Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

В серпні 2012 року Позивачі [PERSON], [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до суду вимагаючи від [PERSON] змінити встановлений рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.05.2006р. порядок користування земельною ділянкою під домоволодінням, яке на час ухвалення зазначеного рішенням мало адресу: [ADDRESS]. (Том 1, а.с. 2) Обґрунтовуючи зазначені вимоги Позивачі зазначають, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25.05.2004року за [PERSON], [PERSON] ю, [PERSON], [PERSON] було визнано право власності за кожним по 1/16 частині домоволодіння [ADDRESS] (всього 1/4) домоволодіння та виділено в натурі приміщення загальною площею 36,6 кв.м. Право власності на решту 3/4 частини зазначеного домоволодіння було визнано за [PERSON] та виділено в натурі приміщення загальною площею 75,9 кв.м. В подальшому, як зазначають Позивачі, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.05.2006 року було визначено порядок користування спірною земельною ділянкою під зазначеним будинком, а саме: - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були надані у спільне користування земельні ділянки [NUMBER] і [NUMBER] площею 18,8кв.м, розташовані у вигляді смуг шириною 1,00м. - виділено [PERSON] у користування земельну ділянку площею 1150,5кв.м. - виділено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у користування земельну ділянку площею 383,5кв.м. Позивачі звертають увагу суду на те, що вказане рішення було ухвалене виходячи з розміру та розташування на земельній ділянці об'єктів нерухомого майна, на які сторони мали належні правовстановлюючі документи. Зокрема: в ході судом до уваги не брались наявні на земельній ділянці прибудови до будинку та господарські споруди, а саме: санвузол 2-1 площею 3,6кв.м, кухня 2-2 площею 6,5кв.м, коридор 2-3 площею 5,8кв.м, тамбур 2-6 площею 1,1кв.м, погріб під прибудовою "а-1", гараж під літерою "Г", вбиральня під літерою "В", два погреби під літерами "П"-"П1" та лінійні споруди літ - хвіртка, ворота, огорожі. В подальшому, на що звертають увагу суду Позивачі, [PERSON] відокремила свою частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, визначившись з обсягом приміщень які їй належать, шляхом отримання нової поштової адреси на підставі Розпорядження № 2187 Солом'янської РДА від 28.11.07 р., і зареєструвала свою частку як окремий об'єкт нерухомого майна по [ADDRESS], тим самим визнавши, що на інші господарські споруди чи прибудови до зазначеного житлового будинку вона не претендує. Враховуючи такі обставини [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у загальному порядку було отримано Свідоцтво про право власності від 08 червня 2012 року, видане Головним управлінням житлового забезпечення ВО КМР (КМДА), належним чином зареєстрували його в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно, в рівних частинах на жилий будинок [ADDRESS]. При цьому до складу майна, право власності на яке посвідчує зазначене свідоцтво, увійшли: житловий будинок [ADDRESS] зазначений під літерою "А" та складається з санвузла 2-1 площею 3,6кв.м, кухні 2-2 площею 6,5кв.м, 2-3 коридору 2-3 площею 5,8кв.м (веранда літ. "а1"), житлової кімнати 2-4 площею 17,1 кв.м, житлової кімнати 2-5 площею 19,5кв.м, тамбура 2-6 площею 1,1кв.м (тамбур літера "а3"), погреба під літерою "а1", вбиральні літ. "В", гаражу літ. "Г", погребів літ. "П", літ. "П1", літ. №1-6 споруди (огорожі, ворота, хвіртка). В подальшому [PERSON] подарувала свою 1/4 частину будинку з господарськими спорудами неповнолітній [PERSON], батьками та законними представниками якої є [PERSON] та [PERSON] Позивачі вказують, що з оформленням ними права власності на будинок та господарські споруди порядок користування земельною ділянкою встановлений рішенням суду від 11.05.2006 року не може бути збережений, оскільки під час вирішення зазначеної справи до уваги не брались наявні на земельній ділянці прибудови до будинку та господарські споруди, на які у Позивачів на сьогодні є правовстановлюючі документи, в результаті чого належні Позивачам на праві власності господарські споруди перебувають на земельній ділянці, виділеній у користування Відповідачу [PERSON] У зв'язку з цим позивачами запропоновано встановлення нового порядку користування земельною ділянкою, на якій розташовані будинки [ADDRESS], яким враховані зазначені вище обставини. В лютому 2014 року у зв'язку з оформленням [PERSON] права власності на земельну ділянку в межах ділянки, виділеної їй у відповідності до рішення суду від 11.05.2006р., Позивачами був заявлений ще один позов до [PERSON], а також Головного управління Держземагентства України в м. Києві та Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, в якому вони оскаржили правомірність технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку, а також складеного акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 01.03.2013р. (просили визнати їх недійсними). Крім того, просили скасувати державну реєстрацію земельної ділянки [ADDRESS] (кадастровий номер 8000000000:69:224:0003) в Державному земельному кадастрі та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (Том 3, а.с. 3) Свої вимоги за зазначеним позовом Позивачі обґрунтовували наступним. У позові зазначається, що відповідно до рішення Київської міської ради № 361/6577 від 06.10.2011року Відповідачу [PERSON] в порядку приватизації була передана земельна ділянка площею 0,10га по [ADDRESS]. При цьому, як вказують Позивачі, при виготовленні Свідоцтва про право власності Відповідача на нерухоме майно (земельну ділянку) був порушений встановлений законодавством порядок, оскільки суміжні межі не були погоджені із землекористувачами суміжних земельних ділянок, зокрема - Позивачами, що обумовило порушення їх прав. До того ж, як вказують Позивачі, на земельній ділянці, виділеній у власність [PERSON], знаходяться господарські споруди, які станом на час формування земельної ділянки вже перебували у власності Позивачам. Відповідач [PERSON] заявила зустрічні позовні вимоги у справі про зміну порядку користування земельною ділянкою (до її об'єднання з іншими справами в одне провадження) про визнання недійсним свідоцтва про право власності на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS], виданого Головним управління житлового забезпечення КМДА від 08.06.2012р. та Договору дарування 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] від 18.08.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (остання редакція: Том 1, а.с. 214-218). Крім того, [PERSON] було також заявлено окремий позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], а також приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (Том 4, а.с. 16-23) , про: - визнання частково недійсними витягу з реєстру КП КМ БТІ від 20.03.2012р., зареєстрованого за №33535123 в частині зазначення загальної площі 53,6 (замість належних 36,6) кв.м та наявності будівель та споруд у вигляді вбиральні під літ. "В", погребу під літ. "П" та погребу під літ. "П1" та внесення відповідних змін у зазначений витяг; - визнання частково недійсним та внесення відповідних змін у Свідоцтво про право власності від 08.06.2012р., видане Головним управління житлового забезпечення КМДА від 08.06.2012р. в частині зазначенні загальної площі " 53,60 кв.м" замість правомірних " 36,60 кв.м"; - визнання частково недійсним та внесення змін до Свідоцтв про право на спадщину від 12.04.2012р., виданого П'ятою Київською державною нотаріальною конторою [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині зазначення правильної загальної площі: " 36,60 кв.м", та необхідності виключення посилання на наявність господарських споруд у вигляді вбиральні під літ. "В", погребу під літ. "П" та погребу під літ. "П1"; - визнання частково недійсним та внесення змін до Договору дарування 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] від 18.08.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], в частині зазначення правильної загальної площі: " 36,60 кв.м", та необхідності виключення посилання на наявність господарських споруд у вигляді вбиральні під літ. "В", погребу під літ. "П" та погребу під літ. "П1". - Внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на житловий будинок [ADDRESS], а саме : в частині зміни загальної площі будинку з " 53,60 кв.м" на " 36,60 кв.м" та виключення з реєстру господарських споруд у вигляді вбиральні під літ. "В", погребу під літ. "П" та погребу під літ. "П1" Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що протягом тривалого часу між сторонами існує спір з приводу обсягу часток співвласників домоволодіння [ADDRESS], порядку користування земельною ділянкою. Так, [PERSON] посилається на те, що рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 25.05.2004 року було визнано право власності за Позивачами на 1/4 частку домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 36,6 кв.м, а за [PERSON] визнано право власності на 3/4 частки вказаного домоволодіння; а рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 11.05.2006 року було визначено порядок користування земельною ділянкою. Не зважаючи на наявність вказаного рішення суду від 25.05.2004р., яким чітко визначений обсяг спадкового майна, яке перейшло у власність Позивачів в порядку спадкування після смерті [PERSON] (дві житлові кімнати загальною площею 36,6 кв.м), Київським міським БТІ Позивачам було надано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого від 20.03.2012 року у відповідності до якого за покійним [PERSON] було зареєстровано право власності на нерухоме майно, яке складалося з житлового будинку, житловою площею 36,6 кв.м, загальною площею 53,6 кв.м (включаючи спірну прибудову: санвузол 2-1 пл.3,6 кв.м, кухню 2-2, пл. 6,5кв.м, коридор 2-3 пл. 5,8 кв.м), вбиральня під літ. "В", гараж з оглядовою ямою під літ "Г", два погреби під літ. "П" та "ПІ", та споруди. При цьому в графі "Підстава виникнення права власності" вказаного витягу зазначене рішення Жовтневого районного суду м. Києва від 25.10.1996 року та договір дарування від 11.07.1997 року. Між тим, як вказує [PERSON], у вказаному рішенні Жовтневого районного суду м. Києва від 25.10.1996 року було зазначено, що за позивачкою [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину будинку розташованому по [ADDRESS]; і в мотивувальній частині рішення вказано, що ця 1/4 частина будинку складається виключно з 2 (двох) кімнат пл.19,5 кв.м та 17,10 кв.м . Саме вказаний витяг став підставою для оформлення оскаржуваних [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а в подальшому - і договору дарування 1/4 частини будинку від 18.08.2012р. У судовому засіданні Позивач [PERSON] та представник Позивачів позовні вимоги підтримали, звертаючи увагу також на те, що у відповідності до проведеної у справі судової експертизи межі земельної ділянки, які були визначені у натурі для Відповідача [PERSON] під будинок [ADDRESS] не співпадають навіть із тим порядком, який був визначений рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.05.2006р., що є додатковою підставою для скасування реєстрації даної земельної ділянки. Натомість, цим же висновком судової експертизи було підтверджено, що запропонований Позивачами новий порядок користування земельною ділянкою відповідає усім вимогам та нормативам, а тому з урахуванням наявності у Позивачів правовстановлюючих документів на нерухоме майно по [ADDRESS] у більшому обсязі, ніж той, з якого виходив суд при визначенні порядку користування земельною ділянкою ухвалюючи рішення від 11.05.2006р., є всі підстави, на думку Позивачів, для задоволення їх вимог. Вимоги за зустрічними позовами Позивачі просили відхилити з огляду на їх безпідставність. Відповідач [PERSON] та її представники проти задоволення вимог Позивачів заперечували, звертаючи увагу суду на те, що за допомогою маніпулювань з документами Позивачі отримали витяг з БТІ, в який безпідставно включені спірні приміщення та споруди, що дало змогу отримати частково протиправні свідоцтва про спадщину та свідоцтво про право власності, і завдяки цьому намагаються переглянути судові рішення від 25.05.2004р. та від 11.05.2006р. на свою користь. Представник Відповідача Головного управління Держземагентства в м. Києві проти задоволення позову про скасування державної реєстрації земельної ділянки, наполягаючи на тому, що такий спосіб захисту прав законодавством не передбачений, а також на тому, що Держземагентство не мало законних підстав для відмови у реєстрації земельної ділянки по [ADDRESS]. (Том 3, а.с. 94-95) Відповідач Приватний нотаріус КМНО [PERSON] подала заяву про розгляду справи у її відсутність, наполягаючи на відсутності підстав для визнання недійсним повністю або частково договору дарування частини будинку [ADDRESS] від 18.08.2012р. та клопотала про розгляд справи у її відсутність. (Том 3, а.с. 216) Відповідач Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна подав письмові заперечення на вимоги щодо визнання частково недійсним та внесення змін до Витягу з Реєстру прав власності на об'єкти нерухомого майна, звертаючи увагу на те, що витяг був сформований на підставі технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], у відповідності до якої встановлено фактичну загальну площу будинку, яка складає 53,60 кв.м, та житлову - 36,60 кв.м, та а також встановлено наявність зазначених у витягу прибудов та споруд. (Том 4, а.с.81-82) Від третьої особи - органу опіки та піклування надійшли письмові заперечення з приводу заявлених [PERSON] вимог про визнання недійсним договору дарування частини будинку на користь малолітньої [PERSON] Інші учасники процесу своїх представників у судове засідання не направили, про причини їх неявки суд не повідомили. Суд за наявності згоди позивачів та відповідачів ухвалив розглядати справу у відсутність осіб, що не з'явились на підставі наявних матеріалів. Вислухавши пояснення Сторін, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив наступне. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 травня 2004року (Том 1, а.с. 9) за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було визнано право власності за кожним на 1/16 частину домоволодіння [ADDRESS], що разом складає 1/4 частку домоволодіння та виділено в натурі загальною площею 36,6 кв.м. Право власності на інші 3/4 частини зазначеного домоволодіння було визнано за [PERSON] та виділено в натурі загальною площею 75,9 кв.м. та гараж за літ. "Д". В подальшому рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.05.2006року (Том 1, а.с. 12-15) було визначено порядок користування спірною земельною ділянкою, а саме: - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у спільне користування виділено земельні ділянки [NUMBER] і [NUMBER] у вигляді смуг шириною 1,00 метр загальною площею 18,8 кв.м; - [PERSON] виділено у користування земельну ділянку площею 1150,5 кв.м; - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділено у користування земельну ділянку площею 383,5кв.м. Зазначені рішення були ухвалені виходячи з розміру та розташування на земельній ділянці об'єктів нерухомого майна, на які мались належні правовстановлюючі документи, і при цьому не були враховані існуючі прибудови до житлового будинку та господарські споруди, крім гаражу літ. "Д". В подальшому за заявою [PERSON] Розпорядженням Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації № 2187 від 28.11.2007р. "Про розподіл домоволодіння [ADDRESS] було вирішено виділити 3/4 частини житлового будинку по [ADDRESS], що належить [PERSON], в окреме ціле домоволодіння з присвоєнням нової поштової адреси: [ADDRESS]; а власникам іншої 1/4 частини житлового будинку на [ADDRESS] залишити існуючу адресу: [ADDRESS] з виділенням вказаної частки в окреме ціле домоволодіння. (Том 1, а.с. 191) В даному випадку суд звертає увагу на те, що [PERSON] у відповідності до Розпорядження було виділено в окреме домоволодіння лише 3/4 частини житлового будинку та гараж літ. "Д", інші надвірні споруди їй не виділялися, тобто інтересу до них вона не проявляла, на них не претендувала. В подальшому [PERSON] зареєструвала свою частку як окремий об'єкт нерухомого майна по [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 07.05.2010р., і з цього часу її частка у власності на житловий будинок [NUMBER] припинилась. Після цього співвласники [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в загальному порядку на підставі ст. 1297 ЦК України, глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та на підставі наданого витягу Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна з реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.03.2012 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом 12.04.2012р. після смерті [PERSON] у П'ятій Київській державній нотаріальній конторі та зареєстрували у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна. (Том 1, а.с. 192-199) В подальшому у відповідності до положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" співвласники [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали Свідоцтво про право власності від 08 червня 2012 року видане Головним управлінням житлового забезпечення ВО КМР (КМДА), яке було зареєстроване в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно, в рівних частинах на окремий цілий житловий будинок [ADDRESS]. (Том 1, а.с. 190) 18 серпня 2012 року [PERSON] подарувала свою 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] неповнолітній [PERSON] [INFO], дочці [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Договором дарування від 18.08.2012 року належно зареєстрованого в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що діяв у період державної реєстрації право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності на нерухоме майно - житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини) незалежно від того, чи зареєстровано право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані. Реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями на [ADDRESS] здійснювалась [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у відповідності за процедурою передбаченою Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, що затверджено наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002, яке діяло на час проведення цього правочину. За приписами п.п. 1.5, 1.6 Тимчасового положення Державній реєстрації прав підлягали на право власності житлові будинки, будівлі, в яких розташовані приміщення, призначені для перебування людини, розміщення рухомого майна, збереження матеріальних цінностей, здійснення виробництва тощо, закінчених будівництвом, що прийняті в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. За приписами п. 1.7 Тимчасового положення Державна реєстрація прав проводилась реєстратором БТІ за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, реєстратор якого проводить державну реєстрацію прав на цей об'єкт. За приписами п. 3.5 Тимчасового положення Реєстратор БТІ відмовляє у проведенні державної реєстрації прав за умовами невідповідності документів та їх подання до реєстрації Положенням та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з Технічним паспортом складеним Київським міським БТІ від 22.06.2012 року (Том 1, а.с. 21-25) житловий будинок [ADDRESS] зазначений під літерою "А" та складається з санвузла 2-1 площею 3,6 кв.м, кухні 2-2 площею 6,5 кв.м, 2-3 коридору 2-3 площею 5,8кв.м (веранда літ. "а1"), житлової кімнати 2-4 площею 17,1кв.м, житлової кімнати 2-5 площею 19,5кв.м, тамбура 2-6 площею 1,1кв.м (тамбур літера "а3"), господарських будівель та споруд: погреба під літерою "а1", вбиральні літ. "В", гаражу літ. "Г"з оглядовою ямою, погребів літ. "П", літ. "П1", літ. №1-6 споруди (огорожі, ворота, хвіртка). У відповідності до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відтак у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] виникло право власності на житловий будинок [NUMBER] з моменту реєстрації 19.04.2012 року в державному реєстрі прав власності Свідоцтв про право на спадщину за законом від 12.04.2012 року. Ст. 186 ЦК України надає правове значення головної речі та приналежності, яка визначається як річ що призначення для обслуговування іншої речі. Що стосується житлового будинку як головної речі, та господарських будівель (гаражів, погребів, вбиральні тощо) як приналежності визначено у ст. 381 ЦК України. Розділом 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Мінрегіонбудом № 127 від 24.05.2001 року, надано визначення господарські будівлі (сараї (хліви), гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, сміттєзбірники тощо). За вимогами ч. 12 п.7.9 Тимчасового положення Витяг з реєстру прав має містити обов'язкову інформацію, в тому числі як загальну площу будинку, так і житлову площу. Ці дані визначаються при проведені технічної інвентаризації і ці показники (загальна та житлова площа будинку) є обов'язковими для зазначення в технічній документації на житловий будинок (п. 1.2, розділ 6 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджена Мінрегіонбудом № 127 від 24.05.2001 року). Отже, загальна площа будинку та житлова має обов'язково внесена до державного реєстру речових прав та вказуватися у витяг про державну їх реєстрацію. Розділом 3 цієї Інструкції передбачено, що у випадку виявлення самочинно збудованого будинку або прибудови до будинків, господарські будівлі (прибудови), торговельні, господарські кіоски та павільйони, металеві гаражі, що підлягають технічній інвентаризації, необхідно їх відображати на планах та інших матеріалах. У разі самочинного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи, технічного паспорта і копіях планових матеріалів, що їх видають власникам, на вільному від записів місці, з лицьового боку проставляють штампи встановленого зразка. При виявленні самочинного будівництва бюро технічної інвентаризації зобов'язане повідомити про це місцеві органи державної виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування. Що стосується вбиральні під літ. "В", погріб під літерою "П", погріб під літерою "П1" за адресою на [ADDRESS], необхідно враховувати, ці господарські будівлі в першу чергу є приналежністю житлового будинку як головної речі, які були побудовані ще відповідно у 1956 році, 1988 році (зазначено в технічних паспортах майна 21.03.2003 року, 28.08.2007 року, 22.06.2012 року); і в технічному паспорті на житловий будинок, що виготовлений Київським МБТІ від 07.02.1997 року відображені ці господарські будівлі без поміток про самочинне будівництво. На плані садибної ділянки цього технічного паспорту позначено, прибудова дозволом № 192 ДАБК введена в експлуатацію від 13.06.1997 року. Технічний паспорт від 07.02.1997 року виготовлявся на підставі Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації житлового фонду, затвердженого Центральним статистичним управлінням РСРС від 15.07.1985 № 380, яка теж передбачає за умовами встановлення факту самовільного будівництва здійснювати відповідний запис в документах. З наданих технічних паспортів та правовстановлюючих документів вбачається, що вбиральні під літ. "В", погріб під літерою "П", погріб під літерою "П1" побудовані згідно з діючим законодавством в той період часу. У відповідності до листа Київської міської бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 05.06.2014 № 35305 (И-2014) прибудова, в якій розташовані приміщення санвузлу 2-1/3,6 кв.м; кухня 2-2/6,5 кв.м; коридор 2-3/5,8 кв.м, була введена в експлуатацію Управлінням державної архітектурно-будівельного контролю КМДА за дозволом № 193 від 13.06.1997 року; гараж літ. "Г" був узаконений рішенням Жовтневої районної ради народних депутатів 13.08.1990 року за № 331; а погреби та вбиральня, що розташовані (зведені) на земельній ділянці (садибній) не належать до самочинного будівництва, як це передбачено Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 за № 127. (Том 4 а.с. 199) З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] вже зверталась за позовними вимогами до суду про визнання неправомірним дозволу на введення в експлуатацію прибудови від 13.06.1997 року та визнання договору дарування від 11.07.1997 року не дійсним, яким [PERSON] подарувала свою 1/8 частку у будинку сину [PERSON], рішенням Жовтневого районного суду м. Києва від 30.05.2001 року, в задоволенні її вимог до управління Державного Архітектурно-будівельного контролю м. Києва було відмовлено повністю. Таким чином, оцінюючи матеріали зустрічних позовних вимог [PERSON], зокрема в частині вимог щодо визнання часткового недійсним витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд звертає увагу на те, що нею не було конкретизовано та не було обґрунтовано відповідними доказами, в чому полягає протиправність дій посадових осіб Бюро технічної інвентаризації в частині складання технічної документації на домоволодіння [ADDRESS] та внесення відповідних встановлених відомостей у оскаржуваний витяг. Крім того, визначальним є також той факт, що станом на 20.03.2012 року, коли зазначений витяг було сформовано, [PERSON] вже не була співвласником будинку [ADDRESS], і її права, відповідно, не були порушені. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] в частині оскарження Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.03.2012р. за № 33535123. Враховуючи, що усі інші вимоги [PERSON] (визнання недійсними повністю або частково свідоцтв про право на спадщину від 12.04.2012 року виданих П'ятою Київською державною нотаріальною конторою [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; Свідоцтва про право власності від 08.06.2012 р. виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); Договору дарування 1/4 частки житлового будинку від 18.08.2012 року) обумовлені незаконністю включення до Витягу БТІ від 20.03.2012р. за № 33535123 нерухомого майна (прибудов, вбиральні під літ. "В", погребу під літерою "П" та погребу під літерою "П1") та внесення зазначених об'єктів до правовстановлюючих документів у подальшому, підстав для їх задоволення також немає. Оцінюючи обґрунтованість вимог Позивачів до [PERSON], Головного управління Держземагенства у м. Києві, Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації земельної ділянки, суд враховує наступне. Відповідно до п. 2.1. Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів "Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками" від 18.05.2010 № 376 (далі-Наказ) встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою. Цим наказом передбачено, що Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) повинна включати план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки. Приписами статті 198 ЗК України встановлено, що кадастрова зйомка це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, яка обов'язково включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачам. В Технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку [ADDRESS], виготовленої 01.02.2013 КП "Київський інститут земельних відносин" міститься Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с. 65 т. 2). В цьому акті зазначено, що власником суміжної земельної ділянки претензій до існуючих меж не заявлено, проте є підпис тільки суміжного землекористувача [PERSON] Підписів позивачів, як землекористувачів, щодо погодження встановлення у натурі меж земельної ділянки [NUMBER] зазначений акт не містить. Суд не приймає заперечень представника Відповідача (Держземагентства) в тій частині, що Позивачі не є власниками суміжної земельної ділянки, оскільки їх право користування ділянкою підтверджується відповідним судовим рішенням від 11.05.2006р., а тому погодження ним меж земельної ділянки є обов'язковим. Відсутність погодження визначення меж земельної ділянки призвела до порушення прав Позивачів, оскільки станом на день складання Акту від 01.02.2013р. у їх власності перебували господарські споруди (погреби "П" та "П1"), розташовані на земельній ділянці в межах ділянки, визначеної в натурі для [PERSON] Крім того, під час розгляду справи було проведено судову будівельно-технічну експертизу, згідно з висновком якої (№ 481/482/14-43 від 18.03.2014 року) довжина межі А-Б земельної ділянки [ADDRESS] відповідно до кадастрового плану, розробленого інженером-землевпорядником КП "Київський інститут земельних відносин" не відповідає встановленій межі (лінії розділу) визначеній рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.05.2006р. на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ №9834 від 09.12.2005р. Крім того, за даними кадастрового плану земельної ділянки [NUMBER] (Том 2, а.с. 64) та результатів проведення встановлення меж у натурі (на місцевості) між земельними ділянками [ADDRESS] інженером-землевпорядником [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат Держагенства земельних ресурсів України від 03.2013 № 000201) встановлено, що відповідно до зазначеної в цьому плані межі А-Б, частина цієї межі (позначена цифрами 13-14) проходить через ганок (вхід) до будинку [NUMBER], що належить позивачам. Таким порядком встановлення межі на місцевості, відокремлюється частина належного позивачам нерухомого майна (дві сходинки ганку) площею 0,60 кв.м, що позбавляє позивачів право власності на це майно та можливість проходу до приміщень будинку. Також частина цієї межі (позначена цифрами 11-12) проходить по жилим приміщенням житлового будинку [NUMBER], та відокремлює частину житлової площі 1,18 кв.м, що не відображає специфіку розташування приміщень будинку, які перебувають у власності різних суб'єктів. Отже, КП "Київський інститут земельних відносин" Держземагентства при виготовлені 01.02.2013 Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку [ADDRESS] не виконав вимоги ст. 198 Земельного кодексу України щодо обов'язкового погодження меж з суміжними землекористувачами та відхилився встановленої межі (лінії розділу) за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.05.2006р. У відповідності до чинного законодавства формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Одним із способів захисту прав на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру речових прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію речових прав до Державного реєстру речових прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" (далі-Закон) відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні. Згідно з ч.ч.1, 6 ст. 16 Закону земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Стаття 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачає виключні підстави для скасування державної реєстрації земельних ділянок Державним кадастровим реєстраторам. Разом з цим, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. З метою відновлення порушених прав землекористувача відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу та ст. 152 Земельного кодексу суд уповноважений на скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:69:224:0003 в Державному земельному кадастрі та державної реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно. Враховуючи викладені обставини, встановлені судом порушення під час визначення на місцевості меж земельної ділянки наданій [PERSON] у власність, вимоги щодо визнання недійсними Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку [ADDRESS], виготовленої 01.02.2013 КП "Київський інститут земельних відносин" та Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання є обґрунтованими і підлягають задоволенню. З огляду на це скасуванню підлягає також реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та право власності [PERSON] на цю земельну ділянку у Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Вирішуючи вимоги Позивачів до [PERSON] про зміну порядку користування земельною ділянкою, на якій розміщені будинки [ADDRESS], суд враховує наступне. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.05.2006 року визначений порядок користування земельною ділянкою між співвласникам житлового будинку [ADDRESS]. [PERSON] виділена земельна ділянка площею 1150,5 кв.м., а іншим співвласникам земельна ділянка площею 383,5 кв.м. Разом з тим з станом на день розгляду справи такий порядок користування земельною ділянкою до порушення права власності Позивачів, оскільки на земельній ділянці, визначеній у користування [PERSON] (під будинок [NUMBER]) розміщені надвірні споруди, а саме погреби літ. "П" та "П-1", які є невідємною частиною житлового будинку [NUMBER]. У відповідності до приписів ст. 391 ЦКУ власник має вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відтак суд немає підстав не погоджуватись із вимогами Позивачів про необхідність зміни порядку користування земельною ділянкою. У відповідності до положень ст. 377 Цивільного кодексу України та ст.120 Земельного кодексу України до набувача будинку, будівлі або споруди переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. За змістом п.п. 18, 18-1, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" порядок користування земельною ділянкою визначається за угодою між співвласниками будівель, які розташовані на цій земельній ділянці, а при відсутності їх згоди - рішенням суду. Позивачами запропоновано новий варіант порядку користування земельною ділянкою між Сторонами спору, у відповідності до якого виходячи з загальної площі земельної ділянки 1552 кв.м та обсягу нерухомого майна, що перебуває у власності сторін націй земельній ділянці, Позивачам підлягає виділенню земельна ділянка площею 0,0569 га, а Відповідачу - 0,0988 га. У відповідності до Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 481/482/14-43 від 18.03.2014 року встановлено, що запропонований Позивачами варіант порядку користування земельною ділянкою між власниками житлових будинків [ADDRESS] відповідає вимогам пунктів 3.19* та 3.25* ДБН 360-92** "Містобудування. Планування та забудова міських і селищних поселень". За результатами проведених експертом підрахунків, розподіл площ земельної ділянки згідно з варіантом запропонованим Позивачами полягає в наступному: - площа земельної ділянки, яка відводиться для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд по [ADDRESS], становить 998,6 м2; - площа земельної ділянки, яка відводиться для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд по [ADDRESS], становить 558 м2; - площа земельної ділянки, що виділяється в спільне сумісне користування, становить 2,8 м2. Для можливості входу до приміщень житлового будинку [NUMBER] та обслуговування частини конструктивних елементів житлового будинку [ADDRESS] передбачається земельна ділянка сумісного користування площею 0,00028 га (шириною 1,00 м, довжиною 2,84 м), яка є достатньою для входу до приміщень будинку [NUMBER] і обслуговування (догляду, поточного ремонту) частини будинку [NUMBER]. Враховуючи, що інших варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою під будинками [NUMBER] та [ADDRESS] матеріали справи не містять, суд вважає можливим покласти саме цей варіант в основу судового рішення та задовольнити вимоги Позивачів. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved