Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

11.08.2016 року ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову покликалось на те, що між ТзОВ "ПростоФінанс" (первинний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08000480386 від 22.01.2007 року, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 9741,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8 % річних на строк до 10.01.2009 року. 18.05.2012 року між ТзОВ "ПростоФінанс" та ТзОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого первинний кредитор відступив ТзОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників. Первинний кредитор свої вимоги щодо надання кредиту виконав, відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти у сумі 9741,60 грн., але прийняті на себе за кредитним договором зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим допустив виникнення заборгованості станом на 10.06.2016 року в розмірі 35930,60 грн., яка складається з наступного: 9741,60 грн. - заборгованість за кредитом; 3949,68 грн. - заборгованість за відсотками; 18867,60 грн. - заборгованість по комісії; 3371,72 грн. - штраф. Просить стягнути з відповідача загальну суму боргу за договором кредиту в розмірі 35930,60 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,0 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак направив на адресу суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути без його участі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Також подав клопотання про стягнення додаткових витрат з відповідача в розмірі 240,0 грн. за розміщення оголошення в газеті. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення в газеті «Галичина», в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що на підставі поданої анкети про надання кредиту від 22.01.2007 року (Том 1 а.с. 7), між ТзОВ "ПростоФінанс" (далі - первинний кредитор) та [PERSON] укладено кредитний договір від 22.01.2007 року № 08000480386, відповідно до умов якого первинний кредитор надав [PERSON] (відповідач) кредит у сумі 9741,60 грн. строком до 10.01.2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8 % річних та щомісячної комісії за управління кредитом в розмірі 2,69 % (Том 1 а.с. 5-6). Сплата кредиту повинна була здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів (24 платежі) у сумі по 702,64 грн. Кредит був наданий для придбання товару, а саме Кухонного гарнітуру, вартість якого становила 14760,00 грн., за який відповідачем вже було сплачено перший внесок в сумі 5018,40 грн. Своїм підписом відповідач підтвердив, що перед укладенням кредитного договору він був належним чином письмово попереджений про всі умови кредитування в ТзОВ «ПростоФінанс». Відповідно до п. 4.2.1. кредитного договору позичальник (відповідач) зобов'язався використати кредит виключно за цільовим призначенням, зазначеним у кредитному договорі та повернути кредитодавцю суму кредиту, сплатити кредитодавцю проценти за користування кредитом, комісії за надання та управління кредитом та інші грошові зобов'язання, передбачені кредитним договором, в повному обсязі, в строки та у порядку, що визначені кредитним договором. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником грошових зобов'язань щодо сплати щомісячних платежів, що підлягають сплаті позичальником на підставі п. 3.5 кредитного договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника сплати кредитодавцю неустойки (штрафу) в розмірі 20% від повної суми щомісячного платежу, зобов'язання по сплаті якого порушено позичальником. При цьому сторони усвідомлюють, що навіть невиконання частини зобов'язання (часткова сплата щомісячного платежу) є неналежним виконанням зобов'язання в повному обсязі (повна сплата щомісячного платежу). Сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання зобов'язання внатурі. 18.05.2012 року між ТзОВ «ПростоФінанс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» (позивач) укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (Том 1 а.с. 20-24). Відповідно до п. 3.1 вказаного Договору продавець (ТзОВ «ПростоФінанс») зобов'язується продати (відступити) кредитний портфель покупцю (ТзОВ «Кредитні ініціативи») в дату відступлення, та передати покупцю кредитні документи у порядку та на умовах, визначених п. 4.4 цього договору, а покупець зобов'язується прийняти такий кредитний портфель та сплатити продавцю купівельну ціну в порядку встановленому п.п. 5.1-5.3 цього договору. Згідно п.3.2. Договору купівлі-продажу кредитного портфелю загальна сума заборгованості за кредитними договорами визначатиметься станом на дату відступлення та включатиме: суму основного боргу, нараховані проценти, нараховані комісії, розраховані штрафні санкції, а також інші платежі, у відповідності до кредитних договорів. Отже в наслідок укладення вказаного Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року відбулася заміна кредитора та згідно витягу з додатку № 1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року ТзОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором № 08000480386 від 22.01.2007 року, позичальником згідно якого є [PERSON] (відповідач) (Том 1 а.с. 25). 26.09.2016 року між ТзОВ «Кредитні ініціативи» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 2016-3КІ/ДГ, згідно якого ТзОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до договору (Том 1 а.с. 159-164). На виконання вказаного договору факторингу № 2016-3КІ/ДГ від 26.09.2016 року ТзОВ «Кредитні ініціативи» передало, а ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийняло право вимоги, детальний опис складових якого наведений у Додатку № 1-1 до договору (Том 1 а.с. 165). Так, згідно витягу з Реєстру боржників № 1-2 від 26.09.2016 року ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 08000480386 від 22.01.2007 року (Том 1 а.с. 166). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право, виникне у майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Статтею 1080 ЦК України, передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом і боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. У зв'язку з вищенаведеним, ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2017 року до участі у справі за позовом ТзОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості залучено в якості правонаступника позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. [PERSON] одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти у сумі 9741,60 грн., придбавши за кредитні кошти кухонний гарнітур «BRW Modern» вартістю 14760 грн., за мінусом суми початкового внеску споживача 5018,40 грн., про що свідчить рахунок № 39 від 22.01.2007 р. (Том 1 а.с. 175), акт приймання передачі товарів від 22.01.2007 року (Том 1 а.с. 178), лист-зобов'язання ТОВ «ПростоФінанс» від 22.01.2007 року (Том 1 а.с. 176), заява [PERSON] про переказ коштів на рахунок продавця від 22.01.2017 року (Том 1 а.с. 177). За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідач прийняті на себе за договором кредиту зобов'язання щодо своєчасного його погашення не виконував та відповідно до розрахунку позивача допустив виникнення заборгованості, яка станом на 10.06.2016 року становить 35930,60 грн. та складається з наступного: 9741,60 грн. - заборгованість за кредитом; 3949,68 грн. - заборгованість за відсотками; 18867,60 грн. - заборгованість по комісії; 3371,72 грн. - штраф (Том 1 а.с. 27). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Оскільки [PERSON] (Відповідач) належним чином не виконував своїх зобов'язань за Кредитним договором, ТзОВ «Кредитні ініціативи», 29.07.2016 року йому було надіслано вимогу про досудове врегулювання спору, зокрема відповідачу було надано термін 7 днів з дня направлення вимоги, для повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за користування кредитом та штрафні нарахування за Кредитним договором в загальній сумі 35930,60 грн. (Том 1 а.с. 28). Згідно чеку УДППЗ «Укрпошта» дана вимога була відправлена відповідачу 02.08.2016 року року (Том 1 а.с. 29). Однак, боржником заборгованість по кредитному договору не була погашена у вказаний у вимозі строк. Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та про наявність заборгованості за кредитним договором № 08000480386 від 22.01.2007 року, та те, що відповідач не подав суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати за подання до суду позовної заяви в сумі 1378 грн. (платіжне доручення № 20628 від 21.09.2016 року, Том 1 а.с. 47) та за розміщення оголошення в пресі про виклик відповідача в сумі 240,0 грн. (платіжне доручення № Т18395628 від 09.08.2017 року, Том 2 а.с. 23). На підставі викладеного, відповідно 261, 514, 526, 530, 549, 611, 612, 629, 631, 634, 1049, 1054, 1077, 1078, 1080, 1084 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved