Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2021 року звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення заборгованості із заробітної плати, в якому просила стягнути з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 33290,64 гривень. В обґрунтування вимог позивач вказала, що її було призначено на посаду бухгалтера відділу «Бухгалтерія» Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» 21.08.2020 року, згідно з наказом №21-ОС від 20.08.2020 року в порядку переведення із Державного підприємства «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». 19.04.2021 року [PERSON] було звільнено із посади бухгалтера відділу «Бухгалтерія» Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за угодою сторін, про що було зроблено запис в трудовій книжці. Станом на 20.04.2021 року ідентифікаційний код філії - 43588119 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підрпиємців та громадських формувань вже був відстуній через ліквідацію філії головним підприємством. За час перебування у трудових відносинах із відокремленим підрозділом відповідача станом на 19.04.2021 року позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 33290,64 гривень, з якої 4431,81 гривень становить компенсація за невикористану щорічну відпустку. Наявність та розмір заборгованості із зарплати та компенсації за невикористану відпустку підтверджується довідкою №01-21/160 від 19.04.2021 року. Ухвалою суду від 10.06.2021 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачем до суду надано відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , врахувати скрутний майновий стан відповідача. Зазначив, що Державне підприємство «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» є правонаступником прав і обов`язків філії. Станом на 20.04.2021 року, згідно картки рахунку [PERSON] , заборгованість із невиплаченої заробітної плати перед [PERSON] становитьь 29000 гривень (13989,56 + 43696,85 - 8405,80 -700,49 - 19580,12 = 29000). Проте, зазначена сума заборгованості не в повній мірі відповідає дійсності. В дійсності загальна сума заборгованості із невиплаченої заробітної плати та розміру компенсації за невикористану відпустку перед [PERSON] становить 25325,83 грн. з урахуванням відрахувань обов`язкових платежів та зборів ( 29000 грн. - 3329,41 грн. - 4431,81 грн. + 4087,05 грн. = 25325,83 грн). Позивач надала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просила позов задовольтнити повністю. Зазначила, що відповідачем 13.05.2021 року було здійснено переказ їй коштів в сумі 2000 гривень в погашення заробітної плати за 04.2021 року та 18.05.2021 року - в сумі 1957,49 гривень за 04.2021 року. Підстави для відомови у стягненні заробітної плати відсутні. Накази №27-ОС від 26.03.2021 року, №43-ОС від 15.04.2021 року Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» затверджені директором філії та скасовані або змінені в установленному порядку не були. Ухвалою суду від 10.08.2021 року провадження у справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення заборгованості із заробітної плати було закрито в частині позовних вимог [PERSON] до Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення заборгованості із заробітної плати в сумі 3957,49 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в сумі 29333,15 гривень. Зазначила, що наказ про нарахування за березень 2021 року директором не скасовано; на картковий рахунок вона отримала частину заробітної плати в сумах: 2000 грн. та 1957,49 грн. Представник відповідача в судове засідання повтроно не з`явився, про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] з 21.08.2020 року працювала на посаді бухгалтера відділу «Бухгалтерія» Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», з якої звільнена 19.04.2021 року за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.8-17 - трудова книжка, а.с.19 - наказ про звільнення). Наказом №20 від 19.04.2021 року припинено Полтавську регіональну філію Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», шляхом її ліквідації (а.с.22 - наказ). Відповідно до ч. 1ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В день звільнення з позивачем не було проведено розрахунок, існувала заборгованість у розмірі 33290,64 гривень (а.с.21 - довідка відповідача). У зв`язку з частковою виплатою запробітної плати, згідно виписки з карткового рахунку позивача від 01.07.2021 року виплачено [PERSON] - 2000 грн. та 1957,49 грн., невиплаченою залишилась заборгованість по заробітній платі в розмірі 29333,15 гривень. Виходячи з викладеного вище, суд вважає за необхідне, для відновлення порушених прав та захисту законних інтересів позивача, стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 29333,15 гривень. Відповідач фактично частково визнав позовні вимоги [PERSON] . Однак, при розгляді справи у суду відсутні дані, які б спростовували посилання позивача на наявність саме такого розміру заборгованості по заробітній платі, яка залишається невиплаченою відповідачем. Слід також зауважити, що вiдсутнiсть фiнансово-господарської дiяльностi або коштiв у роботодавця не виключає його вини в невиплатi належних звiльненому працiвниковi коштiв та не звiльняє роботодавця вiд вiдповiдальностi, передбаченої ст.117 КЗпП України (правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 липня 2013 року № 6-64цс13). Відповідач як юридична особа і господарюючий суб`єкт повинен таким чином організовувати виробництво, щоб бути спроможним виплатити зарплату своїм працівникам, щонайменше тим, що звільнилися з роботи. Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного прав». У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, «що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1». Відповідно до вищезазначених норм матеріального права позивач мав правові підстави сподіватися на отримання заробітної плати за час своєї роботи на момент звільнення. Відповідач неправомірно не розрахувався з позивачем при звільненні, тому суд повинен захистити порушенні права позивача. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог[PERSON] , стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі в розмірі 29333,15 гривень. На підставі норми ст.141ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 гривень. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved