Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

В жовтні 2014 року ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 5889 грн. 71 коп. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 1199 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Станом на 29.09.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 14 533 грн. 53 коп., яка складається із заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 378 грн. 26 коп. та пені за несвоєчасність виконання зобов'язання в сумі 14 155 грн. 27 коп. Із зазначеної загальної суми боргу позивач просить відрахувати кошти в сумі 9400 грн. 47 коп., які були стягнуті з [PERSON] судовим рішенням, та остаточно визначити до стягнення 5133 грн. 06 коп. боргу та 756 грн. 65 коп. штрафів. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 11 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ КБ „ПриватБанк" просить скасувати дане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт наполягає на тому, що відповідачем взяті на себе зобов'язання не виконані належним чином, у зв'язку з чим мається непогашена заборгованість. На думку апелянта, судом не мотивовано рішення про відмову у стягненні суми неустойки на підставі ст. 551 ЦК України, висновок суду про те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків є надуманим і необгрунтованим. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що до суми боргу повторно включена заборгованість по кредиту, яка вже стягнута судовим рішення, що призведе до подвійного стягнення. Щодо вимог про стягнення пені, то суд вказав, що її розмір значно перевищує загальний розмір заборгованості, а тому на підставі ст. 551 ЦК України в задоволенні вимог про стягнення пенсі за несвоєчасне виконання зобов'язань належить відмовити. Апеляційний суд частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 серпня 2008 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №CNXRFFB03382355, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 1199 грн. за сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 5,04% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. Наявність судових рішень про стягнення боргу за інші періоди невиконання боржником зобов'язання й відкриття виконавчого провадження за цими рішенням за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін. По справі встановлено, що заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 17 червня 2011 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" було стягнуто 9400 грн. 47 коп. боргу, який виник станом на 28.03.2011 року та складався із 378 грн. 26 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, 8098 грн. 38 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 423 грн. 83 коп. (процентна складова). Наполягаючи на задоволенні позову, представник позивача зазначив, що відповідачкою до теперішнього часу не сплачена заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 378 грн. 26 коп. Відповідачем [PERSON] не доведено, що зобов'язання за кредитним договором нею виконано і повернуто кредитору всі належні суми. Звертаючись до суду із даним позовом, ПАТ КБ „ПриватБанк", враховуючи наявність судового рішення від 17.06.2011 року, просило стягнути з відповідача 5133 грн. 06 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 256 грн. 65 коп. штрафу (процентна складова), при цьому заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 378 грн. 26 коп. до суми боргу позивачем не включена. Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що суми штрафів - 500 грн. та 256 грн. 65 коп. повторно заявлені позивачем до стягнення, а тому у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанк" в цій частині обгрунтовано відмовлено. При цьому апеляційний суд не погоджується із висновком суду про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором кредиту на підставі ст. 551 ЦК України. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що частина третя ст.551 ЦК України та частина четверта ст.10 ЦПК України дає право суду зменшити розмір визначеної позивачем неустойки, враховуючи при цьому, занадто високий її розмір, порівняно зі збитками позивача, який останній зазнав від прострочення виконання зобов'язання, ступінь виконання зобов'язання боржником, не лише майнові, а також і інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу, а не відмовляти у стягненні пені. Отже, апеляційний суд, враховуючи приписи ч.4 ст.42 Конституції України та положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" вважає за необхідне зменшити розмір пені з 5133 грн. 06 коп. до 500 грн., оскільки заборгованість по комісії за користування кредитом складає 378 грн. 26 коп.. У зв'язку з наведеним, рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" пені за несвоєчасне виконання зобов'язань заборгованості за кредитним договором підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог в цій частині і стягнення заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 500 грн. Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і задовольняє позов частково, відповідно до правил п.5 ст.88 ЦПК України належить провести розподіл судових витрат, понесених позивачем, пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" належить стягнути 12 грн. в рахунок відшкодування судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції та 6 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 18 грн.

Outcome: partial