Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із указаним позовом, в якому просив визнати дії (бездіяльність) ОСББ «Теплий стан» та Голови ОСББ «Теплий стан» [PERSON] неправомірними в частині надання йому недостовірної інформації за запитом від 21 жовтня 2016 року; зобов'язати ОСББ «Теплий стан» та голову ОСББ «Теплий стан» [PERSON] надати йому повну та достовірну інформацію за запитом від 21 жовтня 2016 року; заборонити ОСББ «Теплий стан» та голові ОСББ «Теплий стан» [PERSON] розповсюджувати його персональні дані та інформацію відносно нього. Позивач мотивує свої вимоги тим, що йому стало відомо, що ОСББ «Теплий стан» в особі голови правління ОСББ «Теплий стан» [PERSON] розповсюджує відносно нього конфіденційну інформацію та надає довідки невідомим особам, а тому він звернувся до ОСББ «Теплий стан» із запитом, в якому просив надати копію звернення щодо інформації відносно нього та копію відповіді ОСББ «Теплий стан», а також засвідчену копію про обрання голову ОСББ «Теплий стан» [PERSON] членом правління та засвідчену копію протоколу про обрання її головою правління. 26.11.2016 року, він отримав відповідь на запит від 21.10.2016 року з недостовірною інформацією, а саме що інформації відносно нього не надходило та не на надавалася. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, в подальшому вказав, що доказом поширення інформації відносно [PERSON] був лист адресований Начальнику управління кримінальної поліції за підписом управляючого ОСББ «Теплий стан» [PERSON], дану інформацію він вважає конфіденційною, а відповідь яка надавалась головою правління ОСББ «Теплий стан» [PERSON] недостовірною та неповною. Представник відповідачів [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову та вирішити питання судових витрат на правову допомогу. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. У відповідності до положень ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. За приписами ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 роз'яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Судом встановлено, що 21.10.2016 року позивач - [PERSON] направив на ім'я голови правління ОСББ «Теплий стан» [PERSON] запит, відповідно до змісту якого, позивач просив письмово надіслати йому засвідчені печаткою документи та інформацію: -копію звернення (заяви) щодо інформації відносно [PERSON], -копію відповіді, яка надана та хто підписав і надав інформацію відносно [PERSON], -засвідчену копію протоколу про обрання [PERSON] членом правління (з додатками) та засвідчену копію протоколу про обрання [PERSON] головою правління ОСББ «Теплий стан». (а.с.87) На що, головою правління ОСББ «Теплий стан» [PERSON] повідомлено листом №14 від 07.11.2016 року [PERSON] про те, що ніяких звернень щодо нього ОСББ «Теплий стан» не надходило, тому ніяка інформація відносно нього не надавалась. Крім того, цим листом повідомлено [PERSON], що доступ до документів ОСББ «Теплий стан» до будь-яких протоколів ОСББ «Теплий стан», мають право лише члени ОСББ «Теплий стан». (а.с. 10) Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Стороною позивача було надано лист від 22.07.2016 року № 58 керуючого ОСББ «Теплий стан» [PERSON] зі змісту якого вбачається, що начальника управління кримінальної поліції на його запит № 703/18/01-2016 від 20.07.2016 року повідомлено про те, що [PERSON] в [ADDRESS] не зареєстрований та не проживає, також вказав, що іншими даними він не володіє. (а.с. 11) У Законі України "Про інформацію" міститься визначення термінів, відповідно яких: інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; захист інформації - це сукупність правових, адміністративних, організаційних, технічних та інших заходів, що забезпечують збереження, цілісність інформації та належний порядок доступу до неї. Відповідно до ст.11 Закону України "Про інформацію" інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що від імені ОСББ «Теплий стан» відносно [PERSON] надсилалась інформація, при цьому суд виключає позицію позивача, що вона була конфіденційною та були оброблені його персональні дані, оскільки ОСББ «Теплий стан» було надано інформацію по відношенню проживання та реєстрації в будинку, який перебуває у їх віданні, а не з приводу будь яких особистих даних позивача, тобто зі змісту відповіді очевидно, що в запиті вже була інформація про адресу позивача, а відповідь містила лише фактичні дані реєстрації та проживання. Однак, лист №14 від 07.11.2016 року за підписом голови правління ОСББ «Теплий стан» [PERSON] направлений позивачу мав неповну, а від так і недостовірну інформацію, а тому в цій частині позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» правління багатоквартирним будинком здійснює об'єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об'єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об'єднання. Відповідно до п.2 ч. 4 ст. 277 ЦК України поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Судом враховано також ту обставину, що листування вхідної та вихідної кореспонденції по вищевикладених листах адресовано ОСББ «Теплий стан», поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює, а тому оскільки судом встановлено з матеріалів справи та не заперечується самими сторонами по справі, що як [PERSON] так і [PERSON] діяли як посадові особи при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків ОСББ «Теплий стан» та вся інформація надана ними вважається від імені ОСББ «Теплий стан», а тому з цих же підстав, суд вважає про необґрунтованість пред'явлення позовних вимог позивача до голови правління ОСББ «Теплий стан» [PERSON] Відповідно до норм ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Також, відповідно до частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. Звертаючись з позовом, серед іншого позивач просив, визнати дії (бездіяльність) ОСББ «Теплий стан» та Голови ОСББ «Теплий стан» [PERSON] неправомірними в частині надання йому недостовірної інформації за запитом від 21 жовтня 2016 року. Однак, суд вважає, що ОСББ «Теплий стан» надало відповідь [PERSON], а отже це не може вважатися бездіяльністю, крім того, суд не може визнавати дії неправомірними, оскільки це не передбачено способами захисту цивільних прав та інтересів, що визначені ст. 16 ЦК України, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Виходячи з положень статті 14 ЦК України, відповідно до якої, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Оскільки вимога позивача: заборонити ОСББ «Теплий стан» та голові ОСББ «Теплий стан» [PERSON] розповсюджувати його персональні дані та інформацію відносно нього, на час розгляду справи, не є спірними правовідносинами, не порушує прав та особистих інтересів позивача, а тому не потребує захисту особистого немайнового або майнового права, оскільки ця вимога стосується на майбутнє, а також враховуючи, що особа не може бути примушена до виконання дій, які не є предметом спору, суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Теплий стан", голови правління об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Теплий стан" [PERSON] про визнання дій неправомірними та зобов'язання об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Теплий стан" надати інформацію за запитом підлягає частковому задоволенню, а саме в частині зобов'язати ОСББ «Теплий стан» надати повну та достовірну інформацію [PERSON] за запитом від 21.10.2016 року. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а саме які стосуються відповідача ОСББ «Теплий стан», також враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд, в порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, присуджує стягнути з ОСББ «Теплий стан» судові витрати по сплаті судового збору на користь держави в розмірі 320,00 грн. Крім того, стороною відповідачів ставилося питання компенсації судових витрат на правову допомогу. За змістом ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Відповідно до договору про правову допомогу та захист прав від 07.11.2016 року укладеного між [PERSON] та ОСББ «Теплий стан», [PERSON], який згідно диплому [NUMBER] являється фахівцем у галузі права, домовився з ОСББ «Теплий стан» про надання правової допомоги, на умовах визначених в договорі. (а.с. 90-92) Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Стороною відповідача було надано рахунки, акти приймання-передачі виконаних робіт та виписки платежів, згідно яких [PERSON] витратив дві з половиною години на надання своїх юридичних послуг ОСББ «Теплий стан», за що отримав оплату в розмірі 1000,00 грн. (а.с. 89, 93,94,131,132,160) Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 у разі якщо сторона у цивільній чи адміністративній справі звільнена від оплати витрат на правову допомогу, компенсація таких витрат виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, у розмірі, що не перевищує 2,5 відсотка прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Компенсація витрат на правову допомогу виплачується за рахунок державного бюджету в межах видатків, передбачених Державній судовій адміністрації України на здійснення правосуддя місцевими загальними та місцевими адміністративними судами. Аналізуючи вищевикладене та враховуючи, що [PERSON], витратив дві з половиною години при здійсненні правової допомоги ОСББ «Теплий стан», а отже враховуючи вимоги ст. 2 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», за якою у разі якщо сторона у цивільній чи адміністративній справі звільнена від оплати витрат на правову допомогу, а позивач звільнений від такої оплати, компенсація таких витрат виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, у розмірі, що не перевищує 2,5 відсотка прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (1600,00 грн.), а отже компенсація відповідачу ОСББ «Теплий стан» витрат на правову допомогу за рахунок державного бюджету в межах видатків, передбачених Державній судовій адміністрації України становить 100,00 грн. (40,00 грн. х 2,5 години). Слід зазначити, що під час розгляду справи позивачем ставилася вимога про ухвалення додаткового рішення на підставі ст. 211 ЦПК України, оскільки на думку позивача, при подачі доказів про витрати на правову допомогу [PERSON], подав одну із виписок на суму 1000,00 грн. як до Богунського районного суду м. Житомира так і до апеляційного суду Житомирської області. Відповідно до ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу. З огляду на вищевикладене, виявлення під час розгляду справи порушення закону делеговано суду, а не стороні по справі, крім того суд таких порушень не виявив, оскільки згідно актів приймання передачі виконаних робіт між захисником [PERSON] та ОСББ «Теплий стан» в межах розгляду цивільної справи № 295/14936/16-ц сума оплачених коштів не перевищувала 400,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial