Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до ПАТ «Дельта Банк», в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що він уклав з ПАТ «Дельта Банк» договори банківського вкладу, а саме : -за договором №009-25508-281113 від 28.11.2013 року - сума вкладу в розмірі 10000 доларів США ; -за договором №010-25509-291113 від 29.11.2013 року - сума вкладу в розмірі 10000 доларів США з виплатою 10 відсотків річних; У зв`язку з відкликанням банківської ліцензії та ліквідацією ПАТ «Дельта Банк» відповідач припинив виконання укладених договорів. В результаті чого позивач поніс фінансові збитки у вигляді втрачених відсотків за умовами договорів. Від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивач отримав частково розмір вкладу у сумі 200000 грн., розмір решти вкладу залишився не відшкодованим. Посилаючись на ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. ст. 625, 1060 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача 12652,46 доларів США, що за курсом НБУ складає 344399,96 грн. Ухвалою судді від 20.02.2019 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] , відповідно до договору банківського вкладу №010-25509-291113 від 29.11.2013 року передав відповідачу ПАТ «Дельта банк» грошову суму в розмірі 10000доларів США по 04 грудня 2014 року із процентною ставкою 10 % річних., що підтверджується самим договором та квитанцією транзакції №29089704 від 29.11.2013 року.(а/с 6-8) Відповідно до договору банківського вкладу №006-25508-121214 від 12.12.2014 року позивач [PERSON] передав відповідачу ПАТ» Дельта банк» грошову суму в розмірі 10000доларів США строком по 10.06.2015 року, із процентною ставкою 5,5 % річних. Сторонами не оспорюється факт отримання позивачем максимальної гарантованої суми компенсації по вкладам в розмірі 200000 грн. Судом встановлено, що починаючи з 03.03.2015 року у зв`язку із запровадженням тимчасової адміністрації ПАТ Дельта банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Тому, суд вважає, що в даних спірних правовідносинах підлягає застосуванню Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Даний закон є спеціальним та пріоритетним відносно інших законодавчих актів у таких правовідносинах. Так, відповідно до ст.4 ч.1 вказаного закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Згідно ст. 26 ч.1 ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про збільшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Відповідно до ст. 26 ч.5 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивачу максимальну гарантовану суму компенсації по вкладам в ПАТ "Дельта банк" в розмірі 200000 грн. відшкодовано відповідачем. Оскільки з 03.03.2015 року у зв`язку із запровадженням тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта банк" здійснює свою діяльність на підставі Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який встановлює процедуру щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і їх ліквідації, стягнення коштів з відповідача у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено вищевказаним законом є неможливим, та таким що суперечитиме незмінній правовій позиції висловленій Верховним Судом України у постановах від 20.01.2015 року №6-2001цс15, від 13.06.2016 року №6-1123цс16, від 12.04.2017 року №6-350цс17, а також у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі №910/23398/16. Правових підстав для відступлення від вказаних правових позицій суд не знаходить і вважає, що запровадження тимчасової адміністрації ПАТ Дельта банк зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема виникнення спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Задоволення, за таких умов, вимог окремого кредитора, заявлених поза межами процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов`язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом. Одночасно суд в даному випадку не вбачає порушення відповідачем гарантованого положеннями статті 41Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права позивача на мирне володіння майном, оскільки відповідачем не було порушено майнових прав позивача, а лише вказано на визначену законом процедуру отримання залишкової суми, яку він міг би отримати, як кредитор виключно в порядку черговості. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог позивача, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки сторони по справі не заявили про понесення ними жодних судових витрат.

Outcome: dismissed