Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнювали. В обґрунтування уточненого позову зазначили, що вони проживають та зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] на підставі ордеру № 60 від 13\~квітня 1999 року. 07 липня 2015 року [PERSON] звернувся до органу приватизації Гвардійської КЕЧ району Дніпропетровської області із заявою про передачу в приватну власність квартири, яку він займає разом із сім'єю. Після чого, відповідачем, як органом приватизації, прийнято рішення № 3201 від 22 липня 2015 року, яким відмовлено в передачі в приватну власність вищезазначеної квартири, на підставі того, що смт\~Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області (військове містечко № 3) включене до переліку закритих військових містечок, в яких приватизація заборонена. Зазначені дії та рішення відповідача позивачі вважають неправомірними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, у звязку з чим, в остаточній редакції позовної заяви, просять: - визнати право на приватизацію [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS]; - визнати протиправним та скасувати рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська №\~3201 від 22 липня 2015 року щодо відмови в передачі квартири, яку [PERSON], [PERSON], [PERSON], займають на підставі ордеру № 60 від 13 квітня 1999 року на території відкритого військового містечка, за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровської, зобовязати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, прийняти рішення про передачу в приватну власність, оформивши належним чином свідоцтво на право власності згідно з ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" та згідно процедури, передбаченої "Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затвердженим МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року. В судовому засіданні 05 жовтня 2015 року представник позивачів [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання 16\~листопада 2015 року не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник відповідача в судове засідання 16\~листопада 2015 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення судового засідання не надавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про перенесення судового засідання на іншу дату у звязку з завантаженістю та великою кількістю судових засідань представників МОУ не має можливості бути присутнім на судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно ордеру № 60 від 13 квітня 1999 року, виданого Міністерством оборони України Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району, [PERSON] та членам його родини надане право на вселення в квартиру, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). 28 березня 2002 року між [PERSON] та відповідачем укладено типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, відповідно до якого [PERSON] отримав у безстрокове користування окрему трикімнатну квартиру, житловою площею 46,94 кв м., розташовану за адресою: [ADDRESS] з правом приватизації найманого житла, відповідно до законодавства (а.с. 47-48). Згідно довідки про склад сімї наймача квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення № 469, виданої 06 липня 2015 року Будинкоуправлінням № 2 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району, в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані, постійно мешкають та мають право на приватизацію житла: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 27 зворот). Вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська. У відповідності до Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ м.\~Дніпропетровська зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, обєктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. Згідно п. 3.2.4 Положення на Квартирно-експлуатаційний відділ м.\~Дніпропетровська покладений обовязок та повноваження щодо утримання житлового фонду. У відповідності до ст. 1 Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі Закон № 2482-ХІІ), державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Судом встановлено, що 07 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу йому та членам його сім`ї квартири у приватну власність у відповідності до Закону № 2482-ХІІ (а.с.\~7). Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська прийнято рішення №\~3201 від 22 липня 2015 року, яким відмовлено [PERSON] в приватизації вищезазначеної квартири (а.с. 5-6). Підставою відмови в приватизації спірного житла в рішенні зазначено те, що згідно листа начальника Генерального штабу ЗСУ [PERSON] № 14492/С від 19\~серпня 2013 року разом із затвердженим переліком закритих військових містечок, входить військове містечко № 3 смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, на території якого знаходиться житловий будинок № 14 на вул. Лісна, смт Черкаське. Той факт, що зазначене містечко є закритим, також підтверджується листом Головного квартирно експлуатаційного управління ЗСУ від 11\~вересня 2013 року № 303/4/15/1183. Окрім того в листі начальника Головного квартирно експлуатаційного управління ЗСУ [PERSON] від 28 липня 2014 року №\~303/4/17/418 зазеначено той факт, що з метою захисту інтересів Міністерства оборони України, запропоновано залишити військові містечка № 3 смт Черкаське та № 4 смт\~Гвардійське в Переліку закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд; розпочати роботу з органами місцевого самоврядування щодо відселення із закритих військових містечок військовослужбовців, звільнених в запас або у відставку; питання приватизації житла та передачі житлових будинків до комунальної власності територіальних громад розглянути після закінчення АТО та затвердженої комплексної програми розвитку і реформування Збройних сил. Суд приходить до висновку, що зазначене рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м.\~Дніпропетровська підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. У відповідності до наданих матеріалів, будинок № 14, розташований за адресою: вул.\~Лісна, смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області перебуває на балансі БУ № 2 Гвардійської КЕЧ району, яке є структурним підрозділом КЕВ м. Дніпропетровська (а.с. 52, 85). Закон № 2482-ХІІ передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України. Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли в звязку з приватизацією житла, відмови уповноваженого органу в проведенні приватизації, виникають з житлових правовідносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства. Конституцією України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені в Законі № 2482-ХІІ. Зазначеним Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п. 2 ст. 2 цього Закону. Відповідно до ст. 2 Закону № 2482-ХІІ не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків памяток садове - паркового мистецтва, історикокультурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири (будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно з Положенням "Про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України", затвердженим Наказом Міністра оборони України № 215 від 21 квітня 2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03 липня 2013 року визначення "закрите військове містечко" та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені. 03 вересня 2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України [PERSON] затверджений останній чинний (він базується на Наказі Міністра оборони СРСР №75 від 22 лютого 1977 року) "Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд", селище міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку. На підтвердження того, що смт Черкаське не наданий статус закритого військового містечка свідчить і Наказ Міністра оборони № 569 від 15 вересня 2011 року "Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад" з затвердженими переліками військового майна. Згідно Наказу Міністра оборони України № 569 "Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад", безоплатно передається у комунальну власність територіальним громадам смт Черкаське і смт\~Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, зазначений Наказ є обовязковим для виконання КЕВ м. Дніпропетровська та Черкаською і Гвардійською селищними радами. Судом встановлено, що законодавством України не визначене юридичне поняття "закрите військове містечко", в звязку з чим, суд приходить до висновку, що смт\~Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не має статусу закритого військового містечка. Статтею 3 Закону № 2482-ХІІ передбачено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю. Згідно з п. 5 ст. 5 вищевказаного Закону, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз. Судом встановлено, що позивачі зареєстровані в спірному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брали, що підтверджується відповідною довідкою Будинкоуправління № 2 про склад сімї, внаслідок чого органи приватизації, згідно з п. 10 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ, не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом. Відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16\~грудня 1999 року затверджене "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і визнання права. Як зазначалося вище, судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ м.\~Дніпропетровська заперечує право позивачів на приватизацію спірної житлового приміщення. Оскільки судом встановлене право позивачів на одержання спірної квартири у приватну власність, а відповідачем оспорюється зазначене право, позовні вимоги в частині визнання права позивачів на приватизацію квартири є обґрунтованими та підлягає задоволенню. Також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3201 від 22 липня 2015\~року, якими [PERSON] відмовлено у передачі в приватну власність, в звязку з тим, що зазначене рішення суперечить наведеним вище нормам законодавства України та порушує права позивачів на отримання житла у власність. Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян" затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність. Так, зокрема, наймач та члени його сімї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобовязаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво. Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону № 2482-ХІІ, відповідно до якої приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині зобовязання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, як органу приватизації, прийняти рішення про передачу в приватну власність, оформивши належним чином свідоцтво на право власності згідно з ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" та згідно процедури, передбаченої "Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян" затвердженого МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року., підлягають задоволенню лише в частині зобовязання Квартирно-експлуатаційного відділу м.\~Дніпропетровська, як органу приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність квартири, яка використовується [PERSON], [PERSON], [PERSON] на умовах найму на території військового містечка за адресою [ADDRESS], згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №\~396 від 16 грудня 1999 року. До наведеного висновку суд приходить внаслідок того, що суд не має повноважень покладення на орган приватизації зобовязання передати зазначену квартиру у власність, оскільки, зазначений обовязок органу приватизації встановлений нормами Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" і в разі, якщо зазначений орган зволікає з винесенням відповідного рішення або вчиненням інших дії, суд має право зобовязати розглянути заяву про передачу житла в приватну власність, вчинити певні дії, та в разі необґрунтованої відмови, скасувати рішення органу приватизації, зобовязати вчинити певні дії. Так, оскільки суд прийшов до висновку про скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про відмову в задоволенні заяви позивача про передачу квартири у власність, зазначений орган приватизації фактично повинен повторно розглянути заяву позивача. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З огляду на викладене вище, суд зважає на те, що матеріали справи містять достатні докази на підтвердження перебування на балансі відповідача спірного майна, а тому про наявність повноважень КЕВ м. Дніпропетровська вирішувати питання про приватизацію житлового фонду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial