Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Представник позивача - [PERSON] звернулася до суду з названим позовом та просить визнати незаконним розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації №391 від 14.07.2005 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки (паю) розміром 0,888 га. ділянка [NUMBER] , що розташована на території Стовп`язької сільської ради. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №614417 від 12 листопада 2005 року, площею 0.8883 га, кадастровий номер 3223387200:06:003:0007 виданий [PERSON] . Посилаються на те, що позивачу на праві приватної власності належать земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Коли позивач звернулася до Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі для присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, то отримала відмову в зв`язку з тим, що в межах її земельної ділянки знаходяться інша земельна ділянка. В зв`язку з цим вона не має можливості оформити кадастрові номери та в повній мірі здійснювати повноваження щодо користування та розпорядження земельною ділянкою, що належать їй на праві приватної власності. Єдиним способом захистити свої законні інтереси у [PERSON] було звернення до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області в порядку цивільного судочинства. Ухвалою від 09 липня 2020 року було відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання на 16 вересня 2020 року. 16 вересня 2020 року справу відкладено на 20 жовтня 2020 року. 20 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду на 03 грудня 2020 року, одночасно витребувано у Переяслав - Хмельницької районної державної нотаріальної контори належним чином посвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті [INFO] [PERSON] ; у ДП «Науково - Дослідний та проектний інститут землеустрою» оригінал технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) в межах Стовп`язької сільської ради Переяслав - Хмельницького району Київської області 2002р. для видачі 22 державних актів загальною площею 50,645 га, в тому числі ріллі - 50,235 га; у головного управління Держгеокадастру у Київській області копію державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,888 га., виданого [PERSON] . 03 грудня 2020 року справу відкладено на 28 січня 2021 року та витребувано у Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації належним чином завірену копію розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації № 391 від 14.07.2005, яким [PERSON] виділено у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,888 номер ділянки [NUMBER] га, на території Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що право власності на земельну ділянку (пай) [NUMBER] 0,888 га належали [PERSON] . Позивач є спадкоємницею [PERSON] Однак , земельна ділянка № [NUMBER] розпорядженням № 391 від 14.07.2005 була в подальшому розподілена ще раз помилково. [PERSON] державний акт ЯА №614417 на право власності на спірну ділянку видано 12 листопада 2005 року, а [PERSON] , 15 липня 2003 року. Так, в державному акті на [PERSON] міститься посилання на оскаржуване розпорядження №391 від 14.07.2005. [PERSON] відкрито, з моменту виділення, користувалася земельною ділянкою, після її смерті позивач [PERSON] , яка отримала спадщину, використовує їх по теперішній час. Представник Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. [PERSON] до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник Дівичківської сільської ради до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву, в якій зазначив, що Дівичківська сільська рада, з метою врегулювання судового спору пропонує вільну земельну ділянку № [NUMBER] , згідно схеми поділу земель КСП «Агрофірма Маяк», просив розглянути справу без їх участі. Представник ТОВ "Агротрейд Груп" до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Справа слухалась в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено наступне. ВбачаєЗгідно розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації "Про передачу в приватну власність земельних ділянок" №752 від 20.11.2002 року було затверджено проект виділення земельних ділянок (паїв) на місцевості в межах території Стовп`язької сільської ради. Передано у приватну власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, переданих у колективну власність КСП АФ "Маяк", громадянам відповідно до списку. Відповідно до додатку до розпорядження передано [PERSON] у приватну власність дві земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) (№13/45) площею 2,339 га (1,451 га та 0,888 га) на території Стовп`язької сільської ради, зараз територія Дівичківської сільської ради. На підставі вказаного розпорядження 15 липня 2003 року Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією було видано [PERSON] державний акт на право приватної на землю серії Р1 №212091, відповідно до якого вказаній особі було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,339 га ( зокрема, земельну ділянку № 1 площею 1,451 га та земельну ділянку № 2 площею 0,888 га), які розташовані на території Стовп`язької сільської ради. Вказаний акт зареєстрований за №13 в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. [INFO] померла [PERSON] , спадкоємницею якої є позивач - [PERSON] . Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2006 року справа №373/1850/15 за [PERSON] визнано в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,339 га, що розташована на території Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району. Рішення набрало законної сили 07.08.2015 року. Позивач звернулася до ТОВ "Регіонземсервіс" із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки. Після виготовлення технічної документації [PERSON] звернулася до відділу Переяслав-Хмельницькому районі головного управління Держгеокадастру у Київській області про внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Однак отримала відмову (рішення №РВ3202329512020 від 13.03.2020 року) з підстав знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки 3223387200:06:003:0007. Представник позивача звернулася до Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації із запитом про тримання копій розпоряджень про виділення вказаної ділянки двом особам. Згідно відповіді від 19.05.2020 №06.01-19/655 надано інформацію стосовно розпорядження №752 від 20.11.2002 року, стосовно другого розпорядження інформація відсутня. Головне управління Держгеокадастру у Київській області відмовилося надати копію державного акту на земельну ділянку (пай) на ім`я [PERSON] , відповідь від 14.04.2020 року №29-10-0.332-5309/2-20. Внаслідок чого позивач не має можливості отримати документ, яким порушено її право зареєструвати земельну ділянку у єдиному реєстрі речових прав і отримати витяг. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] передав в оренду ТОВ "Агротрейд Груп" спірну земельну ділянку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він орендував у [PERSON] земельну ділянку з 1999 року. Орендує і на даний час. Договору оренди вони не укладали, оскільки у земельної ділянки відсутній кадастровий номер. Після смерті [PERSON] він сплачує орендну плату [PERSON] , яка прийняла землю у спадок. В 1999 відбулася реорганізація КСП Агрофірми "Маяк, яку реорганізовано в ПП "Маяк". Багато людей вирішили відокремитись в ході реорганізації, та отримати земельні ділянки у власність. Була створена комісія та виділені земельні ділянки, які ідентифікували по карті місцевості з номерами. Переяслав - Хмельницька РДА видала розпорядження, яким наділила пайовиків земельними ділянками та відповідні державні акти, які на момент видачі (2002 рік) не мали кадастрових номерів. В 2003 році новим розпорядженням Переяслав - Хмельницької РДА було розподілено частину земельних ділянок із земель належних КСП «Агрофірма маяк», одна з яких була видана [PERSON] . Нові акти земельних ділянок вже містили кадастрові номери. Плутанина виникла із-за того, що фактично розподілялась земля, яка розташована на двох полях, та виділялась по номерам ділянок, які були розподілені схематично. При цьому, двічі розподілили землю на одному полі, залишивши друге нерозподіленим. Тому, на думку [PERSON] і виникла спірна ситуація, наявність 2 актів на 1 земельну ділянку. Свідок додав, що на земельній ділянці [PERSON] він повикорчовував дерева, привів земельну ділянку до придатного до оброблення стану і обробляє землю. Саме тому, заміняти її іншою земельною ділянкою і не бажає позивач. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. За змістом ч.ч.1,2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно з п.а ч.3 ст.122 ЗК України (в редакції 2002 року) районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності (крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті) у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У статті 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.16 Перехідних положень ЗК України (в редакції 2002 року) громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» №586-ХІУ від 09.04.1999 місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Згідно з ч.1 ст.154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження. Частина 1 ст.155 ЗК України разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У своїй постанові від 22.05.2013 у справі №6-33цс13 у подібних правовідносинах Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення права власності на нерухоме майно або інших речових прав. При цьому відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним її на праві власності. Відповідно до п.п.9, 10 Розділу VII „Прикінцевих і перехідних положень" Закону України „Про Державний земельний кадастр" №3613-VI від 07 липня 2011 року „ до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними". 08.08.1995 видано Указ Президента України №720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям. У відповідності до зазначеного Указу Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Української академії аграрних наук від 04.06.1996 №47/172/48 затверджено Методичні рекомендації щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій. Відповідно до п.п.3.1 Методичних рекомендацій громадянин, який має сертифікат на право на земельну частку (пай) і бажає одержати свою земельну частку (пай) в натурі, подає підприємству заяву за формою, наведеною в додатку №1. Згідно з п.п.3.2. місцеположення в натурі земельної ділянки, що надається згідно з Схемою, погоджується виконавчим органом управління підприємства в місячний строк з часу подання заяви співвласника про вихід із складу цього підприємства. Рішення виконавчого органу управління підприємства є підставою для виконання робіт щодо передачі земельної частки (паю) в натурі. У випадках, коли Схема не розроблена, місцеположення земельної частки (паю), що передається, погоджується відповідним рішенням чергових загальних зборів (зборів уповноважених) підприємства, але не пізніше трьох місяців з часу подання заяви про вихід із складу цього підприємства. У випадках вимоги про негайне виділення земельної ділянки в натурі, надання її здійснюється протягом поточного сільськогосподарського року не більше ніж за 12 місяців. Відповідне рішення загальних зборів (зборів уповноважених) за формою, наведеною в додатку N 2, є підставою для виконання робіт щодо передачі земельної частки (паю) в натурі. Підпунктом 3.3. визначено, що передача земельної частки (паю) в натурі провадиться згідно зі Схемою та проектом організації території земельних ділянок першочергової передачі. Згідно з п.п. 3.8. Після визначення меж в натурі складається акт передачі земельної ділянки із земель колективної власності у власність громадянину за формою, наведеною в додатку N 4. Відповідно до п.п.3.9. Технічна документація щодо передачі земельної частки (паю) в натурі оформляється в трьох примірниках в обсязі відповідно переліку, що наведений в додатку N 5. Перший примірник видається власнику земельної ділянки, другий з журналом геодезичних вимірювань - зберігається в районному (міському) відділі земельних ресурсів, третій - залишається у землевпорядній або іншій організації, що виконує ці роботи. Вказана технічна документація є підставою для прийняття рішення місцевою радою про видачу державного акта на право приватної власності на землю, з визначенням цільового призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної (міської) державної адміністрації (виконавчого комітету міської Ради). Стаття 14 Конституції України закріплює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Як передбачено ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зазначені норми Конституції України та Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини закріплюють основні права осіб на власність, зокрема на землю. Ці положення передбачають заборону на позбавлення права власності інакше як в інтересах суспільства та виключно на підставі закону. Також, конституційні приписи передбачають можливість примусового відчуження об`єктів права приватної власності за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. У рішенні по справі «Христов проти України» (Заява № 24465/04) (п.46) Європейський суд з прав людини наголосив на необхідності підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар». Разом з тим, не вбачається у спірних правовідносинах будь-якого суспільного інтересу як підстави для позбавлення позивачів права власності. Відповідачем доводи позивача, в належний спосіб, не спростовані, що було його процесуальним обов`язком відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, а тому суд дійшов висновку про переконливість доводів позивача та обгрунтованості заявлених вимог. З врахуванням вищевикладеного, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному. Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.81, 122, 125, 126, 154, 155 ЗК України, ст.ст.15, 32, 107, 109, 118, 122, 212, 213, 216 ЦК України,

Outcome: approved