Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати дійсним договір № 251 купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], зареєстрованого 28.04.2000 року на Універсальній товарній біржі "Марія". В обгрунтування позову позивач вказувала, що 28.04.2000 року між її чоловіком [PERSON] та відповідачами по справі був укладений вказаний договір купівлі-продажу, який було зареєстровано в у КП "Миколаївському міжміському БТІ" за р. № 4737 від 04.05.2000 року. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. При зверненні позивача до П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено через відсутність належного нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спадкового майна. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали заяви про визнання позову, просили слухати справу без їх участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Універсальна товарна біржа "Марія" в судове засідання свого представника не направила. Третя особа по справі - П'ята Миколаївська державна нотаріальна контора в судове засідання не направили свого представника, надали заяву до суду, в якій просили слухати справу у відсутності представника контори. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28.04.2000 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] придбав у відповідачів квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір було укладено на Універсальній товарній біржі "Марія" (а.с. 8). 04.05.2000 року право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем у КП "Миколаївське міжміське БТІ" за р. № 4737, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною довідкою. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України „Про товарну біржу", членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Підтвердженням наміру [PERSON] та відповідачів, досягнення домовленості, щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірне майно є договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на Універсальній товарній біржі "Марія", без його подальшого нотаріального посвідчення, з реєстрацією його в "Журналі реєстрації біржових операцій з нерухомістю", реєстраційний номер № 251 від 28.04.2000 року. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді спірної квартири (а.с. 7). П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою позивачу [PERSON], як спадкоємцю за законом після смерті чоловіка, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки договір купівлі-продажу квартири нотаріально не посвідчений (а.с. 10). Згідно ч. 1 ст. 48 ЦК Української РСР(в ред.1963 р. чинній на час укладення спірного договору), недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідачі на момент укладення спірного договору були власниками спірної квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло № В0650 від 05.03.1997 року, зареєстрованого Миколаївським міським бюро технічної інвентаризації, реєстровий номер 9506 від 08.04.1997 року. Згідно ст. 45 ЦК Української УРСР (чин. ред. 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі та за ст. 47 ЦК Української РСР (чин. ред. 1963 року) визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними" суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, суд вважає, за можливе визнати спірний договір купівлі-продажу дійсним, а відтак задовольняє позовні вимоги [PERSON].

Outcome: approved