Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Державного закладу "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці", в якому просила стягнути з відповідача на свою користь компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату в сумі 1029 грн 94 коп., компенсацію за кожний прострочений день невиплати заробітної плати в сумі 9016 грн 92 коп. Позов обґрунтовувався тим, що позивач з 25.01.2007 р. працювала у Державному закладі "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" на посаді секретаря на повну ставку, однак при звільненні 23.03.2015 р. з нею не було проведено повного розрахунку, а саме не виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 4785 грн 77 коп. Посилаючись на примусове стягнення з роботодавця 03.10.2015 р. на підставі рішення суду невиплаченої заборгованості по заробітній платі, просила за порушення строків її виплати стягнути компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату та компенсацію за кожний прострочений день невиплати заробітної плати. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, поданий позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник Державного закладу "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" в судове засідання не зявився, при цьому судові повістки, що направлялись рекомендованими повідомленнями за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача, повернуті до суду з відміткою поштового відділення "за адресою не проживає" (а.с. 24-27). Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З огляду на те, що даних про зміну місцезнаходження Державного закладу "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" у суду відсутні, а також враховуючи виконання судом обовязку щодо повідомлення учасників судового процесу про розгляд справи, з урахуванням згоди позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив вважати за можливе розглядати позов у заочному порядку за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 25.01.2007 р. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Державним закладом "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" на посаді секретаря та 23.03.2015 р. була звільнена за угодою сторін, що стверджується трудовою книжкою від 12 квітня 1977 року (а.с. 4-14). Відповідно до довідки Державного закладу "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" від 31.03.2015 р. №192 дохід [PERSON] за період з січня по березень 2015 р. складає 3752,53 грн (з них 3341,11 заробітна плата), в том числі за січень - 1436,80 грн (з них 591,90 заробітна плата), за лютий - 1320,73 грн, за березень - 975,0 грн (з них 563,58 заробітна плата) (а.с.41). Згідно довідки КУ Центральна міська лікарня №2 від 17.12.2015 р. №889 [PERSON] перебувала на листку непрацездатності за №733299 з 05.01.2015 по 20.01.2015 (а.с.40). Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 14 серпня 2015 року у справі №295/7445/15-ц стягнуто з Державного закладу "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 4 785 грн. 77 коп. та моральну шкоду у сумі 500 грн. (а.с. 18). Частиною 1 статті 16 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців N 755-IV від 15.05.2003 р. встановлено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб підприємців з Єдиного державного реєстру. Статтею 18 Закону N 755-IV врегульовано статус відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відповідно до якої якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Відомості, що містяться у Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи, або її відокремленого підрозділу, фізичної особи - підприємця під час провадження ними господарської діяльності, а також для відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах (частина 4 ст. 18 Закону N 755-IV). Згідно відкритих відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які знаходяться на веб-сайті «https://usr.minjust.gov.ua» на час розгляду справи Державний заклад "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці", код за ЄДРПОУ 20405294 є юридичною особою, зареєстрованою 16.12.1997, має місцезнаходження за адресою: м.Житомир, пров. 1-й Паравозний, 11-а, та відповідно даних реєстру не перебуває в процесі припинення. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу. За змістом вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 8 цього Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що середньоденна заробітна плата за останні два місяці роботи [PERSON] становить 68 грн 31 коп. виходячи з розрахунку: (591,90 грн + 1320,73 грн) / (8 р.д. + 20 р.д.); де 1912,63 грн. сумарна заробітна плата позивача за січень та лютий 2015 р.; 28 р.д. сумарна кількість фактично відпрацьованих робочих днів за січень та лютий 2015 р. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в період з 23.03.2015 р. (дня звільнення) до 03.10.2015 р. (день виплати заборгованості по заробітній платі) складає суму 9016 грн 92 коп., виходячи з розрахунку: 68,31 грн. х 132 р.д.; де 68,31 грн. середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці роботи; 132 р.д. сумарна кількість робочих днів за період з 23.03.2015 р. по 03.10.2015 р. (згідно листа Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 р. N 10196/0/14-14/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік"). Щодо позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати необхідно зазначити наступне. Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. № 1427 (зі змінами), підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги (далі споживчі ціни) за цей період зріс більш як на один відсоток. У п. 3, 4 зазначеного вище Положення вказується, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. При цьому, у разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. А відтак, сума компенсації втрати позивачем частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, що підлягає до стягнення, становитиме: за січень 2015 року - 219 грн. 59 коп. (591.90 грн. х 1.053 х ... х 1.023 х 100% - 100%, де 1.053 - індекс споживчих цін за лютий 2015 року, що підлягає множенню та такі ж індекси за період з березня 2015 року по серпень 2015 року); за лютий 2015 року - 398 грн. 86 коп. (1320.73 грн. х 1.108 х ... х 1.023 х 100% - 100%, де 1.108 - індекс споживчих цін за березень 2015 року, що підлягає множенню та такі ж індекси за період з квітня 2015 року по серпень 2015 року); за березень 2015 року - 98 грн. 63 коп. (563.58 грн. х 1.140 х ... х 1.023 х 100% - 100%, де 1.140 - індекс споживчих цін за квітень 2015 року, що підлягає множенню та такі ж індекси за період з травня 2015 року по серпень 2015 року). Загальна сума компенсації становить 717 грн. 08 коп. Відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору в силу п. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового характеру в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial