Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

31 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, індексації заробітної плати. В обґрунтування позову посилається на те, що перебував у трудових відносинах з ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» на посаді начальника будівельного управління №3. Відповідач заборгував відповідачу заробітну плату. протягом розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача заборгованість з заробітної плати в розмірі 28573,87 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 31.08.2017 року в розмірі 57915,64 гривень, компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати 2785,81 гривень, індексацію заробітної плати 11926,99 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день та час розгляд справи був повідомлений належним чином, надавши довідку від 19.08.2017 року про розмір заборгованості перед [PERSON] по заробітній платі в розмірі 28573,87 гривень та розрахунок індексації заробітної плати, що становить 11926,99 гривень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 20.01.2005 року по 16.01.2017 року знаходився в трудових правовідносинах з відповідачем, працюючи на посаді начальника будівельного управління №3. Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 233 КзПП України у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком. Згідно довідки ПАТ БМФ «Азовстальбуд» від 19.08.2017 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] складає 28573,87 гривень. Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно вимог ст.33 Закону України "Про оплату праці" в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Структуру заробітної плати визначено у ст.2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року N 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (в редакції до 24.12.2015 р.). Як зазначено у ст.2 вказаного Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, до таких доходів відноситься оплата праці (грошове забезпечення). Аналогічне визначення містить Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою КМУ від 17.03.2003 р. №1078 (в редакції до 24.12.2015 року), відповідно до п.4 якого, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Згідно п.5 вказаного Порядку, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Згідно довідки ПАТ БМФ «Азовстальбуд» від 18.08.2017 року сума індексації заробітної плати [PERSON] становить 11926,99 гривень. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (01 січня 2001 року). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). На підтвердження своїх позовних вимог про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату позивачем надано суду розрахунок компенсації, яка складає 2785,81 гривень. Розглядаючи наданий позивачем розрахунок компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, у звязку з ненаданням відповідачем доказів, що спростовують вказаний розрахунок та ненадання суду своїх розрахунків, суд приймає його до уваги, враховуючи відповідність таких розрахунків вимогам діючого законодавства. Вирішуючи позовні вимоги в части стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходить з наступного. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року при визначенні середньої заробітної плати слід керуватися Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, якою затверджено порядок обчислення середньої заробітної плати. Згідно абз.3, 4 розділу ІІ Порядку 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Судом встановлено, що [PERSON] звільнився 16 січня 2017 року, тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає обчисленню за період з листопада 2016 року по грудень 2016 року. Як вбачається з довідки ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» від 18.08.2017 року заробітна плата [PERSON] за листопад 2016 року складала 5007,50 гривень, за грудень 2016 року - 3972,49 гривень. Зазначені відомості були також враховані позивачем при розрахунку компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, а тому суд при обчисленні середнього заробітку приймає до уваги саме ці вихідні дані, а не зазначені позивачем розмір заробітної плати за листопад 2016 року та грудень 2016 року 8500 гривень та 2028,41 гривень відповідно, згідно яких розрахунок середнього заробітку позивача склав 57915,64 гривень. Кількість відпрацьованого [PERSON] часу за листопад та грудень 2016 року складає 218 годин, при 8 годинах одного робочого дня. Зазначені відомості, надані позивачем, суд приймає до уваги, оскільки не спростовані відповідачем. Кількість робочих днів з наступного дня після звільнення 16.01.2017 року по 31.08.2017 року становить 155 днів. Таким чином розрахунок середнього заробітку позивача станом на 31.08.2017 року складає: (5007,50+3972,49)/218*8*155 = 51078,84 гривень, а не 57915,64 гривень, як зазначено в позовній заяві позивача. На підставі наведеного, враховуючи, що відповідач фактично не розрахувався з позивачем при його звільненні, порушені строки виплати позивачу належної йому заробітної плати, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі в розмірі 28573,87 гривень, індексації заробітної плати в розмірі 11926,99 гривень, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату 2785,81 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 31.08.2017 року в розмірі 51078,84 гривень, внаслідок чого частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: partial