Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

У серпні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є сестрою відповідача [PERSON] Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] Як стверджувала [PERSON] , відповідач тривалий час не спілкується з сином, не бере участі у його матеріальному забезпеченні, не цікавиться ним, його розвитком та навчанням. [PERSON] вказала, що батько [PERSON] - [PERSON] рішенням Оболонського районного суду м. Києва був позбавлений батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина. Позивач зазначила, що дитина постійно мешкає з нею, перебуває на її утриманні, вона змушена самостійно дбати про фізичний та духовний розвиток [PERSON] З цих підстав позивач просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, третя особа про день, час та місце судового розгляду належним чином повідомлена, подала заяву, у якій просила суд розглядати справу за відсутності її представника. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши вступні слова позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є сестрою [PERSON] Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 7). Батько дитини - [PERSON] згідно з рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2006 року у справі №2-1974/2006 був позбавлений батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина [PERSON] (а. с. 21). Відповідно до положень п. п. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У висновку Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 11 грудня 2018 року №1.21.3/31-11265 вказано, що відповідач у справі, мати неповнолітнього [PERSON] , всупереч наведених законодавчих норм ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно свого сина, не цікавиться його навчанням та розвитком, психологічним станом, матеріальної допомоги на його утримання не надає, участі у його вихованні не приймає (а. с. 77-79). У характеристиці учня 9-го класу санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів №21 Оболонського району м. Києва [PERSON]. зазначено, що протягом 2017-2018 навчального року мати [PERSON] - [PERSON] у школі була один раз за викликом класного керівника, успіхами сина не цікавилась. Вихованням учня займалась рідна тітка [PERSON] : відвідувала батьківські збори та турбувалась про успіхи [PERSON] . В розмовах хлопець [PERSON] називав мамою. На випускний вечір мати [PERSON] не прийшла, проте [PERSON] була присутня на святковому концерті та врученні документів про освіту (а. с. 72). Вихованням [PERSON] , [INFO] , займається його тітка [PERSON] , з якою неповнолітній постійно мешкає. Позивач створила всі необхідні умови для комфортного проживання та розвитку дитини. Також [PERSON] цікавиться навчанням племінника та його здоров`ям, що засвідчується психологічною характеристикою учня 9-го класу санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів №21 Оболонського району м. Києва [PERSON] та характеристикою учня 9-го класу санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів №21 Оболонського району м. Києва [PERSON] . (а. с. 71, 72). П. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивачем у такій справі, згідно ст. 165 СК України та абз. 1 п. 18 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", може бути один з батьків. Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація у своєму висновку від 11 грудня 2018 року №1.21.3/31-11265 вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] (а. с. 77-79). За таких обставин, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ч. 3 ст. 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, з аналізу наведеної законодавчої норми вбачається, що суд у випадку ухвалення рішення про позбавлення одного з батьків дитини батьківських прав вправі з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] є жінкою працездатного віку. Відомостей про незадовільний стан її здоров`я відповідачем суду не надано. Крім того, [PERSON] не наведено доказів на підтвердження того, що у неї є інші діти, окрім [PERSON] , а також не надано доказів на підтвердження того, що на її утриманні перебувають непрацездатні особи. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року встановлено у розмірі 2027,00 грн з подальшим його зростанням: з 01 липня - 2118,00 грн, з 01 грудня - 2218,00 грн (ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік"). Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь неповнолітнього [PERSON] на його утримання має становити розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - 2027,00 грн, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Крім цього, суд звертає увагу позивача, що аліменти на утримання [PERSON] слід стягнути на його користь, а не на користь його тітки [PERSON] , оскільки на час розгляду справи в суді над неповнолітнім [PERSON] не встановлено піклування та позивач не призначена піклувальником дитини. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] пред`явлено 16 серпня 2018 року, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь її неповнолітнього сина [PERSON] аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2027,00 грн щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 16 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704,80 грн та присуджує з відповідача судовий збір у сумі 704,80 грн в дохід держави. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 56, 58, 61, 63 Цивільного кодексу України, ст. ст. 6, 150, 164, 165, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", п. п. 15, 16, 18 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" та,

Outcome: approved