Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь КЗ "Ріпкинська ЦРЛ" понесені останнім кошти на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 2 450 грн. 58 коп., обґрунтовуючи вимоги тим, саме в такому розмірі обійшлось КЗ "Ріпкинська ЦРЛ" утримання [PERSON] на стаціонарному лікуванні, які в силу ст. 1206 ЦК України повинен сплатити [PERSON], як особа, яка вина у заподіянні [PERSON] тілесних ушкоджень у вигляді садна волосистої частини голови, синця верхньої повіки лівого ока, забою м'яких тканин, перелому кісток спинки носу із зміщенням уламків, шкірної (скальпованої) рани обличчя зліва В судових засіданнях прокурор ЗЮЗЯ О.В. позов підтримала, з підстав, передбачених в позові та додатково посилаючись на показання свідків [PERSON], [PERSON], на матеріали кримінального провадження, на медичну картку стаціонарного хворого [PERSON]. Представник КЗ "Ріпкинська ЦРЛ" в судові засідання не з'явився, просив розглядати справу у їх відсутність. В судових засіданнях [PERSON] заперечив проти позову, посилаючись на те, що [PERSON] перебувавав в ЦРЛ не внаслідок нанесених ним останньому тілесних ушкоджень, а лікував грижу, хоча вироком суду та висновком експерта встановлено його непричетність до заподіяння ним [PERSON] ушкоджень пахової грижи. Відтак, вважає, що він не повинен сплачувати ЦРЛ ліжко-дні [PERSON] пов'язані з лікуванням грижі. Вислухавши пояснення прокурора Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури ЗЮЗІ О.В., відповідача [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження, медичну картку стаціонарного хворого [PERSON], суд приходить до наступного висновку. Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 червня 2016 року: - [PERSON] був засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин; - встановлено, що [PERSON], 10 травня 2015 року, близько 07 год. 00 хв., знаходячись на території непрацюючого аеродрому в с. Горностаївка Ріпкинського району Чернігівської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з [PERSON], умисно наніс останньому близько 3 ударів руками та ногами в область голови, заподіявши останньому: легкі тілесні ушкодження у вигляді садна волосистої частини голови, синця верхньої повіки лівого ока та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я у вигляді забою м'яких тканин, перелому кісток спинки носу із зміщенням уламків, шкірної (скальпованої) рани обличчя зліва; - питання про стягнення з [PERSON] на користь КЗ "Ріпкинська центральна районна лікарня" Ріпкинської районної ради витрат на лікування потерпілого від злочину в сумі 2 450 грн. 58 коп. не вирішувалось. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За загальним правилом, відповідно до положень ст. 124 Конституції України, ст.532 КПК України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вирок суду, що набрав законної сили є обов'язковою для виконання. У справах «Брумареску проти Румунії», «Совтрансавто-Холдінг проти України», «Пономарьов проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, який передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищені меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної [PERSON] Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно ч.2 ст.1191 ЦК України, держава, [PERSON] Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведеним ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. На думку суду, заперечення [PERSON] щодо того, що [PERSON] перебував у Ріпкинській ЦРЛ не внаслідок нанесених ним останньому тілесних ушкоджень, які встановлені вироком суду, а внаслідок пахової грижи є безпідставними, виходячи з такого. В основу вироку ліг висновок № 382/15 від 15.01.2016 р. комісійної судово-медичної експертизи, проведений експертами ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» яким встановлено: - наявність у [PERSON] легких тілесних ушкоджень у вигляді садна волосистої частини голови, синця верхньої повіки лівого ока та легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я у вигляді забою м'яких тканин, перелому кісток спинки носу із зміщенням уламків, шкірної (скальпованої) рани обличчя зліва; - відсутність причинного зв'язку між отриманими [PERSON] 10.05.2015 р. тілесними ушкодженнями та наявною у нього вправимою правобічною паховою грижею. Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є хірургом Ріпкинської ЦРЛ та був лікуючим лікарем хворого [PERSON], який перебував на стаціонарному лікуванні у них з 10 травня 2015 р. по 21 травня 2015 р.. Вказав, що ним дійсно було прооперовано [PERSON] з приводу грижи, але її він встановив додатково і навіть без проведення вказаної операції тілесні ушкодження, які нанесені [PERSON] у вигляді садна волосистої частини голови, синця верхньої повіки лівого ока, забою м'яких тканин, перелому кісток спинки носу із зміщенням уламків, шкірної (скальпованої) рани обличчя само по собі були підставою для перебування хворого [PERSON] у них на стаціонарному лікуванні з 10 травня 2015 р. по 21 травня 2015 р., їх наявність забороняли останнього виписувати з стаціонару. Вказані показання свідка [PERSON] повністю узгоджуються з показаннями свідка [PERSON], який підтвердив обставини перебування його на стаціонарному лікуванні та даними, які містяться в медичній картці стаціонарного хворого [PERSON]. За таких обставин, на думку суду між отриманими [PERSON] тілесними ушкодженнями у вигляді садна волосистої частини голови, синця верхньої повіки лівого ока, забою м'яких тканин, перелому кісток спинки носу із зміщенням уламків, шкірної (скальпованої) рани обличчя зліва та перебуванням [PERSON] на лікуванні в Ріпкинській ЦРЛ з 10 травня 2015 р. по 21 травня 2015 р. наявний причинний зв'язок, як обов'язковий елемент відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. З довідки Комунального закладу "Ріпкинська центральна районна лікарня" Ріпкинської районної ради без номеру вбачається, що вартість 1 ліжко-дня по Ріпкинській ЦРЛ за травень місяць 2015 р. становить 222 грн. 78 коп., що [PERSON] провів у них 11 ліжко-днів, що фактична вартість витрат перебування [PERSON] становить 2 450 грн. 58 коп.. Виходячи з того, що згідно з даними нормами витрати підлягають відшкодуванню у розмірі фактичних витрат, та фактичної кількості ліжко-днів на місяць, суд погоджується з розрахунком витрат, проведених Комунального закладу "Ріпкинська центральна районна лікарня. Враховуючи наведене, суд знаходить, що з [PERSON] слід стягнути у відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину в сумі 2 450 грн. 58 коп. саме на користь КЗ "Ріпкинська центральна районна лікарня" Ріпкинської районної ради, з огляду на Порядок бухгалтерського обліку окремих активів та зобов'язань бюджетних установ, затвердженого Наказ Міністерства фінансів України від 02.04.2014 р. № 372, задовольнивши позов в повному обсязі. На підставі ст.. 88 ЦПК України, суд знаходить, що з [PERSON] слід стягнути в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved