Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

До суду звернулась Служба автомобільних доріг у Полтавській області з позовом, відповідно до якого просила суд винести рішення, яким визнати недостовірною та такою, що порушує право на недоторканість ділової репутації Служби автомобільних доріг у Полтавській області інформацію поширену 12.04.2018 року [PERSON] на сесії Полтавської обласної ради наступного змісту: «До мене звернулися працівники кар'єру з Горішніх Плавнів. Це близько ста робітників, яким [PERSON] перекрив залізничну колію і не дає працювати. Без підстав і причин для цього. Люди не можуть працювати, сплачують за цю залізничну дорогу, не мають боргів»; стягнути з [PERSON] на користь Служби автомобільних доріг у Полтавській області 500000 грн. моральної шкоди; судові витрати покласти на [PERSON] На обґрунтування позову зазначено, що 12.04.2018 року на сайті «Kolo.Poltava.ua (Новини Полтави)» за посиланням: http//kolo.news/category/vlada/8286 розміщено статтю «Нардеп звернеться до Прем'єр-міністра з приводу жалюгідного стану Полтавських доріг». У цій статті серед іншого, зазначено наступне: «[PERSON], депутат обласної ради, підтримав позицію [PERSON] й запропонував зібрати профільну комісію та викликати на неї начальника Служби автодоріг, що він відзвітувався про те, чому дороги в області в такому стані й що робиться, аби це виправити. В іншому разі, якщо людина не може впоратися з цим, то обрати нового очільника обласного автодору: - До мене звернулися працівники кар'єру з Горішніх Плавнів. Це близько ста робітників, яким [PERSON] перекрив залізничну колію і не дає працювати. Без підстав і причин для цього. Люди не можуть працювати сплачують за цю залізничну дорогу, не мають боргів». Поширені на сесії Полтавської обласної ради [PERSON] відомості відносно перекриття керівництвом Служби автомобільних доріг у Полтавській області залізничної колії у м. Горішні Плавні та перешкоджання у діяльності роботи кар'єру є необґрунтованими звинуваченнями, не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію керівництва державної установи, та завдають шкоду діловій репутації Служби автомобільних доріг у Полтавській області. Служба автомобільних доріг у Полтавській області немає жодного відношення до будь-якої із залізничних колій у м. Горішні Плавні. При цьому у м. Горішні Плавні є під'їзна залізнична колія, яка належить ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» і обліковується на балансі ДП «Полтавській облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». До майна та діяльності вказаних підприємств Служба автомобільних доріг у Полтавській області немає жодного відношення. Служба автомобільних доріг у Полтавській області та ДП «Полтавській облавтодор» пов'язані лише договірні зобов'язаннями як замовник та виконавець робіт/послуг. [PERSON] стверджує, що до нього звернулися працівники кар'єру за допомогою у вирішенні питання, при цьому жодного запиту Служба автомобільних доріг у Полтавській області від нього не отримувала. Фактично висловлювання [PERSON], не підтвердженні жодним документом і свідчать про умисне поширення ним недостовірної інформації. Поширення [PERSON] вищевказаної негативної, недостовірної інформації спричинило істотної шкоди діловій репутації Служби автомобільних доріг у Полтавській області. Поширювана [PERSON] інформація є фактичним твердженням, а не його оціночним судженням. З боку [PERSON] поширення вказаної інформації було цілеспрямованою дією з усвідомленням наслідків таких дій. Метою спростування висловлюваної [PERSON] недостовірної інформації є відновлення порушеного особистого немайнового права державної установи - Служби автомобільних доріг у Полтавській області на недоторканість її ділової репутації. У результаті поширеної [PERSON] недостовірної негативної інформації до Служби автомобільних доріг у Полтавській області від контрагентів надходять відповідні звернення, у результаті чого відбулося значне зниження престижу та довіри до її діяльності. 25.07.2018 року до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] відповідно до якого, в задоволенні позову Служби автомобільних доріг у Полтавській області [PERSON] про захист ділової репутації юридичної особи та спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди просить відмовити, оскільки він не погоджується із позовними вимогами та зазначає. що він є депутатом Полтавської обласної ради, головою обласного осередку політичної партії «Опозиційний блок», і це є достатнім доказом суду, що він є публічною людиною, а відтак будь-яка інформація навколо його особи, його вислови під час інтерв'ю, конференцій, телепрограм. Виступи на пленарних засіданнях обласної ради становлять суспільний інтерес та предметом для перекручування справжнього змісту його висловів, відношення та ставлення до будь-чого. Ті висловлювання, які були зазначені позивачем в позовній заяві у першу чергу є вже текстом «опрацьованим, перетвореним, переробленим» кореспондентами «Новини Полтави», а не «прямою мовою» відповідача. І це підтверджує сам позивач, який зазначає, що на сайті «Kolo.Poltava.ua» за відповідним інтернет - посиланням він ознайомився із статтею під назвою «Нардеп звернеться до Прем'єр - міністра з приводу жалюгідного стану Полтавських доріг», а тому, претензії з приводу порушення ділової репутації позивача через поширення недостовірної інформації слід направляти в першу чергу до поширювача такої недостовірної інформації - до інформаційного агентства «Новини Полтави». Натомість, на пленарному засіданні облради пряма мова відповідача містила занепокоєність про людей - працівників кар'єру м. Горішні плавні, які звернулися до нього з проблемою відсутності доступу до користування залізничною дорогою, необхідної в роботі. Виступ відповідача водночас був ще і спробою у відкритому обговоренні розібратися в питанні чи дійсно у людей існує така проблема, як це позначиться на їх заробітній платі, добробуті їх сімей. І тому відповідачу не зрозуміло, як відкрита турбота про людей та їх добробут, а також прагнення народного обранця спільно з іншими депутатами облради та представниками підприємств, установ та організацій розібратися в питанні «чи дійсно існує проблема та визначити шлях для її вирішення і допомогти людям» - якимось чином може перетворитися на поширення недостовірної інформації про позивача. Між тим, у висловлюваннях, що є предметом спору у справі, виражають невпевненість, сумніви автора щодо вірогідності висловлюваного, а також підкреслюють вірогідність, що не можна вважати суб'єктивною думкою та поглядом відповідача на подію, оскільки опорю ванна інформація, не містить жодного повідомлення про будь-який конкретний факт. Відтак, як оціночне судження вказана інформація спростуванню не підлягає. Представники сторін під час судового розгляду будь-яких клопотань не заявляли. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю - [PERSON]. позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Представники відповідача за угодою - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з'ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши представників сторін по справі, приходить до наступного. Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, обов'язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Доводячи факт розповсюдження інформації, позивач в якості доказів долучив роздруківку статті «Нардеп звернеться до Прем'єр-міністра з приводу жалюгідного стану Полтавських доріг» поширеної в мережі Інтернет на сайті «Kolo.Poltava.ua (Новини Полтави)» за посиланням: http//kolo.news/category/vlada/8286, відповідно до якої: «[PERSON], депутат обласної ради, підтримав позицію [PERSON] й запропонував зібрати профільну комісію та викликати на неї начальника Служби автодоріг, що він відзвітувався про те, чому дороги в області в такому стані й що робиться, аби це виправити. В іншому разі. Якщо людина не може впоратися з цим, то обрати нового очільника обласного автодору: - До мене звернулися працівники кар'єру з Горішніх Плавнів. Це близько ста робітників, яким [PERSON] перекрив залізничну колію і не дає працювати. Без підстав і причин для цього. Люди не можуть працювати сплачують за цю залізничну дорогу, не мають боргів», та DVD - диск з записом засідання Полтавської обласної ради від 12.04.2018 року, а саме виступи народного депутата України [PERSON] та депутата обласної ради [PERSON], що містить відомості викладенні у статті. Також, на підтвердження факту недостовірної інформації представником позивача надано запит на ім'я директора ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» [PERSON] відповідно до якого, останнього просять надати наступну інформацію, а саме які витрати здійснено ДП «Полтавський облавтодор» на утримання земельної ділянки, обладнання та споруд дробильно-сортувального заводу, що знаходиться у м. Горішні Плавні за період 2014-2018 року? З якими суб'єктами господарювання ДП «Полтавський облавтодор» перебував та перебуває у орендних та інших договірних правовідносинах, предметом яких є земельна ділянка, обладнання та споруди дробильно-сортувального заводу, що знаходиться у м. Горішні Плавні? Чи виконували орендарі та користувачі майна умови укладених договорів в частині порядку повернення майна, сплати орендних платежів тощо? Яка сума заборгованості орендарів та користувачів перед ДП «Полтавський облавтодор»? Згідно відповіді ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за підписом директора [PERSON] за вих. № 01-18/72-9 від 16.04.2018 року зазначено, що станом на 12.04.2018 року за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Будівельників, 41, знаходиться майно, зокрема, під'їздні залізничні колії по доставці сировини з ГОКу довжиною 801 м. та під'їздні залізничні колії, залізничний тупик до станції Золотнишине довжиною 1040,5 м., яке обліковується на балансі Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Згідно договору оренди № 28 від 01.06.2016 року зазначене майно було передано в оренду ТОВ «Єврощебпостач». У 2016 році щомісячні витрати на утримання основних засобів, що розташовані в м. Горішні Плавні складали понад 49 тис. грн.., у 2017 році - 54 тис. грн. Орендар постійно порушував умови укладеного договору оренди в частині сплати орендних платежів. Так станом на 01.10.2016 року заборгованість по орендній платі складала 265,7 тис. грн.; на 01.01.2017 року відповідно - 477.7 тис. грн.; на 01.04.2017 року - 606,7 тис. грн.; на 01.07.2017 року - 742,9 тис. грн..; на 01.10.2017 року - 840, 5 тис. грн. Слід зазначити, що за надані філією послуги з оренди майна на розрахунковий рахунок філії надходили зі значними порушеннями терміну сплати, що призвело в вересні 2017 року до критичного збільшення суми дебіторської заборгованості в межах, що перевищували річний обсяг нарахувань по оренді. Це не давало можливості вчасно відшкодовувати понесені філією витрати по утриманню майна. Дочірнім підприємством направлялись претензії щодо несвоєчасної сплати оренди. Не зважаючи на закінчення договору оренди 01.07.2017 року, майно орендарем було повернуто лише 21.02.2018 року про що складений відповідний акт повернення майна зі строкового платного користування. який підписаний зі сторони ТОВ «Єврощебпостач» директором [PERSON] Станом на 12.04.2018 року ТОВ «Єврощебпостач» не розрахувалося по платежах за оренду майна, заборгованість перед філією «Полтавський райавтодор» складає 173,5 тис. грн. Відповідно до Положення про Службу автомобільних доріг у Полтавській області від 29.11.2016 року № 330, зазначено, що Служба автомобільних доріг у Полтавській області утворена та зареєстрована в порядку визначеному законом, є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України, яке відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 року № 456/2011 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України» є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України. Відповідно до витягу з ЄДРПЮО директором Служби автомобільних доріг у Полтавській області є [PERSON] Тобто судом встановлено, що залізнична колія, щодо якої йдеться у статті, перебуває на балансі Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та не відноситься до відомства Служби автомобільних доріг у Полтавській області. За статтею 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Згідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно роз'яснень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009№1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»(далі Постанова) Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Разом з тим, стороною відповідача зазначено та не заперечується стороною позивача, що відповідач [PERSON] є депутатом Полтавської обласної ради VII скликання, головою фракції у відповідній раді Політичної партії "Опозиційний блок" та головою Регіональної організації політичної партії "Опозиційний блок" у Полтавській області. Тобто на особу відповідача, розповсюджується дія Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" (далі - "Закон"). Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Закону депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України . Депутат місцевої ради, як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов'язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування. Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів (ст. 3 Закону). Відповідно до вимог ст. 10 Закону депутат місцевої ради зобов'язаний підтримувати зв'язок з виборцями, відповідною територіальною громадою, трудовими колективами і громадськими організаціями, які висунули його кандидатом у депутати місцевої ради, а також колективами інших підприємств, установ, організацій, незалежно від форми власності, органами місцевого самоврядування, місцевими органами виконавчої влади, розташованими на відповідній території, брати участь у виконанні доручень виборців, інформувати раду та її органи про потреби виборців та брати безпосередню участь у їх вирішенні, розглядати звернення, заяви і скарги членів територіальної громади, вживати заходів щодо забезпечення їх оперативного вирішення. Крім цього, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону депутат має право порушувати перед органами і організаціями, та їх посадовими особами, а також керівниками правоохоронних та контролюючих органів питання, що зачіпають інтереси виборців, та вимагати їх вирішення. При здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку (п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону). Суд зазначає, що Закон визначає процедуру розгляду депутатом пропозицій, заяв і скарг громадян, а саме: депутат місцевої ради розглядає пропозиції, заяви і скарги громадян, які надійшли до нього, вживає заходів до їх своєчасного, обґрунтованого вирішення; вивчає причини, які породжують скарги громадян, і вносить свої пропозиції щодо їх усунення до органів місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 12 Закону). Крім цього, відповідно до вимог ст. 15 Закону депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності. В самій раді та її органах депутат має право виступати з обґрунтуванням своїх пропозицій (п. 12 ч. 2 ст. 19 Закону). Також, на обґрунтування своїх заперечень, стороною відповідача надано копію звернення працівників ТОВ «Єврощебпостач» з підписами працівників підприємства, відповідно до якого, останні звертаються до депутата Полтавської обласної ради [PERSON] за захистом своїх прав як до представника їхньої місцевої громади, сподіваються на його допомогу. Проблема полягає в наступному: через упереджене ставлення Служби автомобільних доріг України в Полтавській області (керівник - [PERSON].) їхньому підприємству не продовжили договір на користування залізничною колією, перекривають її, зупиняють погрузну та вигризку їхньої продукції хоча підприємство своєчасно сплачує за цю колію та не має боргів. Через це вони втрачають заробітну плату, підприємство замість прибутку отримує збитки, а їхні контрагенти не отримують продукцію, чим порушуються подальші господарські зв'язки. Їхнє керівництво неодноразово зверталося до Полтавського облавтодору і до начальника служби автомобільних доріг [PERSON]. з метою вирішення цього конфлікту. Але з незрозумілих причин [PERSON]. та Полтавській облавтодор відмовились навіть від конструктивного обговорення цього питання. І доки цей конфлікт продовжується, підприємство несе збитки. Простоює, а вони не отримують відповідну заробітну плату. Просять його посприяти вирішенню цього питання для забезпечення роботи їхнього підприємства та забезпечити їх, як його працівників гарантованою роботою. Отже, суд зазначає, що саме викладені у зверненні обставини були оприлюднені Відповідачем під час його виступу на засіданні ради у формі реалізації його прав передбачених п. 12 ч. 2 ст. 19 Закону. Частиною 3 п. 22 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. № 1 передбачає, відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. При цьому фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов'язана робити посилання на таке джерело. Суд зазначає, що з відео запису засідання Полтавської обласної ради вбачається, що відповідач - [PERSON] на початку свого виступу зробив чітке посилання на наявність такого звернення, що надійшло на його адресу та зазначив, що викладена ним інформація міститься саме у зазначеному вище письмовому документі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У пунктах 1, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам розяснено, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Таким чином, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які є вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, а тому їх не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в України, неодноразово наголошував, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження. Європейський Суд звернув увагу на необхідність розрізнення фактів та оціночних суджень: «На думку суду, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна», зазначив суд у рішеннях по справах Лінгенс проти Австрії (п. 46) від 18.07.1986 та «Українська Пресс-Група» проти України (п. 41) від 29.03.2005. Тобто, якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Крім того, у рішенні від 07.12.1976 у справі Хендісайд проти Сполученого Королівства, Європейський Суд з прав людини зазначив і знову підкреслив у п. 41 свого рішення від 08.07.1986 у справі Лінгенс проти Австрії, що свобода вираження поглядів, гарантована ч. 1 ст. 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання ч. 2 ст. 10 Конвенції свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Отже. суд зазначає, що виступ відповідача [PERSON] на сесії Полтавської обласної ради що містить критичну оцінку діяльності директора Служби автомобільних доріг у Полтавській області [PERSON]. був його оціночними судженнями, які сформувалися відносно останнього на підставі звернення працівників ТОВ «Єврощебпостач» та не можуть бути предметом судового захисту. У п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Також, позивачем не доведено наявності сукупності обставин, які дають можливість стверджувати про порушення його ділової репутації. Позивач не надав жодних доказів або обґрунтувань того, що інформація, спростування якої вимагає позивач, негативно позначилась на його діловій репутації, а саме про недовіру до нього його контрагентів, зміну в бік погіршення їх відношення до нього. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Служби автомобільних доріг у Полтавській області до [PERSON] про захист ділової репутації юридичної особи та спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Тому з позивача слід стягнути на користь відповідача судовий збір сплачений останнім за подання апеляційної скарги в сумі 352,40 грн.

Outcome: dismissed