Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість по договору фінансового лізингу № LV00A! 00000023 від 19.02.2015 року в сумі 103 207 грн. 32 коп. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № LV00A! 00000023 від 19.02.2015 р. відповідач згідно умов договору отримав від ТзОВ АВТОКРЕДИТ ПЛЮС у платне користування автомобіль марки ВМW, модель: 320 I, рік випуску: 1999, тип ТЗ: седан/лифтбек, № кузова/шасі: WВААМ11090JМ84268, реєстраційний номер: АА 6710 OР та зобовязався сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у договорі лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ТзОВ АВТОКРЕДИТ ПЛЮС. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами надання фінансового лізингу складає між ним та ТзОВ АВТОКРЕДИТ ПЛЮС договір приєднання. Проте відповідач взятих на себе зобов'язань перед банком не виконує, а тому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором фінансового лізингу у розмірі 103 207 грн. 32 коп. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, у якій просить провести розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, жодних документів до суду про причини неявки не надала, суд ухвалив справу розглядати без його участі у заочному режимі, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Відповідно до приписів ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору,виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Ст. 806 Цивільного кодексу України, а також ч.2 ст.1 ЗУ "Про фінансовий лізинг" передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, шо належить лізингодавцю на праві власності і було спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до вимог передбачених ст. 6 ЗУ "Про фінансовий лізинг" істотними умовами договору є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін мас бути досягнуто згоди, а ст. 16 ЗУ "Про фінансовий лізинг" встановлено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Судом встановлено, що 19 лютого 2015 року між ТзОВ АВТОКРЕДИТ ПЛЮС та відповідачем укладено договір приєднання до публічного договору № LV00A! 00000023 /а.с.4-13/. Відповідач згідно умов договору отримав від ТзОВ АВТОКРЕДИТ ПЛЮС у платне користування автомобіль марки ВМW, модель: 320 I, рік випуску: 1999, тип ТЗ: седан/лифтбек, № кузова/шасі: WВААМ11090JМ84268, реєстраційний номер: АА 6710 OР та зобовязався сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у договорі лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ТОВ АВТОКРЕДИТ ПЛЮС. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено обов'язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до п. 2.9.4.8.2.І. Умов та правил надання банківських послуг, у разі настання події дефолту лізингодавець надає лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту (надалі Повідомлення про Дефолт) та повернення предмета лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобовязань за цим договором. Повернення предмета лізингу здійснюється за адресою, вказаною у повідомленні про дефолт. У порушення зазначених норм закону та умов Договору зобов'язання належним чином не виконані. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з п. 2.9.4.8.2.4. Договору передбачено, що якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобовязаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за цим договором, яка відповідно розділу 2.9.4.1. "Визначення термінів та тлумачення" означає залежно від контексту грошові зобовязання лізингоодержувача перед лізингодавцем, строк сплати за якими настав або (і) суму коштів за такими грошовими зобовязаннями. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно з частиною 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Наслідки неналежного виконання договору фінансового лізингу зі сторони лізингоодержувача визначені у ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг", яка передбачає право лізингодавця на відшкодування збитків. Таким чином, відповідно до умов договору станом на 19.10.2016 року заборгованість відповідача перед ТзОВ АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" за фактичний строк користування предметом лізингу складає 162670,48 грн., а саме: 103207,32 грн. - заборгованість по залишку вартості предмету лізингу; 26737,51 грн. - заборгованість за виногородою за користування предметом лізингу; 4853,62 грн. - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 16786.54 грн. - заборгованість з пені; 11085,49 грн. - заборгованість за страховою винагородою. У позовній заяві, представник позивача посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Саме тому, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка становить 103207,32 грн., а саме: 103207,32 грн. - заборгованість по залишку вартості предмету лізингу.(розрахунок заборгованості а.с.4) На вимоги позивача до відповідача про сплату суми заборгованості, останній жодним чином не зреагував. Аналізуючи зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач порушує взятті на себе зобов'язання за договором про надання фінансового лізингу, тому позивач вправі вимагати стягнення з відповідача борг у сумі 103 207 грн. 32 коп. На користь позивача також слід стягнути відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1548 грн. 11 коп.

Outcome: approved