Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його брата [PERSON], який помер після пологів [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що він на даний час не може оформити сімейне поховання на Лісовому кладовищі. Заявник вказує про те, що його мати [PERSON] [INFO] народила у пологовому будинку Київської міської клінічної лікарні № 1 хлопчика, який помер після пологів та був похований на кладовищі у с. Вигурівщина. Однак документів, що підтверджують факт народження хлопчика та факт його смерті, не збереглося з причин, що медична документація щодо пологів зберігається в архіві медичної установи 50 років. Також відсутній актовий запис про народження та смерть брата заявника у відділі державної реєстрації актів цивільного стану. Через деякий час брат заявника та інші родичі були перепоховані з кладовища у с. Вигурівщина на Лісове кладовище, що підтверджується відповідними довідками, але в оформленні сімейного поховання заявнику на даний час відмовляють через відсутність необхідних документів. На підставі викладеного заявник звертається до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт смерті його брата [PERSON], який помер [INFO] у Клінічній лікарні № 1 м. Києва; встановити факт родинних відносин, а саме встановити факт того, що [PERSON], який помер [INFO], є рідним братом [PERSON], а також встановити факт, що запис у Книзі поховань щодо того, що перепоховання його рідних здійснила Мигашко, не відповідає дійсності. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2018 року задоволено клопотання заявника про витребування доказів. У судовому засіданні заявник повністю підтримав заяву, просив її задовольнити. Вислухавши пояснення заявника, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер брат заявника [PERSON]. Мати заявника [PERSON] народила [PERSON] [INFO] у половому будинку Київської міської клінічної лікарні № 1, але хлопчик помер та був похований на кладовищі у с. Вигурівщина. У подальшому [PERSON] та інші родичі заявника були перепоховані з кладовища у с. Вигурівщина на Лісове кладовище, що підтверджується довідкою № 82 від 10.09.2018 року, виданою "Спецкомбінатом ПКПО", та посвідченням, виданим на ім'я заявника [PERSON] Заявник звернувся до СКП "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" із заявою про видачу свідоцтва про поховання його рідних, але йому було відмовлено через ненадання документів, що підтверджують той факт, що поховання було здійснено його родичами. Враховуючи те, що іншим шляхом вирішити дане питання неможливо, заявник звернувся до суду із даною заявою. Встановлення юридичних фактів заявнику необхідно для вирішення питання щодо оформлення сімейного поховання на Лісовому кладовищі. Згідно з п. 1, 7, 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як вбачається з письмових матеріалів справи, заявник звертався до різних організацій та установ для вирішення питання отримання документів, що підтверджують факт народження та смерті його брата. Так, відповідно до довідки Київської міської клінічної лікарні № 1 медична документація, пов'язана з пологами, зберігається в архіві медичного закладу 50 років, у зв'язку з чим видача будь-яких документів, що підтверджують факт народження [PERSON], неможливо. Згідно відповіді Управління охорони здоров'я Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 16.03.2018 року № 622 КНП "Консультативно-діагностичний центр № 2" Дарницького району м. Києва створений 04.07.2012 року, а тому архівні документи за 1962-1963 роки відсутні; жіноча консультація КНП введена в експлуатацію у 1985 році, а тому даних про те, що [PERSON] перебувала на обліку у зв'язку з вагітністю та пологами у КНП відсутня. Як зазначено у відповіді Дарницького районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 21.08.2018 року, актовий запис про смерть [PERSON], який народився та помер при народженні, у Відділі не виявлено. При розгляді справи достеменно встановлено той факт, що [INFO] [PERSON] (мати заявника) народила хлопчика [PERSON] у пологовому будинку Київської міської клінічної лікарні № 1, який після пологів помер та був похований на кладовищі у с. Вигурівщина. Даний факт підтверджений письмовими доказами у справі, а також показами свідків [PERSON], [PERSON], допитаними у судовому засіданні, які повністю підтвердили факт народження [PERSON] [INFO] та факт його смерті. Крім того, згідно із відповіддю СКП "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" від 27.09.2018 року у Вигурівщині у 1933-1982 роках на кутку Хутір існувало кладовище, яке було закрите у 1982 році, а поховання були перенесені на [NUMBER] дільницю Лісового кладовища. Відповідно до довідки Ритуальної служби від 10.09.2018 року, виданої заявнику, зазначено, що його брат [PERSON] та бабуся [PERSON] перепоховані з кладовища у с. Вигурівщина на Лісове кладовище (ділянка [NUMBER]), при цьому поховання здійснила [PERSON]. Згідно з Актом № 82 обстеження місця поховання від 10.09.2018 року родинне місце поховання (брат [PERSON] та бабуся [PERSON] (переніс) знаходиться на ділянці [NUMBER], ряд [NUMBER], місце [NUMBER] кладовища Лісового, встановлено 2 хреста. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] та встановлення факту родинних відносин між ним та померлим є підставною та обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню. Що стосується вимог [PERSON] про встановлення факту неправильності запису у Книзі поховань, то слід зазначити, що під час розгляду справи достеменних доказів на підтвердження того, що перепоховання було здійснено іншими особами, ніж містяться дані у книзі записів, надано не було, а тому суд вважає, що заява у цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати суд відносить на рахунок заявника. На підставі викладеного та

Outcome: partial