Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки на суму боргу 5305,69 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.10.2013 р. складає 42392,46 грн. за кредитним договором IFVWGA00000024 від 20.12.2006 року. Вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору IFVWGA00000024 від 20.12.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7000 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.12.2016 року. Відповідач зобов'язувався погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно, згідно погодженого графіку. Однак умов договору не виконує, кредит не погашає, відсотки не сплачує і заборгованість станом на 15.10.2013 року становить 5305,69 доларів США, що за курсом 7.99 гр. відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.10.2013 р. року складає 42392,46 грн. Відповідачці [PERSON] направлялася претензія з вимогою погасити кредит та відсотки за користування кредитом, але вона на неї не відреагувала. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договор ПАТ КБ "Приват Банк" і Відповідач [PERSON] 20.12.2006 року уклав договір іпотеки зареєстрований в реєстрі під №28. Згідно з договором іпотеки відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 29,30 м. кв., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві договору дарування квартири, виданого 14.10.2006 року посвідченого державним нотаріусом Верховинської РНДК Павлюком І.І. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмета іпотеки складає 50500,00 грн. Просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №IFVWGA00000024 від 20.12.2006 року на загальну суму 5305,69 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки від 20.01.2007 року шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки №IFVWGA00000024 від 20.12.2006 р. ПАТ КБ "Приватбанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою- покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстрацією правочину купівлі-продажу іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правоустановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від фонм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, а також стягнути судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що вона оплачувала кредитні зобов'язання по кредитному договору своєчасно, однак після підняття банком в односторонньому порядку процентної ставки та зростанням курсу долара до гривни, на той період як вона отримувала кредит, її сім'ю поставлено в тяжкі матеріальні умови та неспроможність погашати згідно графіка кредит. Протягом одного року вона не працює і немає доходів, тому неспроможна дальше оплачувати кредит.При намаганні погашати кредит, банк зараховував оплачені кошти тільки на штрафні санкції, а на погашення тіла кредиту та погашення процентів кошти не зараховував, тому вважає, що за п'ять років оплати кредиту вона навіть не погасила половини суми , як враховує банк, а навпаки на сьогоднішній день нарахована сума боргу за договором кредиту, яка їй не підйомна, тому просить в позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином судом був повідомлений належним чином про день розгляду справи, а тому справу слід розглядати без участі відповідача [PERSON] на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Представник служби у справах дітей Верховинської РДА Вепрейчук І.В. в судовому засіданні позов не визнав просить в задоволенні позову відмовити та захистити інтереси неповнолітніх дітей, які проживають в квартирі, що передана банку в іпотеку, так як дозволу квартири в іпотеку служба не надавала. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідачки, представника служби у справах дітей Верховинської РДА, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України -за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З кредитного договору IFVWGA00000024 від 20.12.2006 року вбачається, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 7000,00 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.12.2016 року (а.с.26-29). Згідно ст.ст. 526,527,530 ЦК України -зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно п. 7.1 кредитного договору IFVWGA00000024 від 20.12.2006 року [PERSON] повинна здійснювати погашення кредиту в строки відповідно до Графіка погашення кредиту, і щомісяця в період сплати з "20" по "25" число кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом. У відповідності до ст. 526 ЦК України -зобов'язання виконується відповідно до умов договору. П.16.7.1 договору іпотеки, що зареєстрований в реєстрі під №28 від 10.01.2007 року передбачено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані (а.с.34-38). Згідно розрахунку заборгованості за договором від 20.12.2006 року за [PERSON] станом на 15.10.2013 року заборгованість становить 5305,69 доларів США, що за курсом 7.99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.10.2013 року складає 42392 грн. 46 коп., яку відповідачка не погашає. Змістом ст. 12 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання -звернути стягнення на предмет іпотеки. Фактично дана норма прав проголошує прямий обов'язок позивача, перед тим як ставити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, вимагати дострокове виконання зобов'язання, тобто ставити питання про повернення грошових коштів за кредитним договором в добровільному порядку. Відповідно до ст. ст. 33, 35 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Відповідно до ст. ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку", якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Що стосується виселення відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, то в цій частині позовні вимоги позивача є передчасними, та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. ст. 39, 40 Закону України "Про іпотеку", одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 43 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснив, що згідно з частиною 4 статті 9, статті 109 ЖК України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому, суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Як вбачається із матеріалів справи, 28.08.2013 року позивачем було направлено на адресу [PERSON] повідомлення щодо виконання останньою взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Пропонувалося негайно погасити заборгованість за кредитним договором. В разі невиконання вимоги Банк буде змушений звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення всіх мешканців (а.с.19 Суд вважає, що зміст вимоги позивача від 28 серпня 2013 року не відповідає вимогам ст. 109 ЖК України щодо порядку виселення, оскільки направлений позивачем не у зв'язку із прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку" щодо письмової вимоги про усунення порушення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. На підставі ст.ст. 16, 526, 625, 653, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 33, 35, 38-41 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 9,109 Житлового Кодексу України,

Outcome: partial