Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Представник ПАТ ,,Лізинг інформаційних технологій» 07.09.2015 року звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №120434050 від 03.01.2013 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.01.2013 року між Закритим акціонерним товариством ,,Лізинг інформаційних технологій» та [PERSON] було укладено договір №120434050 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання - годинника Guess W11611L1. Згідно п.1.1 зазначеного Договору Клієнт бере участь в системі LeaseIT, зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від Постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги на умовах, визначених обраним Клієнтом Пакетом фінансування LeaseIT, а Оператор LeaseIT зобов'язується на підставі Договору забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів тощо) обраним Клієнтом постачальником та надання Клієнту послуг, за умови виконання Клієнтом вимог, передбачених Пакетом LeaseIT. Відповідно до п.1.2 Договору, порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, які є невід'ємною частиною цього Договору. Правила затвердженні та введенні в дію наказом Генерального директора ЗАТ «Лізинг ІТ» від 01.02.2006 року. Правила офіційно опубліковані на сайті http://www.leaseit.ua/corp/activities/online-programs.html і є незмінними з 01.02.2006 року, застосовуються до всіх договорів про отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT. ПАТ ,,Лізинг інформаційних технологій», відповідно до п.2.2 Договору та п.4.9 Правил, надав [PERSON] в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Про передачу обладнання свідчить акт приймання-передачі майна № 120434050 від 03.01.2013 року. Загальна вартість переданого обладнання становить 2 049,00 гривень. Відповідач зобов'язався сплачувати платежі у загальній сумі 2 049,00 грн. в такому порядку: перший платіж в розмірі 10% від загальної суми платежів; 2 платежі рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця. Тобто, відповідач мав сплатити перший платіж в розмірі 683,00 гривень та ще 2 платежі по 683,00 гривень. Позивач виконав свої договірні зобов'язання щодо надання обладнання згідно договору у відповідні строки та належної комплектації. Відповідач умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого йому нараховувалась плата за прострочення платежу. Згідно структури грошових нарахувань та надходжень № 2015081301 від 13.08.2015 року відповідач сплатив лише 1 366,00 грн. У зв'язку з зазначеними порушеннями [PERSON] станом на 13.08.2015 року має заборгованість у сумі 11 444,22 грн. з яких: 683,00 грн. - компенсація вартості наданого обладнання; 10 693,24 грн. - плата за прострочення щомісячних платежів; 67,98 грн. - компенсація понесених витрат пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання. Добровільно сплатити заборгованість в порушення договірних зобов'язань відповідач не погоджується, що і стало підставою для звернення позивача до суду із зазначеним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи провести у відсутність представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений завчасно належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Судову кореспонденцію отримав особисто, про що свідчать його підписи на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів ст. 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України та Законом України "Про фінансовий лізинг". Відповідно до ст.806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Судом встановлено, що 03.01.2013 року між ЗАТ ,,Лізинг інформаційних технологій» та [PERSON] було укладено договір № 120434050 про отримання обладнання в системі LeaseIT (а.с.6-12). П.1.2 Договору визначено, що Правила отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІТ є невід'ємною частиною договору. Згідно з п.1 ч.2 ст.10 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингодавець зобов'язаний у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору. Згідно п.1.1. Договору, ПАТ ,,Лізинг інформаційних технологій» надав [PERSON] в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Обладнання, а саме годинник Guess W11611L1, згідно акту приймання - передачі майна №120434050 від 03.01.2013 року, позивачем було передано Клієнту [PERSON] (а.с.14), про що свідчить його підпис під зазначеним актом. Загальна вартість обладнання , згідно цього ж акту, становить 2 049,00 грн., загальна сума платежів за Договором становить 2 049,00 грн. П.3 ч.2 ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що лізингоодержувач зобов'язаний відповідно до умов договору своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до п.5.4.2. Договору лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно в повному обсязі сплачувати платежі, визначені пакетом LeaseІТ та цим договором. Строки та порядок сплати лізингових платежів встановлені у п.п.6.1.- 6.11. Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІТ. Зі структури грошових нарахувань та надходжень №2015081301 від 13.08.2015 року вбачається, що Лізингоодерувач не в повному обсязі виконав умови Договору, сплативши лише 1 366 грн. (а.с.15). Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. За ч.1ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п.14.2. Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІТ у разі несвоєчасної оплати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь оператора LeaseІТ плату за прострочення платежу: у розмірі 5% від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором; у розмірі 10% від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за договором. Сплата плати за прострочення платежу не звільняє клієнта від обов'язку в повному обсязі оплатити платежі, передбачені пакетом LeaseІТ. У зв'язку з зазначеними порушеннями [PERSON] станом на 13.08.2015 року має заборгованість перед позивачем у сумі 11 444,22 грн. з яких: 683,00 грн. - компенсація вартості наданого обладнання; 10 693,24 грн. - плата за прострочення щомісячних платежів; 67,98 грн. - компенсація понесених витрат пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 11 444,22 гривень - обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у виді судового збору в розмірі 243,60 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved