Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про захист честі та гідності, який підтримав в судовому засіданні та вимоги мотивує тим, що на даний час він тимчасово виконує обов'язки директора Сумського науково-дослідного центру продуктивності агропромислового комплексу. Взагалі, в цій організації [PERSON] працює з 14 жовтня 1988 року на посаді головного інженера, з 2 серпня 2007 року був атестований на посаду директора, з 1 січня 2016 року на нього [PERSON] тимчасово покладено виконувати обов'язки директора. [PERSON], [INFO] - колишній працівник Сумського науково-дослідного центру нормативів праці (колишня назва Сумського науково-дослідного центру продуктивності агропромислового комплексу). На посаді головного технолога він працював з 10 червня 1992 року по 31 жовтня 2002 року. З 2003 року і по теперішній час, відповідач неодноразово почав писати різного роду звернення до різних інстанцій, які дискредитують честь, гідність та ділову репутацію позивача, як директора установи. Не усвідомивши відповідальність за поширення недостовірної інформації, тобто наклепу, які принижують честь, гідність та його ділову репутаці, як керівника організації, [PERSON] 02.11.2015 в черговий раз подав директору департаменту агропромислового розвитку Сумської облдержадміністрації [PERSON] заяву із завідомо недостовірною інформацією. В своїй заяві [PERSON] називає його принизливими словами «автодорожник» та «профан». Звернення [PERSON]А було підготовлене не з наміром виконати свій громадський обов'язок, а з наміром сформувати негативну думку про нього у новопризначеного директора департаменту агропромислового розвитку Сумської ОДА, підірвати ділову репутацію в очах нового керівника та завадити поданню згоди на продовження з ним контракту на посаді директора Сумського НДЦ продуктивності АПК. Так на першій сторінці своєї заяви [PERSON] перелічує всі свої звернення до правоохоронних та органів управління з 2004 по 2008 роки. Знаючи, що директор департаменту [PERSON] працює на посаді тільки з березня 2015 року, подає свої, 10-річної давності, звернення таким чином, що нібито інформація викладена в тих зверненнях мала місце. Але жодне звинувачення на його адресу, а саме: «...нецільовому використанні бюджетних коштів, ігнорування законів України ( "Про звернення громадян"), кадрові зловживання (кадровий склад центру "Сумиагропромпродуктивність" далеко не відповідає посадовим інструкціям і вимогам до наукової установи), нехтування трудовою дисципліною ( у тому центрі більше прогулюють, ніж працюють), .... фінансові зловживання кримінального порядку...» не знайшло свого документального підтвердження і сам [PERSON] не надав жодного підтверджуючого документу бо їх не існує. [PERSON] умисно вводить в оману директора департаменту агропромислового розвитку Сумської ОДА [PERSON] з метою перешкодити подальшій його професійній діяльності, підірвати його ділову репутацію. На другій сторінці своєї заяви [PERSON], безпідставно звинувачує його - [PERSON] в кримінальній схильності, а саме: «... [PERSON] має підшукати із свого середовища і запропонувати Міністерству агрополітики свою кандидатуру на цю посаду, чесну, порядну людину, без кримінальної схильності (а Суховій-саме такий), професіонала аграрника, а не випадкового автодорожника, як [PERSON], профана в аграрнопромисловому виробництві» далі по сторінці відповідач звинувачує позивача в корупційних діях та ганьбить за те що позивач нібито обіймає посаду директора за хабар, а саме: «Якщо [PERSON] і обіймав посаду директора вказаного центру протягом 10 років (яка ганьба!), то лише завдяки наскрізь корумпованому керівництву НДІ "Украгропромпродуктивність" (ген директор [PERSON]), де без хабарів нічого не робиться ...». На третій сторінці своєї заяви відповідач поширює недостовірну інформацію щодо призначення йому нібито наукової пенсії, а саме: «А директор Сумського центру той [PERSON] навіть зумів у кримінальний спосіб виклопотати собі наукову пенсію, з чим слід розібратися такій же кримінальній прокуратурі». [PERSON] отримує пенсію інваліда, яка призначена згідно із діючим законодавством. Далі по сторінці [PERSON] знову наводить на нього наклеп, а саме: «Якщо той [PERSON] і тримається досі у директорському кріслі, то виключно завдяки корупційним і кримінальним стосункам із колишнім директором НДІ "Украгропромпродуктивність" [PERSON]». [PERSON] з 2010 року не працює в НДІ «Украгропромпродуктивність» і ніякого відношення не має до його посади. Це все надумані, непідтверджені ніякими документами домисли [PERSON] Далі відповідач наводить недостовірну інформацію, яка знову ж таки не відповідаює дійсності і носить наклепницький характер, а саме: «... а ви, зовсім не заслужено, дали йому наукову пенсію, а тепер ще й, зовсім не за спасибі, продаєте йому п'ятирічний контракт на царювання...» і далі «Із цим слід як треба розібратися, бо це і є та сама корупція, з якою наша влада бореться лише язиками та хабарами». Вважає, що [PERSON] у вищезгаданій заяві подав наклеп відносно нього, посягнув на його честь, гідність та ділову репутацію, які є недоторканими. Крім того [PERSON] посягнув на право на його працю, про що свідчить лист голови Сумської обласної державної адміністрації від 17.11.2015 №01-22/79073, в якому не надано згоди на призначення [PERSON] директором Сумського науково-дослідного центру продуктивності агропромислового комплексу. Тому просить суд визнати інформацію, поширену щодо нього в заяві [PERSON] до директора департаменту агропромислового розвитку Сумської ОДА [PERSON] від 02 листопада 2015 року про нецільове використання бюджетних коштів, кадрові зловживання, некомпетентність, нехтування трудовою дисципліною, фінансові зловживання кримінального порядку, корупційні і кримінальні стосунки із колишнім директором НДІ "Украгропромпродуктивність" [PERSON], такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], та невідповідаючу дійсності, недостовірною; Зобов'язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію щодо особи [PERSON], яка була викладена у заяві від 02 листопада 2015 року до директора департаменту агропромислового розвитку Сумської ОДА [PERSON] у такий спосіб, яким вона була поширена, у 5-ти денний термін від дня вступу рішення суду в законну силу. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки викладені ним у заяві факти є правдивими, і відповідають дійсності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на даний час тимчасово виконує обов'язки директора Сумського науково-дослідного центру продуктивності агропромислового комплексу. В цій організації [PERSON] працює з 14 жовтня 1988 року на посаді головного інженера, з 2 серпня 2007 року був атестований на посаду директора, з 1 січня 2016 року на [PERSON] тимчасово покладено виконувати обов'язки директора.(а.с. 8-9) [PERSON], [INFO] - колишній працівник Сумського науково-дослідного центру нормативів праці (колишня назва Сумського науково-дослідного центру продуктивності агропромислового комплексу), 02.11.2015 в подав директору департаменту агропромислового розвитку Сумської облдержадміністрації [PERSON] заяву, в якій висловив думку щодо призначення [PERSON] на посаду директора Сумського науково-дослідного центру продуктивності агропромислового комплексу. (а.с. 5-7). У звязку з заявою [PERSON], Сумська обласна державна адміністрація не дала згоду на призначення [PERSON] на посаду директора Сумського науково-дослідного центру продуктивності агропромислового комплексу.(а.с. 18) У 2008 році [PERSON] звертався до Прем'єр-міністра України з наклепами на [PERSON] та приниженням його честі, гідності та ділової репутації. За цим зверненням була проведена перевірка, з виїздом на місце, порушень у роботі Сумського НДЦ продуктивності АПК. Висновок перевірки: інформація гр. [PERSON] згідно з копією листа, що надійшов від Секретаріату Кабінету Міністрів України від 24.04.2008 р. №41-К-033385/18, щодо порушень у роботі; Сумського науково-дослідного центру продуктивності агропромислового комплексу Мінагрополітики України не отримали свого документального підтвердження.(а.с. 12) Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 квітня 2009 року частково задоволено позовні вимоги [PERSON], визнано недостовірною інформацію викладену [PERSON] у листі до Прем'єр-Міністра України та зобов'язано [PERSON] протягом одного місяця з дня набрання чинності рішення суду направити лист до Прем'єр-Міністра України, в якому зазначити, що вказана інформація є недостовірною, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральних збитків в сумі 600 грн. та відшкодування судових витрат в сумі 316 грн., разом 916 грн. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 23 червня 2009 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 квітня 2009 року залишено без змін.(а.с. 13-17) Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно зі ст.10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно повязане з обовязками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадянської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоровя або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Відповідно до ст.34 Конституції кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запо\-бігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоровя населення, для захисту репутації або прав інших людей. Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний, перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте під час перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обовязок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Зазначене збігається з правовою позицією, викладеною у п. 16 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27 лютого 2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 квітня 2009 року були частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про захист честі та гідності, за обставини викладені у листі на адресу Прем"єр-Міністра України у березні 2008 року. [PERSON], звертаючись з заявою до директора департаменту агропромислового розвитку Сумської ОДА у листопаді 2015 року навів інформацію, яка була вже викладена у його листі до Прем"єр-Міністра України у 2008 році та вирішувалась у судовому порядку, тому ці обставини не доказуються при розгялді данної справи. Заява [PERSON] була подана до органу, який компетентний, перевірити інформацію, зазначену у заяві від 02.11.2015 року, а тому тут мала місце реалізація [PERSON] конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України. За таких обставин суд вважає в задоволенні позовних вимог відмовити за необгрунтованістю. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed