Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

В серпні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "БОБРОВИЦЬКИЙ МОЛОКОЗАВОД", в якому, на підставі ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117, ст. 237-1 КЗпП України, просив стягнути з останнього на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 11 420 грн. 03 коп. та 2 000 грн. моральної шкоди, обґрунтовуючи вимоги тим, що: - він з 22 грудня 2005 р. працював в ПАТ (раніше ВАТ) "БОБРОВИЦЬКИЙ МОЛОКОЗАВОД" на посаді водія третього класу Ріпкинського приймально-охолоджуваного пункту; - 10 серпня 2016 р. звільнився з роботи за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України); - за час роботи перед ним у відповідача виникла 11 420 грн. 03 коп. заборгованості по заробітній платі; - вказана заборгованість, як в день звільнення, так і станом на день подання позову не була йому виплачена; - у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати порушено гарантоване Конституцією України та законодавством про працю його право на оплату праці, що призвело до душевних страждань та змусило його долучати додаткові зусилля для організації свого життя та членів своєї сім'ї, тобто спричинено моральну шкоду, яку останній оцінив у 2 000 грн.. Також в позовній заяві, позивач вказує, що збільшить свої позовні вимоги, після надання відповідачем довідки про повний розмір заборгованості, в тому числі щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за 20 днів, щодо стягнення індексації та компенсації заробітної плати у разі несвоєчасності її виплати. В зміненій позовній заяві від 30.09.2016 р., [PERSON] просив розглянути справу у його відсутність, провести заочний розгляд, збільшив позовні вимоги в частині заборгованості по заробітній платі з 11 420 грн. 03 коп. до 14 166 грн. 75 коп., наполягав на стягненні моральної шкоди в сумі 2 000 грн.. Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексації та компенсації заробітної плати у разі несвоєчасності її виплати в зміненій позовній заяві не виклав. Представник відповідача ПАТ "БОБРОВИЦЬКИЙ МОЛОКОЗАВОД" в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, судом враховується те, що Європейський суд з прав людини в рішенні в справі «Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії» (Union Alimentaria Sanders v. Spain) від 7 липня 1989 року висловив правову позицію, відповідно до якої: заінтересована особа зобовязана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Виходячи з наведеного, зважаючи на ч. 1 ст. 224 ЦПК України та враховуючи те, що [PERSON] не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд знаходить, що є всі умови проведення заочного розгляду справи у відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. По справі встановлено, що [PERSON] з 22 грудня 2005 р. (наказ /розпорядження/ № 205 від 22.12.2005 р. про зарахування на роботу тимчасово не період заготівлі молока) по 10 серпня 2016 р. (наказ № 138 /розпорядження/ про припинення трудового договору (контракту) від 10.08.2016 р., згідно якого останній звільнений за власним бажанням /ст. 38 КЗпП України/) працював в ПАТ (раніше ВАТ) "БОБРОВИЦЬКИЙ МОЛОКОЗАВОД" на посаді водія Ріпкинського приймально-охолоджуваного пункту /приймально-охолоджуваного пункту (Ріпки)/. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом,\~ Законом України "Про оплату праці"\~та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. З витребуваної судом довідки ПАТ "БОБРОВИЦЬКИЙ МОЛОКОЗАВОД" без дати та номеру, за підписами в.о. голови правління [PERSON] та головного бухгалтера [PERSON], скріпленої печаткою ПАТ, яка надійшла на адресу суду 20.09.2015 р. вбачається, що у ПАТ "БОБРОВИЦЬКИЙ МОЛОКОЗАВОД" перед [PERSON], станом на 1 вересня 2015 р., мається 14 166 грн. 75 коп. заборгованості по заробітній платі. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги те, що по справі належними та допустимими доказами доведено розмір нарахованої, але не виплаченої [PERSON] заробітної плати в сумі 14 166 грн. 75 коп., суд знаходить, що з ПАТ "БОБРОВИЦЬКИЙ МОЛОКОЗАВОД" на користь [PERSON] слід стягнути 14 166 грн. 75 коп. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, тобто задовольнити позовні вимоги в цій частині повністю. На підставі ст. 11 ЦПК України, суд не розглядає питання про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексації та компенсації заробітної плати у разі несвоєчасності її виплати, так як такі вимоги остаточно заявлені не були. Вирішуючи вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн., на підставі ст. 237-1 КЗпП України, якою передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд погоджується з доводами останнього про те, що внаслідок тривалої невиплати заробітної плати йому було завдано душевних страждань, він був змушений долучати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї сім'ї. Враховуючи вищеописані характер і спосіб завдання цих втрат, тривалість їх, виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості, суд знаходить, що [PERSON] розмір відшкодування моральної шкоди належить визначити у розмірі 500 грн., який буде достатнім для справедливої сатисфакції, тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити частково. На підставі ст. 88 ЦПК України, з ПАТ "БОБРОВИЦЬКИЙ МОЛОКОЗАВОД" в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 689 грн. (за вимоги майнового характеру в сумі 551 грн. 20 коп. та за вимоги немайнового характеру в сумі 137 грн. 80 коп. пропорційно /1/4 частина/ задоволеним вимогам про стягнення моральної шкоди).

Outcome: partial