане рішення набрало законної сили та має преюдиційне значення. З огляду на викладене, котельня літера "А-1", площею 6,20 кв.м. поділу не підлягає. Отже, заявлена вимога про виділ котельні до задоволення не підлягає. Відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.10.2016 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 29.11.2016 року, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 13.04.2017 року - зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод у користуванні котельнею, а саме: у користуванні спільним насосом літера "П", електричним водогінним насосом, що забезпечує водопостачання [PERSON] , електричним кабелем, що під`єднаний до системи електропостачання та лічильника [PERSON] , в обслуговуванні сантехнічних труб. Вказане рішення набрало законної сили та має преюдиційне значення. З огляду на викладене, вимога про демонтаж каналізаційної труби до задоволення не підлягає. Відповідно до рішення апеляційного суду Закарпатської області від 31 травня 2016 року у справі № 306/1878/15-ц, залишеного без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Вищого спеціалізованого суду України від 16 листопада 2016 року - вирішено: "Зобов`язати [PERSON] звільнити вхідну площадку до котельні та не перешкоджати в її користуванні". Вказане рішення набрало законної сили та має преюдиційне значення. З огляду на викладене, вимога про зобов`язання відновити між сходами в котельню та вхідною площадкою металеву перегородку до задоволення не підлягає. Позивач має право лише на повернення їй вказаної металевої перегородки. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом. Тому, обираючи спосіб захисту позивач повинен (в першу чергу) перевірити, чи не передбачає закон або договір ефективного способу захисту. Якщо такий спосіб захисту законом або договором передбачено - позивач повинен обрати саме такий спосіб. Якщо у такому випадку позивач обрав інший спосіб захисту - суд має відмовити в задоволенні позову. (Суд не має визначати ефективний спосіб захисту права замість позивача, тобто виходити за межі позовних вимог у випадку, якщо обраний позивачем спосіб захисту права не є ефективним). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України - суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені та перевірені докази в судовому засіданні, відповідні пояснення сторін, надані в судовому засіданні, суд вважає що у задоволенні зміненого позову [PERSON] до [PERSON] про виділ у натурі котельні нижньої частини прибудови літери "А-1", площею 6.2 м.кв. зі сходами та люком до неї, зобов`язання [PERSON] відновити на місце металеву перегородку та демонтувати з котельні каналізаційну трубу слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.133 ЦПК України питання розподілу судових витрат судом не вирішується. Відповідно до ст.141 ЦПК України - судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: dismissed