Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 189357,22 грн. за договором про відступлення права вимоги від 22.01.2015 року. В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю, [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Іванченко І.А. заперечила проти задоволення позову в повному обсязі, просила відмовити. Відмову банку виплатити кошти обґрунтувала тим, що 12.06.2015 року розпочато процедуру ліквідації банку, з 11.06.2015 року Національним банком України відкликано вже ліцензію банку. Суд, заслухавши представників позивачки та відповідача , дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Енергобанк» та [PERSON] 16.10.2013 року укладено договір банківського рахунку № [NUMBER] (а.с. 5-7). Станом на 17.02.2015 року згідно виписки по рахунку [NUMBER], залишок коштів на рахунку , відкритому на підставі договору складає 1514857,75 грн.. 22.01.2015 року між позивачкою та ФОП [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого [PERSON] відступила на користь [PERSON]. 189357,22 грн.(а.с. 8,9). Згідно умов даного договору позивачка отримала право вимагати у відповідача повернення коштів, внесених на рахунок у розмірі 189357,22 грн. (а.с. 8). 22.01.2015 р. [PERSON] на адресу банку було направлено повідомлення про те, що вона відступила позивачці право вимоги частини коштів за договором банківського рахунку [NUMBER] від 16.10.2013 року укладеним між первісним кредитором та ПАТ «Енергобанк» (а.с.10). 26.02.2015 року позивачкою направлено Банку вимогу про повернення зазначених коштів. Однак, відповідачем кошти повернуті не були, а надано відповідь про неможливість задоволення вимог третіх осіб на підставі зазначеного правочину про часткове набуття права вимоги за договором банківського вкладу, що вже отримали відшкодування від Фонду в межах суми, встановленої ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 11). На підставі Постанови Правління Національного банку України від 11.06.2015 № 370 « Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Енергобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.06.2015 р. № 115, «про початок процедури ліквідації ПАТ «Енергобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з якими було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Енергобанк» та призначено уповноваженою особаю Фонду на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» [PERSON] строком на 1 рік з 12.06.2015 р. до 11.06.2016 р. включно. В подальшому рішенням виконавчої дирекції Фонду № 136 від 14.07.205 р. відсторонено від виконання обов»язків уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» , [PERSON], і призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ 2Енергобанк» [PERSON]. Згідно п. 2.18. розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку ( затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року № 2), уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку з дня її призначення повертає уповноваженому структурному підрозділу центрального апарату НБУ , який здійснює ліцензування банків - банківську ліцензію. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст.17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. З урахуванням зазначених положень, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або затверджена процедура ліквідації, своїх зобо'вязань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними. Відповідно до ч. 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовано , що з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Згідно ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. Отже, хоча наявний договір про відступлення права вимоги, укладений 22.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 8,9), банк не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахункам власних клієнтів, у тому числі здійснювати будь-які перерахування з рахунку та видачу відповідних сум з рахунку, відкритого на ім'я [PERSON].. Таким чином, задоволення вимог вкладників банку, в який запроваджено процедуру ліквідації, і навіть відкликано банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, банком не можливе. Вкладники не позбавлені права звертатись до Фонду гарантування вкладників. А тому, підстави для задоволення позову відсутні. На підставі ст.ст. 14, 15, 16, 22, 204, 228, 509, 1074 ЦК України, ст.ст. 2, 26-28, 36, 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб",

Outcome: dismissed