Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корал" Довбиський фарфоровий завод", просив стягнути заборгованість по заробітній платі, компенсацію за не використані дні щорічної оплачуваної відпустки та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що він працював майстром у відповідача з 14.12.2009 року по 08.05.2014 року. Відповідачем в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не проведено з ним остаточного розрахунку, тому відповідач має перед ним заборгованість по заробітній платі та компенсації за не використані дні щорічної оплачуваної відпустки. Крім того, відповідно до статті 117 КЗпП України відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку, оскільки з його вини виникла заборгованість по заробітній платі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву від 26.02.2015 року, якою підтримав позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, просив розглянути справу без його участі (а.с.26). Представник відповідача ТОВ "Корал" Довбиський фарфоровий завод" в судове засідання не з'явився, надіслав до суду лист про розгляд справи без участі представника відповідача (а.с.24). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем ТОВ "Корал" Довбиський фарфоровий завод" в трудових відносинах на умовах трудового договору. 08.05.2014 року позивач звільнений з підприємства на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У відповідності до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. 10.02.2015 року відповідач розрахувався перед позивачем по заробітній платі та компенсації за всі невикористані ним дні щорічної оплачуваної відпустки, що підтверджується довідкою від 19.02.2015 року (а.с. 24). Період, за який підлягає до стягнення середній заробіток з 09.05.2014 року по 10.02.2015 року. Загальна кількість робочих днів за цей період складає 192 дні. Враховуючи, що середньоденний заробіток [PERSON] перед звільненням становив 140 грн. 36 коп., що підтверджується довідкою від 10.02.2015 року (а.с. 16), тому до стягнення підлягає сума 26949 грн. 12 коп. (140,36 грн. х 192 дні). На підставі викладеного,

Outcome: partial