Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до ДП Світловодський завод "Калькулятор" про стягнення середнього заробітку за період починаючи з 04.08.1998 року по момент винесення рішення суду з розрахунку середньомісячної заробітної плати та відшкодування моральної шкоди у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати у сумі 3000 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона працювала на Державному підприємстві Світловодський завод "Калькулятор" і була звільнена 03.08.1998 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Підприємство не провело з нею повний розрахунок при звільненні і згідно довідки заборгованість по заробітній платі складає 610 грн. 49 коп. Згідно наданого позивачем розрахунку середнього заробітку за період з 04.08.1998 року по 20.03.2015 року, що становить 16 років 7 місяців 17 днів складає 6370,93 грн. Крім цього вказує, що тривалою затримкою розрахунку при звільненні їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінює у 3000,00 грн. Представник позивача [PERSON], котра діє на підставі довіреності від 17.12.2014 року в інтересах [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пославшись на обставини, якими їх обґрунтовує та на докази, що їх стверджують. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Представник відповідача ДП Світловодський завод "Калькулятор" в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач був повідомлений за місцезнаходженням юридичної особи, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Особа вважається повідомленою за місцем її реєстрації і в тому разі, якщо вона відсутня за такою адресою. За таких підстав, за згоди представника позивача, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 197 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази по справі встановив наступне. Судом встановлено, що позивач працювала на ДП Світловодський завод "Калькулятор" з 03.08.1981 року та була звільнена 03.08.1998 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін (а.с. 12). Відповідно до архівної довідки Ас-13/15 від 12.01.2015 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 01.01.2006 року складає 610 грн. 49 коп. (а.с. 14). Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.03.2015 року по справі № 401/21/15-ц стягнуто з Державного підприємства Світловодський завод "Калькулятор" на користь [PERSON] заборговану заробітну плату в розмірі 610 (шістсот десять) грн. 49 коп., та на відшкодування моральної шкоди 300 грн. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст. 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та п. 5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, виплата такої компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Згідно до п. 4 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою КМУ від 17.03.2003 року № 1078, у разі несвоєчасної виплати суми грошових доходів громадян, проводиться їх компенсація. Дослідивши поданий позивачем розрахунок середнього заробітку за період з 04.08.1998 року по 20.03.2015 року в сумі 6370,93 грн., суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Із змісту ст. 237-1 КЗпП України вбачається, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні позивачка зазнала моральних страждань, що супроводжувалось почуттям приниженості, несправедливості, проте розмір моральних страждань у їх грошовому виразі суд вважає значно завищеним, а також, враховуючи фінансовий стан відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне розмір відшкодування моральної шкоди визначити в сумі 500 грн. 00 коп. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial