Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до АТ "БАНК ФОРВАРД", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. за реєстровим № 5976. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 24.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65910217, з примусового виконання виконавчого напису №5976, вчиненого 03.06.2021 року приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Ю., яким стягнуто з нього на користь Акціонерного Товариства «Банк Форвард» заборгованість в розмірі 17121,11 грн. Зазначає, що вона не мала жодних фінансових зобов`язань перед відповідачем, не укладала кредитні договори, підстави виникнення боргу їй невідомі, на її адресу не надходили ані вимоги щодо сплати будь-якої заборгованості, ані повідомлення про існування заборгованості, ані будь-які інші документи щодо фінансових зобов`язань, також не отримував попередження про вчинення виконавчого напису у разі непогашення заборгованості. На думку позивача, відповідач не міг подати належний пакет документів до приватного нотаріуса на підтвердження безспірності грошових вимог до позивача, оскільки вона не мала і не має такої заборгованості. У зв`язку з цим позивач вважає, що зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, тому він не підлягає виконанню. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 6343,00 грн. Ухвалою від 20.08.2021 року (а.с.25-26) було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. засвідчені належним чином копії документів, на підставі яких нею було вчинено виконавчий напис №5976 від 03.06.2021 року. В судове засідання сторони та треті особи не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 01.10.2021 року на виконання ухвали суду від 20.08.2021 року приватним нотаріусом були надіслані копія виконавчого напису №5976 від 03.06.2021 року та копії документів, на підставі яких цей виконавчий напис було вчинено. У супровідному листі нотаріус просила справу слухати за її відсутності. Третя\~\~особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності чи заперечень проти позовних вимог від неї не надходило. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. 03.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5976, яким звернуто стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №106911041 від 08.06.2013 року, укладеним нею із ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД». Як вбачається з вказаного виконавчого напису, строк платежу за кредитним договором №106911041 від 08.06.2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09.11.2018 року по 09.12.2018 року. Сума повної заборгованості складає 16021,11 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 11214,78 грн.; заборгованість за процентами становить 4806,33 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плати із стягувача АТ «БАНК ФОРВАРД», в розмірі 1100,00 гривень, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника складає 17121,11 гривень, що підтверджується копією виконавчого напису (а.с. 13). Разом з тим суду не подані відомості, що спірний виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості, що виникла за Кредитним договором №106911041 від 08.06.2013 року, вчинений в межах строку позовної давності в 3 роки. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній договір відступлення права вимоги за кредитними договорами, укладений між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та АТ «Банк Форвард», відсутнє письмове повідомлення, направлене [PERSON] про відступлення прав вимоги та підтвердження отримання позивачем зазначеної вище вимоги. Оспорюваний виконавчий напис, вчинено на підставі ст.\~ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат»\~та пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. На виконання ухвали Кодимського районного суду Одеської області від 20.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. надані належним чином завірені копії документів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №5976 від 03.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості. Підставою для вчинення виконавчого напису стали наступні документи: - Заява представника АТ «БАНК ФОРВАРД» Шилко Р.В. про вчинення виконавчого напису від 01.06.2021 року №17/1-317/1/480; - Заява Банку «Русский Стандарт» №106911041 від 08.06.2013 року; - Заява про відкриття поточного рахунку [PERSON] від 08.06.2013 року; - Заява Банку «Русский Стандарт» №106911041/ДБО від 08.06.2013 року - Виписка з рахунку [PERSON] за кредитним договором №106911041 від 08.06.2013 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості у розмірі 16021,11 гривень; - Меморіальний ордер АТ «БАНК ФОРВАРД» №823938 від 12.04.2021 року; - Список відправлень без повідомлення. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. відкрито виконавче провадження ВП № 65910217 від 24.06.2021 з примусового виконання виконавчого напису №5976, виданого 03.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з [PERSON] , на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 17121,11 грн.\~\~(а.с. 9). Як вбачається з копії Заяви №106911041, у якій Клієнтом вказана [PERSON] , Публічному акціонерному товариству «Банк Русский Стандарт» було запропоновано (зроблено оферту) на умовах, викладених у Заяві, Умовах надання та обслуговування платіжних карток Банку та Тарифах по карткам Банку укласти Договір про надання та використання платіжної картки (далі - Договір про картку), в рамках якого: випустити на ім`я Клієнта платіжну картку, відкрити поточний рахунок, який буде використовуватися у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням Картки; для здійснення операцій за Рахунком Картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на Рахунку Картки, встановити ліміт, в межах якого Клієнт має право здійснювати операції з використанням Картки за рахунок наданого Банком кредиту (а.с. 14). У пункті 6 вказаної Заяви зазначено, що Клієнт розуміє та погоджується, що прийняття Банком цієї Заяви до розгляду не тягне за собою виникнення у Банку обов`язку з акцепту оферти, зазначеної у цій Заяві (в тому числі обов`язку з відкриття Рахунку Картки та/або надання кредиту на обумовлених в цій Заяві умовах). Банк може відхилити Заяву без роз`яснення причин та без вступу в переписку, та зобов`язується знищити усі надані клієнтом документи. Згідно з Випискою з рахунку, відкритого в АТ «Банк Форвард» 08.06.2013 на ім`я [PERSON] , доданої до заяви про вчинення виконавчого напису, заборгованість [PERSON] перед АТ «Банк Форвард» за умовами кредитного договору №106911041 від 08.06.2013 року за період з 09.11.2018 року по 09.12.2018 року складає 16021,11 грн. Право вимоги щодо стягнення повної заборгованості з боржника виникло 08.01.2019 року. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що відповідачем було надіслано [PERSON] вимогу про необхідність сплатити заборгованість за Кредитним договором № 106911041 від 08.06.2013 року та докази на підтвердження отримання нею такої вимоги. Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей\~87, 88 Закону України «Про нотаріат». У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, нотаріусу не було надано договору, укладеного між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та АТ «Банк Форвард» про відступлення права вимоги за кредитними договорами, що не було взято нотаріусом до уваги при вчиненні виконавчого напису. Серед іншого, при вчиненні виконавчого напису нотаріус посилається на пункт 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172 (далі-Перелік), який було визнано незаконним та не чинним. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р.,\~визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття\~Постанову КМУ №662 від 26.11.2014 року\~«Про внесення змін до переліку документів, за якими\~стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу\~«Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано КМУ опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~постанови Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~ст.88 ЗУ «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~ст.88 ЗУ «Про нотаріат»\~умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням\~статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до\~ст. 124 Конституції України,\~ст.13 Закону України\~Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р.у справі\~№910/13233/17),\~розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р. (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною\~постанову КМУ № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами". Судом встановлено, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 03 червня 2021 року, в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису приватний нотаріус отримувала від стягувача первинні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, докази надіслання боржнику повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, докази належного розрахунку новими кредиторами (оплати встановленої ціни договору) за укладеними договорами відступлення права вимоги, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед стягувачем є безспірними та новим кредитором АТ «Банк Форвард», який як стягувач звернувся з заявою про вчинення виконавчого напису, надано повний перелік документів на підтвердження переходу до нього права вимоги до боржника\~ [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису, необхідність задоволення позову та визнання виконавчого напису від 03 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №5976, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості у розмірі 17121,11 грн., таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу пунктом 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.8 ст.141 цього ж Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №406, укладений 06.08.2021 року між позивачем [PERSON] та АО «Губський та партнери» та Додаткову угоду №1 до зазначеного договору, у якій сторонами було погоджено гонорар Адвокатського об`єднання в розмірі 5435 грн, які клієнт сплачує на підставі рахунку. Згідно квитанцій №ПН1374 ТА №ПН1386 від 06.08.2021 року позивач [PERSON] сплатила на рахунок АО «Губський та партнери» 2435,00 грн. та 3000,00 грн відповідно за договором про надання правової допомоги. Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частинами першою та третьою статті 27\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо. Аналогічний висновок зазначений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 червня 2020 року справа № 466/9758/16-ц (провадження № 61-39474св18). Як встановлено судом, між АО «Губський та партнери» та позивачем [PERSON] був укладений договір №406 від 06.08.2021 року про надання правової допомоги. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення нею витрат в суді першої інстанції. Крім того, як роз`яснив Верховний суд у своїй постанові від 20.11.2020 року у справі №910/13071/19. Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. Враховуючи зазначене вище, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, ціну позову, принципи розумності та справедливості, а також враховуючи ту обставину, що зазначені судові витрати підтверджені належними та допустимими доказами, то суд дійшов висновку, що заявлена до відшкодування сума судових витрат є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, а тому наявні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача АТ «Банк Форвард» на користь позивача [PERSON] витрат, понесених останньою на професійну правничу допомогу. Також, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача АТ «Банк Форвард» на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved