Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] комунального підприємства"Обрій", [PERSON] сільської ради Бершадського району Вінницької області про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, яка належить до виплати (без податків та інших обов"язкових платежів), компенсації за невикористані відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позов мотивує тим, що з 03.05.2006 року він був прийнятий на роботу у [PERSON] комунальне підприємство «Обрій» (далі - ФКП«Обрій»), на посаду директора, на підставі розпорядження [PERSON] сільського голови № 5-к від 03.05.2006 року, яке затверджене рішенням 2 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради від 22.05.2006 року. Єдиним засновником [PERSON] комунального підприємства «Обрій» є [PERSON] сільська рада. Відповідно до розпорядження [PERSON] сільського голови № 01-к від 31.01.2012 року, він звільнився з посади директора ФКП «Обрій» за власним бажанням, згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Стверджує, що на час звільнення ФКП«Обрій» мав заборгованість перед ним по виплаті компенсацій за невикористані відпустки та заробітної плати, яка належить до виплати (без податків та інших обовязкових платежів). Ця заборгованість складається з не виплати компенсацій за невикористані відпустки в 2007 році - 158,23 грн., 2008 році - 509,00 грн., 2009 році- 526,72 грн., 2010 році - 621,68 грн., 2011 році - 1063 грн, разом 2879,24 грн. Та заборгованість по заробітній платі, яка належить до виплати (без податків та інших обовязкових платежів) складає за вересень - 2011 року - 1311,04 грн., жовтень - 1311,04 грн., листопад - 1311,04 грн, грудень - 1311,04 грн., січень 1311,04 грн., всього - 6555,20 грн. Загальна сума боргу становить: 9434,44 грн. Крім того, вказує, що оскільки з дня його звільнення відповідач не сплатив йому заробітну плату, тому, відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 КзпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи з довідки заробітна плата в грудні 2011 року та січні 2012 року становила 1311,04 грн. (без податків та інших обовязкових платежів). Кількість робочих днів у грудні 2011 року - 22 дні, а у січні 2012 року - 17 днів. Середня заробітна плата за 1 день становить (( 1311,04+1311,04) : (22+17)) 67,23 грн. Оскільки загальна кількість прострочених днів (робочих) розрахунку становить 1154, то середній заробіток за час затримки розрахунку складає 77583,29 грн. При зверненні до [PERSON] сільської ради за поясненнями та розрахунком заборгованості по заробітній платі яка належить до виплати (без податків та інших обовязкових платежів) та компенсації за невикористані відпустки, йому було повідомлено, що внаслідок відсутності керівництва в комунальному підприємстві та грошових коштів, немає можливості розрахуватися з ним по вищезазначеній заборгованості. Окрім цього, [PERSON] сільською радою за рішенням сесії 13.05.2011 року було прийнято рішення про передачу всього майна із балансу ФКП «Обрій» на баланс [PERSON] сільської ради та 14.05.2011 року було утворено комісію по передачі майна ФКП «Обрій» на баланс [PERSON] сільської ради . В серпні 2011 року все майно ФКП «Обрій» було передано на баланс сільської ради, позбавивши ФКП можливості здійснювати свою діяльність. Виходячи з вище викладеного, саме діями [PERSON] сільської ради було спричинено заборгованість по заробітній платі, а тому він звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з ФКП «Обрій» та [PERSON] сільської ради у солідарному порядку на його користь заборгованість по заробітній платі, яка належить до виплати (без податків та інших обовязкових платежів), невиплачені компенсації за невикористані відпустки та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі - 87017,86 грн. Представник позивача за дорученням [PERSON] в судове засідання не з"явилася , надала до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги підтримала повністю, просить слухати справу у її відсутність. Представник відповідача ФКП "Обрій" в судове засідання не з"явився, хоча відповідно до ст. 74 ЦПК України, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи у суді, про причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON], в судове засідання не з"явилася, надала до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги не визнала, просить слухати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 03.05.2006 року, на підставі розпорядження [PERSON] сільського голови №5-к від 03.05.2006 року, яке затверджене рішенням 2 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради від 22.05.2006 року був прийнятий на роботу у [PERSON] комунальне підприємство "Обрій" на посаду директора, що підтверджується копією розпорядження №5-к від 03.05.2006 року та копією рішення [PERSON] сільської ради Бершадського району Вінницької області 2 сесії 5 скликання від 22.05.2006 року, а також копією трудової книжки виданої на ім"я позивача. Відповідно до розпорядження [PERSON] сільського голови № 01-к від 31.01.2012 року [PERSON] був звільнений з посади директора ФКП "Обрій" за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпПУ, що підтверджується копією даного розпорядження. Згідно ст. 47 КЗпПУ власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до довідки виданої позивачу ФКП "Обрій" 31.01.2012 року станом на 31.01.2012 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] , який працював на посаді директора становить 6555,20 грн. (а.с. 15). Згідно положень ч.1 ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України "Про відпустки", у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Відповідно до довідки ФКП "Обрій" від 31.01.2012 року, ФКП "Обрій" не виплатило позивачу при звільнені грошову компенсацію за невикористані відпустки за період роботи з 03.05.2006 року по 31.02.2012 року в сумі 2879,24. Матеріалами справи встановлено, що 08.02.2012 року позивач [PERSON] звернувся до прокурора Бершадського району за захистом своїх прав у з"язку з непроведенням ФКП "Обрій", на день його звільнення, розрахунку . Відповідно до п.23) Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 р. " Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно з ст. 83 КЗпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей, тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років. Якщо працівник з незалежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст. 238 КЗпП України, має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Не виключається можливість такого ж вирішення цього питання і при частковій компенсації невикористаної відпустки працівникові, який продовжує роботу. При цьому слід мати на увазі, що тривалість визначеної в робочих днях щорічної відпустки (основної й додаткової), яка не була використана працівником за попередні роки, зберігається такою, якою вона була до набрання чинності Законом "Про відпустки" (до 01.01.1997р.). Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. А тому враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення заробітної плати в розмірі 6555,20 грн. та грошової компенсації за невикористані відпустки в розмірі 2879,24 грн. підлягає задоволенню. Згідно з частиною першою статті 117 КЗпПУ в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. В п. 25) Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності, передбачено ї ст. 117 КЗпП України . Відповідно до п. 2) Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року, встановлено, що нарахування виплат провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" , сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, а коли він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні останнього до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Згідно правової позиції Верховного Суду України наведеної у Постанові від 29 січня 2014 року у справі № 6 - 144ц13, суд, проаналізувавши норми ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 КЗпП України прийшов до висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт не проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки ФКП "Обрій" від 31.01.2012 року заробітна плата позивача в грудні 2011 року та січні 2012 року становила 1311,04 грн. (без податків та інших обовязкових платежів). Кількість робочих днів у грудні 2011 року - 22 дні, а у січні 2012 року - 17 днів. Середня заробітна плата за 1 день становить (( 1311,04+1311,04) : (22+17)) 67,23 грн. З дня звільнення позивача по день звернення до суду з даним позовом минуло 1154 робочих днів, а тому сума стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку становить 77583,29 грн. (1154*67,23) Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 7758,29грн.. Статтею 96 ЦК України визначено відповідальність юридичних осіб: 1. Юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. 2. Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном. 3. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов"язаннями юридичної особи , а юридична особа не відповідає за зобов"язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. В пункті 27 Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що, судам необхідно враховувати, що згідно зі ст.21 КЗпП України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір. Оскільки [PERSON] сільська рада є єдиним засновником [PERSON] комунального підприємства "Обрій", яке має статус юридичної особи, та відповідно до ч.3 ст. 96 ЦК України не відповідає за зобов"язаннями юридичної особи, а тому не є належним відповідачам у даній цивільній справі. А тому позовні вимоги в частині солідарного стягнення з [PERSON] сільської ради заборгованості по сплаті заробітної плати, компенсації за невикористані відпустки та середнього заробітку за затримку розрахунку задоволенню не підлягають. У зв'язку із викладеним, у суду наявні юридичні підстави для стягнення саме із відповідача [PERSON] комунального підприємства "Обрій" на користь позивача заборгованість по зарплаті, компенсації за невикористані відпустки та середнього заробітку за затримку розрахунку, згідно розрахунку їх сум, зроблених судом у відповідності до заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 870,17 грн., від сплати якого було звільнено позивача.

Outcome: partial