Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить суд визнати недійсним договір застави № 0228/08/12-Аnewv (Z) від 11 липня 2008 року укладений між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком "Форум" в особі Центрального відділення Харківської філії АКБ "Форум". Свої вимоги Позивач обґрунтовує наступним. Позивач зазначає, що 11 липня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком "Форум" в особі Центрального відділення Харківської філії АКБ "Форум" було укладено договір застави № 0228/08/12-Аnewv (Z), відповідно до якого забезпечувалось виконання [PERSON] за кредитним договором № 0228/08/12- Аnewv (Z) від 11.07.2008р.н., Предметом застави є автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2008 р.в., чорний колір, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]., враховуючи, що предмет застави був придбаний у період перебування у шлюбі, а саме: 10.07.2008 року, відповідно до договору купівлі продажу № 359-Х від 10.07.2008року, то він є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому міг бути переданий в заставу тільки за згодою всіх співвласників, тому договір застави № 0228/08/12- Аnewv (Z) від 11.07.2008р.н. уладений між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком "Форум" в особі Центрального відділення Харківської філії АКБ "Форум" слід визнати недійсним. Разом з тим, позивач вважає Договір застави від 11 липня 2008 року недійсним з наступних підстав. Так позивач зазначає, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об"єктом права спільної сумісної власності відповідно до ст.. 60 Сімейного кодексу України. Оскільки [PERSON] та [PERSON] зареєстровані як чоловік та дружина з 15.12.2007 р., оскільки предмет застави був придбаний у період перебування у шлюбі, а саме 10.07.2008 р. Таким чином, позивач зазначає що у відповідності до вимог ст.. 6 ЗУ "Про заставу" майно, що перебуває у спільній власності, може бути передано в заставу тільки за згодою всіх співвласників. Оскільки відповідно до п. 4. 2. Глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., При посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя. На підставі вищезазначеного позивач вважає, що є всі підстави для визнання Договору застави від 11 липня 2008 року недійсним. Представник позивача в судове засідання не з"явився, але через канцелярію надав суду заяву про розгляд справи за його участі позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 11 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком "Форум" та [PERSON] укладено Договір застави, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського округу - Анохіною В. М., та зареєстровано в реєстрі за № 2754 (а.с. 6-9). Відповідно до договроу № 0228/08/12-Аnewv (Z), забезпечувалось виконання [PERSON] за кредитним договором № 0228/08/12- Аnewv (Z) від 11.07.2008р.н., Предметом застави є автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2008 р.в., чорний колір, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]., враховуючи, що предмет застави був придбаний у період перебування у шлюбі, а саме: 10.07.2008 року, відповідно до договору купівлі продажу № 359-Х від 10.07.2008року, то він є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому міг бути переданий в заставу тільки за згодою всіх співвласників, тому договір застави № 0228/08/12- Аnewv (Z) від 11.07.2008р.н. уладений між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком "Форум" в особі Центрального відділення Харківської філії АКБ "Форум" слід визнати недійсним Так, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про заставу" у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих об'єктів. При цьому, ч. 6 п. 23 та ч. 5 п. 24 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року за № 20/5 (із змінами і доповненнями), яка діяла на час вчинення правочину (надалі - Інструкція), визначено, що у разі, якщо документи, що посвідчуються, видаються або засвідчуються, викладені на двох і більше окремих аркушах, вони повинні бути прошиті або скріплені у спосіб, що унеможливлює їх роз'єднання без порушення їх цілісності, з проставленням печатки нотаріуса і зазначенням кількості скріплених аркушів. Якщо посвідчувальний напис не вміщується на нотаріально оформлюваному документі, він має бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріального документа. У цьому разі аркуші, на яких викладено текст документа, і аркуш з посвідчувальним написом прошнуровуються або скріплюються у спосіб, що унеможливлює їх роз'єднання без порушення цілісності, пронумеровуються, кількість аркушів завіряється підписом нотаріуса і скріплюється його печаткою. Відповідно до ч. 1 п. 24 Інструкції при посвідченні правочинів, засвідченні правильності копій (фотокопій) документів і виписок з них, справжності підпису на документах, правильності перекладу документів з однієї мови на іншу, при посвідченні часу пред'явлення документа, при видачі дублікатів на відповідних документах вчиняються посвідчувальні написи за формами, затвердженими Міністерством юстиції України. При цьому, згідно форми № 30, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 10 січня 2005 року за № 1/5 "Про затвердження форм реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, нотаріальних свідоцтв, посвідчувальних написів на правочинах і засвідчуваних документах", визначено, що для посвідчення договорів, укладених фізичними особами за участю юридичних осіб, нотаріус зазначає лише своє прізвище та ініціали. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги щодо визнання недійсним Договору застави не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених ЦК України, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи наведене, на підставі ст. 129 Конституції України,ст.ст. 203, 205, 207, 546, 547, 577 ЦК України, ст. 13 Закону України "Про заставу" та

Outcome: dismissed