Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

03.10.2017 року представник ТОВ "ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ" Жукова Л.М. звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив в стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ" заборгованість за договором надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 300000 гривень та судові витрати у розмірі 4500 гривень, посилаючись на те, що відповідач не виконує вимоги договору про надання поворотної фінансової допомоги №196/17/1216005 від 04.05.2017 року. 28.02.2018 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ", в якій просив визнати недійсним договір про надання поворотної фінансової допомоги №196/17/1216005 від 04.05.2017 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ" та [PERSON] ; стягнути на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 704,80 грн. 13.09.2018 року від представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) ТОВ «ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ» Жукової Л.М. до суду надійшов відзив на зустрічний позов про визнання договору недійсним, в якому представник просила відмовити в зустрічному позові у повному обсязі, посилаючись на те, що на виконання договору про надання поворотної фінансової допомоги № 196/17/1216005 від 04.05.2017 р. ТОВ «ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ» передав [PERSON] грошову суму у загальному розмірі 300000 грн. що підтверджується видатковим касовим ордером від 22.05.2017 року на суму 35000 грн., видатковим касовим ордером від 24.05.2017 року на суму 50000 грн., видатковим касовим ордером від 25.05.2017 року на суму 40000 грн., видатковим касовим ордером від 26.05.2017 року на суму 50000 грн., видатковим касовим ордером від 29.05.2017 року на суму 50000 грн., видатковим касовим ордером від 30.05.2017 року на суму 50000 грн., видатковим касовим ордером від 31.05.2017 року на суму 25000 грн. Доказом отримання грошей позичальником ( [PERSON] ) є його підпис на видаткових касових ордерах. Обставини, на які посилається позивач у зустрічному позові, не свідчать про те, що договір про надання поворотної фінансової допомоги № 196/17/1216005 від 04.05.2017 р. є фіктивним та укладався без наміру створити правові наслідки. [PERSON] не доведено також, що саме діям обох сторін властива ознака фіктивності (що обидві сторони діяли лише для вигляду). Твердження [PERSON] про те, що відповідач (за зустрічним позовом) розробив схему укладення договорів про надання поворотної фінансової допомоги своїм працівникам є надуманими та не відповідають фактичним обставинам, також суперечать доказам по справі та нормам матеріального права. Крім того, позивач (за зустрічним позовом) посилався як на доказ цієї схеми на договори про надання поворотної фінансової допомоги № 1224 від 01.07.2014 р. та № 494 від 25.09.2015 року, які не стосуються предмета доказування, тому відповідно ст.77 ЦПК України не беруться до розгляду. Позивачем (за зустрічним позовом) не було надано суду належних і допустимих доказів того, що укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги № 196/17/1216005 від 04.05.2017 р. є фіктивним, а відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 18.10.2018 року [PERSON] надав до суду відповідь на відзив на зустрічний позов, у якій зазначив, що висновки відповідача (за зустрічним позовом) є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Доказами на підтвердження фіктивності Договору є документи, надані відповідачем на виконання ухвали суду, серед яких, зокрема, копії договорів про надання поворотної фінансової допомоги, укладених Товариством з позивачем, а саме: № 1224 від 01.07.2014 року на суму 60000 грн., №494 від 25.09.2015 року на суму 240000 грн., № 426/16/1216005 від 24.10.2016 року на суму 97900 грн. Відповідач у відзиві стверджує, що ці договори не стосуються предмету доказування, тому не беруться до розгляду. Однак, з даним твердженням відповідача погодитись не можна, оскільки зі змісту вказаних договорів вбачається, що через три місяці - практично відразу з моменту прийняття позивача на посаду територіального менеджера відділу продаж м. Миколаєва, почалось укладання низки договорів на значні суми. При цьому, навіть не дочекавшись настання строку повернення коштів за договором № 1224 - до 05.05.2016 року (згідно додаткової угоди №1 від 20.04.2015 року), Товариство погодилось на укладення наступного договору № 494 на суму, яка у три рази перевищує неповернену за першочерговим договором, із зазначенням строку повернення коштів до 05.05.2016 року. Згодом, Товариство одночасно 12.04.2016 року подовжує строк повернення коштів за двома договорами до 05.05.2017 року. 24.10.2016 року Товариство знову укладає з позивачем договір №426/16/1216005 на суму 97900 грн. зі строком повернення до 05.05.2017 року, однак сторонами додатковою угодою від 04.05.2017 року подовжено строк повернення коштів до 05.05.2018 року. Завершальним договором стає спірний договір, укладений 04.05.2017 року на суму 300000 грн. зі строком повернення до 05.05.2018 року. Таким чином, за час перебування [PERSON] на посаді територіального менеджера відділу продаж м. Миколаїв між сторонами були укладені договори на загальну суму 697900 грн. До того ж, про фінансову неспроможність повернення коштів, начебто наданих позивачу за вказаними договорами Товариству було відомо ще на стадії їх укладання. Про що свідчать довідки про доходи позивача № 91/02 та № 92/02 від 08.05.2018 року. Тому сторони укладали зазначені договори, у тому числі і спірний договір для вигляду, не маючи наміру надання/отримання коштів, передбачених умовами цих договорів, а умисно скриваючи мету їх укладення. Зазначені документи, надані відповідачем до суду, підтверджують наявність певних негласних домовленостей Товариства зі своїми працівникам, у тому числі з позивачем, за яких можлива подальша співпраця у рамках трудових договорів. Однією з таких домовленостей було укладення договорів про надання поворотної фінансової допомоги з метою страхування ризиків Товариства, пов`язаних з можливою несплатою покупцями отриманого товару. Сторони при укладанні договору не мали на увазі настання правових наслідків у вигляді передачі коштів, а уклали його лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. Тобто у сторін договору були відсутні наміри створити за ним юридичні наслідки. Також при його укладенні сторони мали інші цілі, ніж ті, що передбачені умовами договору. У судове засідання представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) ТОВ «ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ» Жукова Л.М. не з`явилась, надала суду клопотання, в якому просила провести судове засідання без участі представника ТОВ «ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ» та відмовити у задоволенні зустрічного позову, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ» заборгованість за договором надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 300000 грн. та судові витрати у розмірі 4500 грн. Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі. Суд, дослідивши подані письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. За положеннями ст..4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст..5 ч.1 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб. Права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом чи договором. Так судом встановлено, що між ТОВ «ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ» в особі Генерального директора [PERSON] та [PERSON] 04.05.2017 року було укладено договір № 196/17/1216005 про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого ТОВ «ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ» зобов`язався передати [PERSON] грошову суму у розмірі 300000 грн. В період з 22.05.2017 року по 31.05.2017 року [PERSON] отримав у касі ТОВ «ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ» фінансову допомогу у розмірі 300000 грн., а саме: згідно видаткового касового ордеру від 22.05.2017 року на суму 35000 грн., видаткового касового ордеру від 24.05.2017 року на суму 50000 грн., видаткового касового ордеру від 25.05.2017 року на суму 40000 грн., видаткового касового ордеру від 26.05.2017 року на суму 50000 грн., видаткового касового ордеру від 29.05.2017 року на суму 50000 грн., видаткового касового ордеру від 30.05.2017 року на суму 50000 грн., видаткового касового ордеру від 31.05.2017 року на суму 25000 грн. Як прописує ст..202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З системного аналізу положень ст..ст.6,11,12, 627 ЦК України, слідує, що сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до приписів ст..13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, правочин може бути визнано недійсним лише з підстав, передбачених ЦК України та зазначених у позові. Відповідно до статей16,203,215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. За положеннями ст..234 ч.1 ЦК України фіктивним є правочин, який учинено без наміру створення правових наслідків які обумовлювалися цим правочином. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Обв`язок доведення відсутності в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки покладено на позивача. Відповідно до правового висновку викладеного ВСУ 19.10.2016 року у справі №6-1873цс16 - при розгляді справ про встановлення фіктивності правочину суди повинні брати до уваги те, що у таких правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. В обґрунтування заявлених вимог, позивач за зустрічним позовом посилався на те, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основними видами діяльності ТОВ «ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ» є оптова та роздрібна торгівля продуктами харчування, напоями (у тому числі алкогольними) та тютюновими виробами. Торгівля здійснюється як на договірній основі так і без оформлення договорів. Не всі покупці, які є в основному, постійними клієнтами Товариства, мають згоду сплатити кошти за товар у день його придбання. Тому, таким клієнтам Товариство йде на зустріч та надає негласну, оскільки відсутні договори, відстрочку оплати Товару протягом семи календарних днів. Однак, з метою страхування своїх ризиків, пов`язаних з можливою несплатою такими покупцями отриманого Товару, ТОВ «ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ» розробило схему укладання договорів про надання поворотної фінансової допомоги своїм працівникам. Такими працівниками є в основному територіальні менеджери відділу продаж, на посаді якого у м. Миколаєві працював і він ( [PERSON] ) з лютого 2014 року по 11.08.2017 року. Схема укладання договорів полягала у тому, що кошти «документально» видавались частинами, на суми поставлених партій Товару у відповідний день, що підтверджено видатковим касовим ордером від 22.05.2017 року на суму 35000 грн., видаткового касового ордеру від 24.05.2017 року на суму 50000 грн., видатковим касовим ордером від 25.05.2017 року на суму 40000 грн., видатковим касовим ордером від 26.05.2017 року на суму 50000 грн., видатковим касовим ордером від 29.05.2017 року на суму 50000 грн., видатковим касовим ордером від 30.05.2017 року на суму 50000 грн., видатковим касовим ордером від 31.05.2017 року на суму 25000 грн. та показами свідків [PERSON] та [PERSON] Доказами на підтвердження фіктивності Договору про надання поворотної фінансової допомоги № 196/17/1216005 від 04.05.2017 року є копії договорів про надання поворотної фінансової допомоги, укладених між ТОВ «ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ» та [PERSON] , а саме: № 1224 від 01.07.2014 року на суму 60000 грн., №494 від 25.09.2015 року на суму 240000 грн., № 426/16/1216005 від 24.10.2016 року на суму 97900 грн. Враховуючи вище зазначене, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити. А вимоги зустрічного позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ» про визнання договору недійсним слід задовольнити.

Outcome: approved