Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

22.09.2020 до суду надійшла заява [PERSON] яка просить суд встановити той факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті проживала разом із [PERSON] , [INFO] , у належній їй квартирі [ADDRESS] . В обгрунтування заяви зазначає, що вона тривалий час, тобто з 2003 року постійно проживає і зареєстрована в [ADDRESS] . [PERSON] усе життя мешкала та була зареєстрована в своєму будинку за адресою: [ADDRESS] . приблизно з грудня 2015 року [PERSON] забрала бабусю проживати за своєю адресою, оскільки остання внаслідок похилого віку та хворобливого стану здоров`я потребувала сторонної допомоги та піклування, яким заявниця її забезпечувала. При цьому вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, спільно харчувалися, здійснювали витрати на утримання житла. У вересні 2016 року [PERSON] померла, після смерті останньої залишилося спадкове майно. Звернувшись у вересні 2020 року до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом отримала відмову нотаріуса, оскільки не доведено факт прийняття спадщини. Ухвалою судді від 24.09.2020 року відкрито провадження у справі та залучено у якості заінтересованої особи Золочівську селищну раду Харківської області. В судове засідання заявник та його представник за угодою про надання адвокатських послуг від 18.09.2020 року адвокат Смаль В.В. з`явилися, заявник [PERSON] заяву підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що [PERSON] це її бабуся, у 2014 році вона стала себе погано почувати, оскільки була вже досить похилого віку. У зв`язку із чим [PERSON] забрала її проживати до себе по [ADDRESS] , де вона і померла в 2016 році. [PERSON] доглядала бабусю, вони вели спільно господарство, в подальшому заявниця здійснила поховання бабусі за власний кошт. Донька бабусі, це мати заявниці, яка зареєстрована окремо та спадщину не прийняла. Інші спадкоємці відсутні. Від представника заінтересованої особи- Золочівська селищна рада Харківської області надійшла заява в якій Золочівський селищний голова Канівець Л.В. справу просить розглядати за відсутності представника, рішення покладає на розсуд суду. Представник заінтересованої особи - Золочівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, правом на подання пояснень не скористався. Із Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області до суду на виконання вимог ухвали від 24.09.2020 року надійшли інформаційні довідки зі Спадкових реєстрів №№61828844, 61828851. Спадкова справа після [PERSON] не заводилася. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника адвоката Смаль В.В., свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із договору купівлі-продажу від 20.08.1957 року посвідченого нотаріусом Золочівської ДНК Розсохацькою Т.О., за реєстровим номером 2111, вбачається, що [PERSON] належить житловий будинок в с. Довжик Золочівського району Харківської області (а.с.31-32) . [INFO] у віці 88 років у селі Довжик Золочівського районуу Харківської області померла [PERSON] , про що 06.09.2016 року Виконавчим комітетом Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області складено актовий запис №24 та видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.13). З довідок в.о. старости Довжицького старостинського округу Золочівської селищної ради Дон Л.М. від 07.09.2020 року №14-05-06-276 вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований (а.с.15). Ухвалою суду від 24.09.2020 року були витребувані із Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області інформаційні довідки зі Спадкових реєстрів (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти/спадкові договори) №№ [NUMBER] , [NUMBER] . З яких вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] заяв про прийняття спадщини чи про відмову від неї тощо не надходило, спадкова спрва не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.26,27,28). Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 11.09.2020 року, винесеною державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори, Борисенко К.В. , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] - відмовлено, оскільки на час відкриття спадщини [PERSON] не була зареєстрована разом зі спадкодавцем за вказаною адресою та не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, факт прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON] не встановлений (а.с.16). Факт того, що [PERSON] є онукою [PERSON] підтверджується наступними доказами: свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] виданого 01.08.1970 року Довжанською сільською радою Золочівського району Харківської області (а.с.7); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] ; свідоцтвом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серія [NUMBER] від 15.07.2008 року; свідотцом про шлюб [PERSON] та [PERSON] серія [NUMBER] від 12.09.2013; свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 02.06.1950; свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] серія [NUMBER] від 16.05.1970. Допитані у судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] проживала у своєї онуки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] приблизно починаючи з 2015 року, за півтора року до смерті. онука опікувалася бабусею, поховання здійснювала за власні кошти. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. У статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом пунктів 3.21., 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця та навпаки, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення" (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.98, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За таких обставин на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку, що заявник [PERSON] мала підстави для звернення до суду, бо у поза судовому порядку встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час її смерті немає можливості. Заявником доведено, що він дійсно проживав з [PERSON] на час її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Інших осіб, які заявляли б свої права на спадкове майно, судом не виявлено. Відтак, порушене право підлягає захисту у обраний заявником спосіб, шляхом встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час її смерті.

Outcome: approved