Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

\~Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, а згодом з уточненим позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь належні йому грошові кошти в розмірі 5\~202 грн. 76 коп. та 10\~754,62 доларів США, що еквівалентно 288\~847 грн. 56 коп. Позов обґрунтовано тим, що між ним та відповідачем були укладені договори на відкриття поточних рахунків з використанням платіжних карток та обслуговування дебетних платіжних карток від 19 квітня 2012 року та 09 квітня 2013 року в гривнях та доларах США, відповідно, на рахунках яких на момент звернення до установи банку містився залишок 5\~202 грн. 76 коп. та 18\~201,19 доларів США. 20 березня 2015 року він звертався до відповідача з письмовою заявою про розірвання вказаних договорів та повернення належних йому коштів, однак кошти відповідачем повернуті не були. Лише 11 червня 2015 року у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб йому були сплачені кошти в розмірі 200\~000 грн., однак залишок коштів йому повернуто так і не було, в звязку з чим він звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20\~000 грн., посилаючись на те, що він, будучи людиною похилого віку, у звязку з неналежним виконанням банком своїх зобовязань за вказаними договорами, постійно знаходиться в стресовому стані, так як порушуються його права споживача, що у свою чергу спричиняють йому душевні страждання Позивач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, не повідомила суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. Однак в матеріалах справи мається заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що між сторонами дійсно були укладені вказані договори. На даний час підставі рішення №51 від 02 березня 2015 року, прийнятого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд), в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (далі [PERSON]) з 03 березня 2015 року діє тимчасова адміністрація. Відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Виплата коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань. Отже, позивач, маючи майнову вимогу до банку, на захист якої подано даний позов, є кредитором банку, отже щодо нього застосовуються правовідносин приписів Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі положення приписів ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи Фонду. Позивач звертався до уповноваженої особи фонду та йому, була проведена виплата в розмірі 200\~000 грн., тобто законодавчо встановлений граничний розмір відшкодування коштів за вкладами. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та в звязку з неявкою представника відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідно до\~статті 1 Закону України "Про систему\~\~гарантування вкладів фізичних осіб" встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього\~Закону\~є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим\~Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 було затверджено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення № 14), яке розроблено відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і визначає порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду. Положенням ч.1 та ч.2 ст. 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим\~Законом, здійснює такі функції: \~\~1) веде реєстр учасників Фонду; \~\~2) акумулює кошти, отримані з джерел, визначених статтею 19цього\~Закону, здійснює контроль за повнотою і своєчасністю перерахування зборів кожним учасником Фонду; 3) інвестує кошти Фонду в державні цінні папери України; 31) здійснює випуск облігацій у порядку та за напрямами розміщення, визначеними цим Законом, і видачу фінансових векселів у випадках, передбачених законом про Державний бюджет України на відповідний рік; 4) здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) здійснює регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; 6) бере участь в інспекційних перевірках проблемних банків за пропозицією Національного банку України; 7) застосовує до банків та їх керівників відповідно фінансові санкції і накладає адміністративні штрафи; 8) здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку; 9) здійснює перевірки банків відповідно до цього\~Закону; 10) надає фінансову підтримку банку відповідно до цього\~Закону; 11) здійснює аналіз фінансового стану банків з метою виявлення ризиків у їхній діяльності та прогнозування потенційних витрат Фонду на виведення неплатоспроможних банків з ринку та відшкодування коштів вкладникам. 12) надає цільову позику банку для виплат вкладникам банку відповідно до пункту 1 частини шостої\~статті 36 цього Закону, а також фінансування витрат для оплати роботи осіб відповідно до пункту 2 частини шостої статті\~36, пунктів 7 і 8 частини другої статті\~37\~та частини четвертої статті\~47\~цього\~Закону, що здійснюються протягом дії тимчасової адміністрації; 13) здійснює заходи щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних\~законом\~інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього\~Закону; 14) вивчає та аналізує тенденції розвитку ринку ресурсів, залучених від вкладників учасниками Фонду. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим\~Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Частиною 2 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та п. 8 розділу 1 Положення №14 вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 19 квітня 2012 року був укладений договір № 004-07535-190412 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування дебетної платіжної картки в гривнях (Тарифний пакет «Пенсійний»), на якому станом на 30 березня 2015 року знаходяться кошти в розмірі 5\~202,76 грн. /а.с.6,13-15/. Також, між сторонами 09 квітня 2013 року був укладений договір № 006-07514-090413 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування дебетної платіжної картки в доларах США (Тарифний пакет «Золотий депозит в кармані»), на якому станом на 30 березня 2015 року знаходяться кошти в розмірі 18 201,19 доларів США /а.с.9,12/. Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з заявою про розірвання договорів, а також повернення коштів, що знаходяться на вказаних рахунках. Однак грошові кошти відповідачем повернуті не були. Постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51, з урахуванням змін внесених рішеннями №№ 71, 147 від 08 квітня 2015 року, 03 серпня 2015 року, з 03 березня 2015 року у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію до 02 жовтня 2015 року включно. Відповідно до ч. 5. ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.\~\~ Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Виходячи з наведеного, під час дії тимчасової адміністрації вкладники Публічному акціонерного товариства "Дельта Банк» можуть отримати свої кошти за договором банківського вкладу (депозиту), строк дії яких закінчився та за договорами банківського рахунку. Статтею 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами згідно якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону. В силу вимог ч. 1 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до п. 1 ч. 6\~ст. 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у п. 17 ч. 5\~ст. 12 цього Закону;\~\~вимоги вкладників - фізичних\~\~осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; вимоги за субординарним боргом. Отже, вказані правовідносини регулюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та на підставі Постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року прийнято рішення № 51 та запроваджено тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк», наслідком якої є спеціальний порядок повернення коштів вкладникам. З матеріалів справи вбачається, що позивачу 11 червня 2015 року у виконання Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" була проведена виплата в розмірі 200\~000 грн. /10,11/. При цьому, ст. 41 Конституції України наголошує, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Отже, спеціальний порядок повернення коштів вкладникам ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського рахунку. Розрахунок позивача суд приймає як вірний та такий, що узгоджується з приписами ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому кошти за вказаними договорами в сумі 5\~202 грн. 76 коп. та 10\~754,62 доларів США, що еквівалентно 288\~847 грн. 56 коп. підлягають стягненню з відповідача. Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню за наступними підставами. До правовідносин між\~сторонами, які\~виникли з приводу депозитних договорів, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується лише в частині, не врегульованій нормами ЦК України та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Укладені між сторонами договори не передбачають відшкодування моральної шкоди у разі порушення відповідачем умов договорів, а тому, передбачених законом підстав для стягнення з відповідача коштів на відшкодування моральної шкоди не має. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з того, що при подачі позову сторони були звільнені від сплати судового збору, отже

Outcome: partial