Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

В лютому 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та ПАТ "СК "Провідна" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 01 жовтня 2011 року близько 12 години на автодорозі Житомир-Чернівці, [PERSON], керуючи автомобілем «DEWOO ЗАЗ» державний номерний знак [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем «ВАЗ-21099» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача. Постановою Старокостянтинівського районного суду від 20 жовтня 2011 року [PERSON] визнано винним у порушенні п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП. В добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду [PERSON] відмовився. В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль зазнав технічного пошкодження і потребував відновлювального ремонту, на який затрачено 26 964,66 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № ЗА-0009854 від 30 листопада 2011 р., актом виконаних робіт № ЗА-0010415 від 27 грудня 2011 р., накладною № 366 від 27 грудня 2011 року. Цивільно-правова ж відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «СК «Провідна». Страховою компанією позивачу перераховано 16 686,87 грн. (в грудні 2011 р. - 13822,39 грн., в лютому 2012 року - 2864,48 коп.), що підтверджується повідомленнями. Різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та страховим відшкодуванням в сумі 10277,79 грн. страхова компанія відмовилася відшкодувати, при цьому не повідомила причини такої відмови. Позивач вказує, що крім матеріальної, йому була заподіяна моральна шкода, пов'язана з переживаннями з приводу пошкодження автомобіля, неможливості до закінчення ремонту використовувати автомобіль за призначенням та настанні вимушених змін у житті для відновлення морального стану, що існував до ДТП. Тому позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку 10277,79 грн. 44 коп. як різниці між дійсною та відшкодованою страховою компанією матеріальною шкодою, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 900 грн. витрат на надання правової допомоги. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів і понесені судові витрати. Представниця позивача, в судове засідання не з'явилась, проте подала до суду заву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги збільшила та просила суд стягнути з [PERSON] на користь позивача 1000 грн. відшкодування моральної шкоди та визнати незаконним рішення приватного акціонерного товариства СК «Провідна» щодо визначення суми збитку відповідно страхових актів №1 2301/39/2151 70766 від 25 листопада 2011 року та №2 2301/39/2151 70766 від 30 січня 2012 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги не визнав. Щодо стягнення шкоди у сумі 10 277,79 гривень, яка складається з різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та сумою що була виплачена страховою компанією, заперечив, оскільки ця вимога немає правових підстав для її задоволення з відповідача, оскільки відповідно до договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА 4884976 ліміт відповідальності [PERSON] за майнову шкоду становить 50 000 гривень. Крім того судом не встановлено, чи заявляв позивач до страхової компанії додаткові вимоги щодо збільшення страхового відшкодування в зв'язку з збільшенням вартості відновленого ремонту. Щодо солідарного стягнення 3 000 гривень моральної шкоди, позивач не навів жодних мотивів такого відшкодування. Не зазначено в чому саме полягає завдана моральна шкода, які душевні страждання, переживання чи біль отримав у зв'язку із неправомірними діями відповідача. Представник відповідача ПАТ "Страхова компанія "Провідна" в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що страхова компанія виконала всі зобов'язання за договором страхування належним чином та в повному обсязі з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Надані позивачем до суду Акти виконаних робіт та рахунки не є підставою для доплати страхового відшкодування, оскільки відповідно до спеціального закону, яким керується страховик при здійсненні відшкодування шкоди потерпілим відповідно до ст. 29 Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон № 1961-ІV), страховиком «відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством». Щодо стягнення моральної шкоди заперечив, оскільки позивачем не надано доказів її завдання та обґрунтування розміру. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що 01 жовтня 2011 року близько 12 години на автодорозі Житомир-Чернівці, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «DEWOO ЗАЗ» державний номерний знак [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем «ВАЗ-21099» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача. Постановою Старокостянтинівського районного суду від 20 жовтня 2011 року відповідача [PERSON] визнано винним у порушенні п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП. Також зазначеною постановою встановлено, що автомобілі сторін отримали механічні пошкодження. Між [PERSON] та ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА № 4884976 (далі - Поліс) строком дії з 08.09.2011 року по 07.09.2012 року на умовах договору 3, відповідно якого застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника під час експлуатації забезпеченого транспортного засобу «DEWOO ЗАЗ» державний номерний знак [NUMBER], ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, визначено у розмірі 50 000 грн. (на одного потерпілого). Страховою компанією позивачу перераховано 16 686,87 грн. (в грудні 2011 р. - 13822,39 грн., в лютому 2012 року - 2864,48 коп.), що підтверджується повідомленнями. 04 жовтня 2011 року спеціалістом Страхової компанії складено акту огляду від 04.10.2011 року із зазначенням пошкоджень автомобіля. На відновлювальний ремонт затрачено 26 964,66 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № ЗА-0009854 від 30 листопада 2011 р., актом виконаних робіт № ЗА-0010415 від 27 грудня 2011 р., накладною № 366 від 27 грудня 2011 року. З таким розрахунком позивач погодився, про що свідчить та обставина, що після перерахування йому зазначених коштів, він не оскаржував дії Страхової компанії, хоча відповідно до положень наведених вище п. 36.7 ст. 36 Закону таке рішення страховика могло бути ним оскаржено до суду. Згідно відповіді юридичного департаменту «Моторно (транспортного) страхового бюро України» розгляд звернення [PERSON] проведено не було, запропоновано задля вирішення питання звернутись до суду. За змістом ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Правовідносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом № 1961-ІV, що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з положеннями ст. 22 Закону № 1961-ІV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 35 цього ж Закону № 1961-ІV для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на таке, подає страховику відповідну заяву. Згідно із положеннями п. 36.7. ст. 36 Закону № 1961-ІV, рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. У відповідності до ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст.1188 ч.1 п.1 цього ж Кодексу шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 п. 22.3 ст. 22 Закону № 1961-ІV, якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001р. № 2658-ІІІ, проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 7.53.12 Методики, за вартість нової складової частини приймається її ціна у дилера виробника колісного транспортного засобу (надалі - КТЗ), а також з комп'ютерних програмних продуктів, за даними виробників КТЗ і довідкової літератури, зокрема наведеної в додатку 8, та з ресурсів мережі Інтернет. Згідно ухвали суду позивачем було проведено судово-авто товарознавчу експертизу, згідно висновку експерта №025/09/20113 вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля ВАЗ 21099, 1.6. д.р.н. ВХ 3027 АК станом на 01 жовнтя 2011 року становить 23307,97 грн. Тому на користь позивача підлягає сума до стягнення 6621,1 грн. (23307,97грн.- 16686, 79 грн.). Цивільно-правова відповідальність за договором ОСЦПВ настає за умовою заподіяння ДТП [PERSON], як особою, вказаною в договорі. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленого цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третіх осіб. Тобто закон встановлює, що тягар цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації транспортного засобу перекладається на страховика лише в межах ліміту - ПрАТ "Страхова компанія "Провідна". Таким чином, наведеними нормами встановлено субсидіарну відповідальність за шкоду, завдану відповідачем. Таким чином, вимога стягнути солідарно з відповідачів суму матеріальної шкоди є незаконною та не підлягає задоволенню. Так само незаконна вимога позивача стягнути з відповідачів солідарно судові витрати, оскільки [PERSON] не порушив вимоги законодавства. Разом з тим, суд вважає доведеними вимоги позивача щодо відшкодування йому [PERSON] моральної шкоди. Судом встановлено, що [PERSON] була заподіяна моральна шкода у зв'язку з пошкодженням належного йому майна, тому відповідно до п.3 ч. 2 ст. 23 ЦК України таку шкоду має відшкодувати [PERSON] як особа, яку визнано винною у заподіянні такої шкоди. На відшкодування моральної шкоди, суд, враховуючи конкретні обставини справи, вважає за необхідне стягнути 1000 грн. Розподіляючи судові витрати по справі, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до судових витрат, розмір яких має бути визначений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсаційних витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Частина 2 даної норми визначає права даного учасника процесу та порядок його допуску до участі у справі. Позивач просить суд стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати, в тому числі і витрати на оплату правової допомоги у сумі 900 грн., наданої адвокатом [PERSON] Встановлено, що [PERSON] згідно довідки № 4/12 від 24 лютого 2011 року сплатив 900 грн. адвокату [PERSON] за ведення цивільної справи в суді та складання позовної заяви, і того ж дня між ними укладено договір про надання правової допомоги, в тому числі і на представництво інтересів [PERSON] в судах, тобто у даній справі адвокат [PERSON] приймала участь як представник позивача, та за своїм правовим статусом не була особою, яка надавала правову допомогу, а тому вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню.

Outcome: approved