Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Кустовецької сільської ради Хмільницького району про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями розташований в [ADDRESS]. Зазначене майно, в порядку ст. 549 ЦК УРСР, діючого на час виникнення спірних правовідносин, успадкувала його дружина [PERSON], оскільки постійно на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем за однією адресою. Втім, переоформити у нотаріальному порядку спадкове майно [PERSON] не встигла, померла [INFO]. Спадкоємцем за заповітом після її смерті є донька [PERSON], яка своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори й частково оформила право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на нього за спадкодавцем. Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] доведено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 9). Після його смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS], до складу якого входить: житловий будинок "А", сарай "Б", погріб з шиєю "В", ганок. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, діючого на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відтак, спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем за однією адресою. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Кустовецькою сільською радою Хмільницького району 14.01.2010 року (а.с. 10). За життя, а саме 17.10.2001 року [PERSON], скалал заповіт, 17.10.2001 року посвідчений секретарем Кустовецької сільської ради Хмільницького району, згідно якого усе своє майно, що буде їй належати та належить заповіла [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається із фрагментів спадкової справи, [PERSON] своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини й прийняла частину спадщини, що доводиться свідоцтвами про право на спадщину за заповітом. Однак відмовлено у оформленні права в нотаріальному порядку на спадщину, а саме на житловий будинок, в зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на зазначений будинок, як того вимагає ст. 182 ЦК України. Ввідповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Яквбачається з технічного паспорту на житлового будинок, розташований по [ADDRESS], вказаний будинок та господарські будівлі збудовані у 1958-1960 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 70633 гривень. Таким чином належність житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] [PERSON] доводиться належними й допустимими доказами. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно за ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджують її право як спадкоємця за заповітом на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved