Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТДВ "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" та [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судових витрат. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 11.03.2018 року сталося ДТП між автомобілем «ВАЗ 2107» н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобілем «Nissan Tiida» н/з [NUMBER] під керуванням позивача. Винним у вчиненні зазначеного ДТП постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.04.2018 року визнано [PERSON] . Цивільно правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СТДВ "Глобус" відповідно до полісу № ЛК/4389948 від 08.06.2017 року. 12.03.2018 року позивач звернувся до страхової компанії з відповідним повідомленням про ДТП. 04.04.2018 року позивач разом з представником страхової компанії з`явилися до ТОВ «Н МОТОРС ЮГ» для огляду транспортного засобу та згідно рахунку №НМЗНа-26840 від 04.04.2018 року сума завданих збитків становила 37 439,19 гри. Оскільки представник страхової компанії не погодився з даним рахунком для визначення оцінки розміру матеріальної шкоди, яка завдана внаслідок пошкодження автомобіля «Nissan Tiida» н/з [NUMBER] під час ДТП від 11.03.2018 року незалежним суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] був виготовлений звіт № 0890-06-18 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля «Nissan Tiida» н/з [NUMBER] , згідно якого вартість матеріальної шкоди становить 25 863,66 грн. На багаторазові звернення до страхової компанії із вимогою щодо виплати страхового відшкодування, 10.08.2018 року страхова компанія здійснила виплату у розмірі 13 608,45 гри. А інша частина у розмірі 12 255,21 грн. не виплачена до цього часу. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 серпня 2018 року відкрито провадження у даній справі. 22 лютого 2019 року відповідач ТДВ «СТДВ «Глобус» надав до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що 08 червня 2018 року між [PERSON] та ТДВ СТДВ «Глобус» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/4389948, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності особи, що експлуатує автомобіль «ВАЗ», державний реєстраційний № [NUMBER] . Термін дії полісу страхування встановлено з 09.08.2017 року по 08.06.2018 року, франшиза встановлена 0,00 грн. 12 березня 2018 року до ТДВ СТДВ «Глобус» звернувся [PERSON] із повідомленням про настання ДТП та 30 липня 2018 р. надав заяву про настання ДТП та виплату страхового відшкодування із зазначеними своїх банківських реквізитів. [PERSON] до ТДВ СТДВ «Глобус» не звернувся із заявою про настання ДТП та виплату страхового відшкодування від Страхувальника та не надавав письмові пояснення по обставинам настання ДТП. На виконання вимоги ст. 34.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільні правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ СТДВ «Глобус» замовив у ФОП [PERSON] незалежну оцінку транспортного засобу. Огляд «Ніссан», державний номер № [NUMBER] був проведений у присутності представника Позивача, у зв`язку з чим було складено відповідний Акт огляду транспортного засобу № 06-011 від 10.07.2018 року. Згідно Звіту № 06-011 від 10.07.2018р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ніссан», державний номер [NUMBER] , з урахуванням зносу складає 13 608,45 грн. Коефіцієнт фізичного зносу становить 54 %. 10 серпня 2018 року ТДВ СТДВ «Глобус» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 13 608,45 гри. на картковий рахунок позивача, що підтверджується копією платіжного доручення № 10438 та безпосередньо самим Позивачем не заперечується. Таким чином, ТДВ СТДВ «Глобус» виконало свої зобов`язання за укладеним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4389948 в повному обсязі. Також звертає увагу суду на те, що до позову не надано жодного документу на підтвердження сплати витрат на правову допомогу та обґрунтованого розрахунку співмірності таких витрат. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі вказуючи на необґрунтованість пред`явлених до нього вимог, відсутність належного розрахунку та підтвердження понесених витрат на проведення експертного дослідження та витрат на правову допомогу. 02 січня 2019 року позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив, де звернув увагу суду на те, що для визначення оцінки розміру матеріальної шкоди, яка завдана внаслідок пошкодження автомобіля «Nissan Tiida» н/з [NUMBER] під час ДТП від 11.03.2018 року незалежним суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] 11.06.2018 року був виготовлений звіт № 0890-06-18 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля «Nissan Tiida» н/з [NUMBER] , згідно якого вартість матеріальної шкоди становить 25 863,66 грн. На огляд мого транспортного засобу були запрошені та присутні всі сторони ДТП та СК. До відзиву долучено попередній розрахунок судових витрат. Ухвалою суду від 23 червня 2021 року замінено за позовом [PERSON] до СТДВ «Глобус», [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди відповідача СТДВ «Глобус», його правонаступником ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». В судове засідання позивач [PERSON] та його представник Боровик А.О. не з`явились, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в судове засідання не забезпечив явку свого представника, повторно надіславши клопотання про відкладення судового розгляду. розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився будучи повідомленим про дату та час його проведення, клопотань про відкладення до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Враховуючи викладене та зважаючи на неодноразові неявки відповідачів без надання доказів поважності такої неявки суд приходить висновку про можливість розгляду справ на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 11.03.2018 року біля 12 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107» н/з [NUMBER] по вул. Ак. Заболотного, в с. Ліски Лиманського району Одеської області під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, не дотримав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Tiida» н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.04.2018 року від [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Постанова є чинною. У результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Nissan Tiida» н/з [NUMBER] , власником якого є [PERSON] .. З матеріалів справи вбачається що 08.06.2017 р. між [PERSON] та ТДВ СТДВ "Глобус" був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/4389948, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності особи, яка експлуатує автомобіль "ВАЗ 2107" номерний знак [NUMBER] , терміном дії з 09.06.2017 р. по 08.06.2018 р. Розмір франшизи передбачений 0,00 грн, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн (а.с.51). 12 березня 2018 позивачем [PERSON] подано до страхової компанії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.13, 53) 08 червня 2018 року автомобіль було оглянуто ФОП [PERSON] за участі представника ТДВ СТДВ «Глобус» та власника автомобіля [PERSON] . Згідно звіту № 06-011 від 10.06.2018 р. складеного ФОП [PERSON] вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Nissan Tiida» н/з [NUMBER] , з урахуванням фізичного зносу, який дорівнює 54% складає 13 608 грн без врахування ПДВ (а.с.56 - 62). 09 серпня 2018 р. ТДВ СТДВ "Глобус" було складено розрахунок суми страхового відшкодування , де зазначено: розмір матеріального збитку - 13 608,45 грн, в тому числі деталі 10 832,28 грн, деталі з врахуванням зносу у 54 % - 4982,85 грн, роботи та матеріали - 8625,60 грн. Згідно Страхового Акту від 09 серпня 2018 № ЦВ-ЦВ- 5739, де визначено розмір страхового відшкодування 13 608,45 грн, яку здійснено на банківський рахунок позивача, про позивачем також не заперечується.(а.с.54 - 55) Також 08 червня 2018 року автомобіль було оглянуто ФОП [PERSON] за участі представника ТДВ СТДВ «Глобус» та власника автомобіля [PERSON] . Згідно звіту № 0890-06-18 від 11.06.2018 р. складеного ФОП [PERSON] вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Nissan Tiida» н/з [NUMBER] станом на 08 липня 2018 року складає 25 863,66 грн.(а.с. 15 - 31) Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, на те, що суми страхового відшкодування, виплаченого ТзОВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» з урахуванням положень ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на проведення відновлювального ремонту його автомобіля недостатньо для повного відшкодування шкоди, а тому просив стягнути з відповідачів на свою користь різницю між визначеним у звіті № 0890-06-18 від 11.06.2018 р. складеного ФОП [PERSON] розміром завданої матеріальної шкоди та розміром страхової виплати ТзОВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус». За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц зробила правовий висновок, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. При розрахунку суми страхового відшкодування відповідач ТДВ СТДВ "Глобус", посилається на звіт № 06-011 від 10 06.2018 р. складеного ФОП [PERSON] , згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику «Nissan Tiida» н/з [NUMBER] , з урахуванням фізичного зносу , який дорівнює 54% складає 13 608 грн. Порядок оцінки майна детально врегульовано Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Так, згідно із ч. 1 ст. 9 Закону методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Згідно із п. 8.5.10 та 8.5.11 Методики при визначенні вартості складових частин КТЗ, що підлягають заміні, пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні. Аналізуючи надані сторонами звіти № 06-011 від 10.06.2018 р. складений ФОП [PERSON] та № 0890-06-18 від 11.06.2018 р. складений ФОП [PERSON] суд надає перевагу останньому, оскільки ФОП [PERSON] при складенні звіту було дотримано вимоги Методики та при калькуляції завданого позивачу збитку оцінювачем використано дані вартості запчастин надані офіційним дилером «Nissan» в Одесі - ТОВ «Н Моторс Юг». Крім того до звіту № 0890-06-18 від 11.06.2018 р. ФОП [PERSON] додано cертифікат суб`єкта оціночної діяльності, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача в той час як до звіту № 06-011 від 10.06.2018 р. складеного ФОП [PERSON] не додано будь яких документів на підтвердження права займатись оцінювальною діяльністю кваліфікації оцінювача. Зважаючи на те, що 09 серпня 2018 року ТДВ СТДВ "Глобус" було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 13 608,45 грн. на банківський рахунок позивача , суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути з ТДВ СТДВ "Глобус" 12 255,21 грн недоплаченого страхового відшкодування. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] вартості послуг за виготовлення експертного дослідження у розмірі 1500 грн. та 200 грн., витрат за виклик сторін для проведення оцінки 83,50 грн., витрат на правову допомогу 1000 грн. суд виходить з того, що позивач жодним чином не аргументує необхідність покладення саме на [PERSON] вказаних витрат. Позов не містить посилань на порушення [PERSON] прав позивача чи вчинення ним дій які потягли за собою понесення позивачем додаткових витрат. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України, визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Щодо вимого про стягнення судових витрат, суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Позивач [PERSON] просить суд стягнути з до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», на його користь судових витрат, які витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн. та судового збору При вирішенні вказаних вимог позивача суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. 21 серпня 2018 року між [PERSON] та адвокатом Боровик А.О. було укладено договір про надання юридичних послуг. На виконання вказаного договору [PERSON] сплачено на користь Боровик А.О. 8000 гривень. Право на правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №757/47925/15-ц, від 20.06.2018 у справі №127/1284/14-ц, від 27.06.2018 у справі №554/9348/15-ц, від 25.07.2018 у справі №522/4198/17-ц, від 23.01.2019 у справі №552/2145/16-ц, від 27.01.2020 у справі № 615/596/18. Оскільки витрати на правничу допомогу Позивачем належним чином не підтверджені, зокрема Суду не надано акт приймання-передачі наданих послуг, а надано лише орієнтовний(попередній)розрахунок таких витрат, тому підстав для стягнення судових витрат на оплату правової допомоги у розмірі 7000.00 грн. з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» Суд не вбачає.

Outcome: partial