Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У червні 2015р. [PERSON] звернулася до суду з уточненим у подальшому позовом до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (далі-ПАТ«Златобанк») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк», посилаючись на те, що 10.02.2015р. між нею та ПАТ «Златобанк» було укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №080562 (договір банківського вкладу), відповідно до умов якого відповідач відкрив на її імя вкладний (депозитний) рахунок №26301511028555 для розміщення вкладу «Класичний плюс» в іноземній валюті в розмірі 8000 доларів США зі сплатою 9,25% річних строком до 10.03.2015року. Крім того, відповідно до п. 2.7 вказаного договору відповідачем також було відкрито на її імя рахунок для зарахування процентів № 26388512028555. Позивачка зазначала, що на даний час на депозитному рахунку №26301511028555 та рахунку для зарахування процентів № 26388512028555 знаходяться її грошові кошти у розмірі 4219,61 доларів США (4174,86 + 42,97). Стверджувала, що на її звернення про повернення коштів їй було відповідачем відмовлено та повідомлено про ліквідацію банку. Посилаючись на порушення своїх прав, як власника коштів, позивачка просила суд стягнути з ПАТ «Златобанк» на її користь грошові кошти в розмірі 4219,61 доларів США, з яких 4175,86 доларів США, що знаходяться на депозитному рахунку №26301511028555, 0,78 доларів США на рахунку №26280580028555, 42,97 доларів США на рахунку № 26388512028555. Представник позивача, діюча за договором від 01.07.2015р. та ордером від 01.07.2015р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі (а.с.26-27, 28, 29). Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, якою просив суд слухати справу в його відсутність та винести рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, а також надав заперечення на позов (а.с.50,56). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та розділом третім главою 72 книги пятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що у [PERSON] протягом 2013-2015рр. були відкриті депозитні рахунки у ПАТ «Златобанк», що підтверджується платіжними документами банку (а.с.12-18). Судом встановлено, що 10.02.2015р. між [PERSON] та ПАТ «Златобанк» було також укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №080562 (договір банківського вкладу) (а.с.19) Відповідно до п.2.1 Договору ПАТ «Златобанк» відкрив на імя [PERSON] вкладний (депозитний) рахунок №26301511028555 для розміщення вкладу «Класичний плюс» в іноземній валюті в розмірі 8000 доларів США зі сплатою 9,25% річних строком до 10.03.2015р. Відповідно до п.2.7 вказаного договору ПАТ «Златобанк» також було відкрито на імя [PERSON] рахунок для зарахування процентів №26388512028555. Згідно довідки ПАТ «Златобанк» №2014 від 27.08.2015р. станом на 25.08.2015р. залишок коштів на рахунках [PERSON] складає: №26301511028555 4175,86 доларів США; №26280580028555 0,78 доларів США; №26388512028555 - 42,97 доларів США (а.с.118). Частиною 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1066 ЦК України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка: 1) якщо сума грошових коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, залишилася меншою від мінімального розміру, передбаченого банківськими правилами або договором, якщо така сума не буде відновлена протягом місяця від дня попередження банком про це; 2) у разі відсутності операцій за цим рахунком протягом року, якщо інше не встановлено договором; 3) в інших випадках, встановлених договором або законом. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Банк може відмовитися від договору банківського рахунка та закрити рахунок клієнта у разі відсутності операцій за рахунком клієнта протягом трьох років підряд та відсутності залишку грошових коштів на цьому рахунку. Судом встановлено, що на підставі постанови правління Національного банку України від 13.02.2015р. N105 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 13.02.2015р. прийнято рішення N30 про запровадження з 14.02.2015р. по 13.05.2015р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Златобанк» (а.с. 96-99). Постановою правління Національного банку України №310 від 12.05.2015р. у ПАТ «Златобанк» було відкликано банківську ліцензію (а.с.75). Рішенням №99 від 13.05.2015р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Златобанк» (а.с.76-77). Наказом №156 від 13.05.2015р. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» на період з 13.05.2015р. по 12.05.2016р. включно було призначено [PERSON] (а.с.78-79). Пунктом 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним. Відповідно до з ч. ч. 1 та 2 ст.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України,визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відтак, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку. Оскільки, між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунка, які носять майново-грошовий характер, то у даному випадку позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, а відповідач - боржником і оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити виплату грошових коштів за договором банківського рахунку у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, виконання зазначеної операції банком обмежувається положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції чинній на час виникнення спору. Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). Згідно з положеннями ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку. Відтак, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відповідно до ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. З пояснень відповідача до позовної заяви вбачається, що позивачці було проведено відшкодування за коштами, які обліковувалися на її рахунках в ПАТ «Златобанк» в межах гарантованої суми. На підтвердження вказаних обставин до пояснень були надані докази, а саме виписки по особовим рахункам з 07.05.2015р. по 07.09.2015р., з 28.04.2015р. по 07.09.2015р., з 28.04.2015р. по 07.09.2015р. (а.с.68-70). Дані твердження відповідача позивачем не спростовані. Частиною 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, зокрема, банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав. Згідно з пунктом 20.9. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 (зі змінами та доповненнями), після прийняття Національним банком рішення про відкликання в банку банківської ліцензії (власником банку рішення про ліквідацію банку) і призначення ліквідатора поточні та вкладні (депозитні) рахунки клієнтів закриваються ліквідатором банку. Відповідно до ч. 3 ст. 1075 ЦК України, залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Встановлено, що за заявою вимог кредитора №3896 від 15.06.2015р. позивачку було внесено до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Сума акцептованих вимог позивачки відповідно до затвердженого реєстру кредиторів ПАТ «Златоград»» складає 87082,45 грн. Статтею 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено порядок та черговість задоволення вимог до банку під час ліквідації. Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вимоги вкладників-фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, задовольняються у четверту чергу. При цьому, задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку порушує в цілому баланс інтересів кредиторів банку та не узгоджується з положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", якими передбачено, що під час ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку визначається загальна сума його заборгованості перед кредиторами (пасив), формується ліквідаційна маса банку (актив) та здійснюється її реалізація з подальшим спрямуванням коштів, одержаних від продажу майна банку, на погашення акцептованих (визнаних) вимог кредиторів в порядку черговості відповідно до статті 52 цього Закону. Отже, як вважає суд, позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права за договором банківського рахунку в порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". За таких обставин, суд вважає, що задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed