Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором № бн від 09.06.2008 року в розмірі 22763,98 грн. та судових витрати по справі в розмірі 229,40 грн.. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 09.06.2008 р. між [PERSON] та позивачем було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В зв'язку з тим, що відповідач порушує свої зобов'язання за Договором станом на 05.12.2013 р. має заборгованість на загальну суму 22763,98 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з вищенаведених підстав. Суду пояснив, що відповідачка жодного разу не сплачувала кошти за даним договором, до суду не звертались з позовами, оскільки відповідач в телефонному режимі погоджувалась на сплату боргу, кошти мала сплачувати щомісяця до 25 числа. Представник відповідача позовні вимоги не визнала в повному обсязі, подала заяву про застосування наслідків пропуску строків позовної давності звернення до суду. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09.06.2008 р. між [PERSON] та позивачем було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-9). Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконувала, у зв'язку з чим виникала заборгованість, сплата кредиту не проводилась жодного разу, що підтверджується випискою з рахунку відповідача, поясненнями представника позивача та представника відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 4. ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Таким чином, договір в цілому або будь-яка його частина повинні бути підписані споживачем. Закон зобов'язує доводити не факт ознайомлення споживача з умовами договору й прийняття їх, а факт передання споживачеві оригіналу договору у письмовій формі. Оригінали будь-яких додатків, додаткових умов чи правил, на які містяться посилання у тексті договору також мають бути надані споживачеві у письмовій формі в оригіналі. Відповідач подала заяву про застосування позовної давності, посилаючись на те, що строк позовної давності у позивача сплив 25.06.2012 року. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк" до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором належить відмовити, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вказаними вимогами, при цьому суд враховує, що жодних доказів, які б свідчили про переривання перебігу строку позовної давності представником позивача суду не надано. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, то відповідно до положень ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed