Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

07 жовтня 2019 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на 3/4 частки житлового будинку. В позові зазначили, що 27 лютого 1998 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] придбали житловий будинок, розташований в [ADDRESS] відповідно до договору № 1089 купівлі-продажу, посвідченому універсальною товарною біржею "Віконт-Т" м. Миколаєва. Право власності на житловий будинок було зареєстровано Березнегуватською філією МБТІ 23.03.1998 року за реєстровим номером 745. [PERSON] [INFO] помер. Рішенням Березнегуватського районного суду від 10.06.2019 року за ними [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на належну йому 1/4 частину будинку за правом на спадщину за законом. Право на 1/8 частку житлового будинку за кожним з них зареєстровано 11.07.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про власника 1/4 частки житлового будинку [ADDRESS] , відсутні. Попередній власник житлового будинку [PERSON] , який був стороною договору купівлі-продажу, помер [INFO] . Вони обмежені в реалізації прав власників, провести реєстрацію права власності у встановленому законом порядку не можуть із-за відсутності нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, що змушує їх звернутися до суду. На підставі зазначеного просили суд постановити рішення, яким визнати за ними [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по 1/4 частці житлового будинку [ADDRESS] за договором № 1089 купівлі-продажу, посвідченого універсальною товарною біржею "Віконт-Т" м. Миколаєва 27 лютого 1998 року. Позивачі в судове засідання не з`явилися, до суду направили заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.( а.с.50,51,52). Представник відповідача Березнегуватської селищної ради в судове засідання також не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. (а.с. 54). Представник відповідача універсальної товарної біржі "Віконт-Т" в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається поштовий конверт з відміткою Укрпошти про повернення судового виклику по закінченню терміну зберігання.(а.с.53,55). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 27 лютого 1998 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] , від імені яких діє [PERSON] , було укладено договір №1089 купівлі-продажу, посвідчений того ж дня універсальною товарною біржею "Віконт-Т" в "Журналі реєстрації біржових угод" за №1089, за яким останні придбали у [PERSON] житловий будинок з будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який складається з житлового будинку позначеного на плані літерою А,№1,№2, житловою площею 47,4 кв.м., вбиральні - Г, сараїв - В,Б, споруд - №2,І,ІІ, огорожі - №4,5,6, інвентаризаційною вартістю 11674 (одинадцять тисяч шістсот сімдесят чотири) гривень. Зазначений договір купівлі-продажу було зареєстровано Березнегуватським бюро технічної інвентаризації 23 березня 1998 року, про що свідчить реєстраційний напис №745 на договорі (а.с.11). [INFO] [PERSON] помер, про що Березнегуватським відділом реєстрації актів громадянського стану 01 серпня 1999 року було складено відповідний актовий запис № 76 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частку житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , що належало йому на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу. Факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті сина підтверджується рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 березня 2019 року (а.с.14-15). 03 травня 2019 року завідувачем сектору державної реєстрації Березнегуватської райдержадміністрації Миколаївської області [PERSON] позивачам було відмовлено у реєстрації права власності на інші 3/4 частки вказаного житлового будинку та роз`яснено про необхідність звернення до суду через невідповідність правовстановлюючого документу на житловий будинок вимогам закону (а.с.21). При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. За змістом ст.ст.128,153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно дост.224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст.15 Закону України "Про товарні біржі"не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно реєстрація Березнегуватським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] права власності на частку житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на лютий 1998 року не суперечила чинному законодавству. Відповідно до п.5 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"від 1 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Матеріалами справи підтверджується, що договір купівлі-продажу житлового будинку у відповідності з вимогами ч.2 ст.227 ЦК УРСР зареєстрований в Березнегуватському БТІ, крім цього у передбаченому законом порядку вказана угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася. Отже позивачі, на підставі ст.ст.128,153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України "Про власність", набули право власності на 3/4 частки житлового будинку у порядку, що існував на час його придбання і правомірно володіли ними. Ст.392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що державним реєстратором позивачам відмовлено у реєстрації права власності на 3/4 частки вказаного житлового будинку, їх позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповіднодо ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачів обов`язок по відшкодуванню позивачам судового збору.

Outcome: approved