Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради (як орган опіки та піклування) 24.06.2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; та стягнути на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на користь опікуна [PERSON] . Позов мотивований тим, що на обліку служби у справах дітей Дніпровської районної у місті Херсоні ради з 26 вересня 2012 року перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як дитина позбавлена батьківського піклування. Мати дитини [PERSON] у пологовому відділенні Херсонської обласної клінічної лікарні народила дитину [PERSON] . За станом здоров`я хлопчик був переведений з пологового відділення лікарні у відділення реанімації новонароджених КЗ "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня" без супроводу матері. Мати дитини регулярно телефонувала у відділення реанімації новонароджених та цікавилася станом здоров`я сина. З 17.07.2012 року [PERSON] припинила усі прояви зацікавленості станом здоров`я новонародженого сина, на телефонні дзвінки працівників лікарні не відповідала. 30.07.2012 року завідувачем відділення виходжування недоношених дітей КЗ "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня" та представником правоохоронних органів складено акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я або яку відмовилися забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину. Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради №355 від 26.09.2012 р. [PERSON] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. На час звернення до суду з позовом, [PERSON] виховується в родині [PERSON] , яка рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 26.09.2012 №356 призначена опікуном дитини. Відповідач [PERSON] протгом семи років, з народження дитини жодного разу не зверталась до органу опіки та піклування з приводу повернення сина у біологічну родину, не цікавилась його станом здоров`я та розвитком, матеріальну допомогу на утримання не надавала. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.08.2019р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.01.2020 року вирішено питання про виклик свідка. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та надала пояснення аналогічні викладеним у позові обставинам. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є опікуном малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Дитина проживає з нею з 2012 року, родичів у дитини не має, ніколи нікого не бачила. Вона взяла дитину на виховння у чотиримісячному віці. Суд, заслухав пояснення представника позивача, заслухавши свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи і відповідні ним правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , матір`ю вказано [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.09.2012 року (арк. справи 9). З акту про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншоиму закладі охорони здоров`я або яку відмовилися забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину від 30.07.2012 р., складеного зав. відділенням виходжування недоношених дітей [PERSON] в присутності виконуючої обов`язки начальника кримінальної міліції у справах дітей Дніпровського відділу міліції майора Лавро О.Д. , вбачається, що дитина [PERSON] (новонароджений хлопчик) [INFO] , переведений із пологового відділення ХОКЛ у КЗ ДОКА у відділення реанімації новонароджених 16.05.2012 р.; 06.06.2012 р. був переведений у відділення виходжування недоношених дітей. Дитина перебувала без матері, але мати регулярно цікавилася дитиною. Дитина народилась [INFO] о 16-30 год. у пологовому відділенні обласної клінічної лікарні; мати: [PERSON] , 1981 р.н.; дом. адреса: [ADDRESS] , за даною адресою мати не знайдена. З 17.07.2012 року мати перестала цікавитись дитиною. На телефонні дзвінки не відповідала. Зі слів райпедіатра по телефону за вказаною адресою мати не знайдена. Шлюб не зареєстрований, відомостей про інших родичів матері дитини не має (арк. справи 13). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України, №00011116881 від 26.09.2012 р. відомості про батька в актовому записі №727 від 26.09.2012 р. про народження [PERSON] , [INFO] вказано на підставі ч. 1 ст. 135 СК України (арк. справи 10). Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради №355 від 26.09.2012 р. "Про встановлення статусу малолітньому [PERSON] ", встановлено малолітньому [PERSON] , [INFO] , статус дитини, позбавленої батьківського піклування (арк. справи 11). Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради №356 від 26.09.2012 р. "Про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] ", призначено [PERSON] олпікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] до його повноліття (арк. справи 12). Згідно листа Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області №3467/36.1/01/19 від 12.04.2019р., в ході проведення перевірки встановити місцезнаходження [PERSON] не надалось можливим (арк. справи 14). Відповідно до листа КНП "Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського" №01-09/638 від 11.06.2019 р., [PERSON] [PERSON] знаходиться на обліку у педіатра дитячої поліклініки з лютого 2016 року. Зі слів педіатра, дитину на прийом до лікаря супроводжує опікун [PERSON] . Мати [PERSON] до педіатра не зверталась та на прийом дитину [PERSON] не супроводжувала (арк. справи 15). З довідки Херсонського ясла-садка №24 санаторного типу для дітей з туберкульозною інфекцією Херсонської міської ради №02-04/5 від 13.02.2019 р. вбачається, що [PERSON] , яка є опікуном [PERSON] ( [INFO] ) займається повністю вихованням і навчанням з моменту прибуття у ясла-садок дитини. Завжди дитина відвідує ясла-садок, відсутній тільки по поважній причині (хворобі), чисто одягнений, охайний, доброзичливий, відкритий, охоче грається з дітьми. [PERSON] приймає активну участь у житті [PERSON] , відвідує батьківські збори у закладі, матеріально забезпечує навчальний процес дитини. Біологічна мати дитини не приймає ніякої участі у житті дитини (арк. справи 16). Згідно акту обстеження житлових і матеріальних умолв проживання сімей з дітьми від 21.08.2012 р. складеного комісією у складі: в.о. начальника служби у справах дітей РДА Рець Т.Я., провідного спеціаліста ССД РДА Чемойдара Ю.І., провідного спеціаліста ССД РДА Скакун Л.В. при перевірці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що будинок періодично винаймають квартиранти, на момент перервірки будинок був зачинений, в ньому ніхто не проживає. Зі слів сусідів, які проживають за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] , [PERSON] за адресою не проживає, а будинок здається в оренду (арк. справи 17). З листа Корабельного районного у місті Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області №1551/15.23-17 від 05.06.2019 р. вбачається, що актового запису про смерть [PERSON] , 1981 р.н. не виявлено (ар. справи 18). За висновком Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради №2-49/1064 від 21.06.2019 року Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , 1981 року народження відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (арк. справи 5-8). У відповідності зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач вихованням своєї дитини не займається, належним чином матеріально її не забезпечує, необхідних умов для розвитку дитини не надає, не цікавиться її долею та здоров`ям, маючи при цьому об`єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов`язками. У відповідності до ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідач маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки у відношенні неповнолітньої дитини, ухиляється від їхнього виконання, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків. Такі дії відповідача негативно впливають на розвиток дитини, внаслідок чого у суд приходить до переконання, що в подальшому у дитини може складатись враження щодо відсутності підстав піклуватися та виховувати свою дитину тощо. У відповідності зі ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає за необхідне, як крайню міру, позбавити відповідача батьківських прав у відношенні її дитини, оскільки байдужість відповідача до дитини свідчить про її винну поведінку та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Доказів, що спростовують вказане відповідачем суду не надано. Також, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно вимог ст.ст.141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідност. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи вищевикладене, заводоволенню підлягають вимоги про стягнення аліментів. Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за місяць. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 13 березня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved