Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

У квітні 2013 року позивач публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі - ПАТ "Універсал Банк"), яке в подальшому було перейменоване в акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі - АТ "Універсал Банк"), звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Великохацької В.В. від 13 квітня 2013 року було відкрито провадження у цивільній справі №756/4941/13-ц за позовом АТ "Універсал Банк". Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 січня 2017 року судді Маринченко М.М. передано на розгляд цивільну справу №756/4941/13-ц за позовом АТ "Універсал Банк". Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 травня 2017 року цивільну справу №756/4941/13-ц за позовом АТ "Універсал Банк" передано на розгляд судді Васалатію К.А. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 серпня 2019 року судді Андрейчуку Т.В. передано на розгляд цивільну справу №756/4941/13-ц за позовом АТ "Універсал Банк". Свої позовні вимоги АТ "Універсал Банк" обґрунтовувало тим, що 29 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" (далі - ВАТ "Універсал Банк"), правонаступником якого є АТ "Універсал Банк", та [PERSON] укладено кредитний договір №072-2008-478, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 74330,00 швейцарських франків на строк з 29 лютого 2008 року до 10 лютого 2027 року. Базова процентна ставка за користування кредитом становила 11,45% річних, процентна ставка за користування коштами понад встановлений строк (підвищена процентна ставка) - 34,35% річних. 10 та 16 травня 2011 року ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено додаткові угоди до кредитного договору від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 б/н, якими погодили зміну розміру процентних ставок за користування кредитом. 29 лютого 2008 року для забезпечення виконання позичальником зобов`язань, взятих за кредитним договором від 29 лютого 2008 року №072-2008-478, ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки №072-2008-478-Р/1, відповідно якого [PERSON] поручилася за належне та своєчасне виконання позичальником [PERSON] зобов`язань, які виникають з кредитного договору від 29 лютого 2008 року №072-2008-478. 17 березня 2009 року додатковою угодою б/н до указаного договору поруки внесено зміни. 16 травня 2011 року ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON] укладено договір поруки б/н, згідно з яким [PERSON] поручилася за належне виконання [PERSON] зобов`язань, які виникають з кредитного договору від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 зі змінами, внесеними додатковими угодами від 10 травня 2011 року та 16 травня 2011 року б/н. Також для забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки №072-2008-478-Р. 17 березня 2009 року додатковою угодою №1 до зазначеного договору поруки внесено зміни. Зважаючи на те, що позичальник не дотримувався умов кредитного договору, своєчасно не повертав кредит та не сплачував проценти за користування ним, АТ "Універсал Банк" з урахуванням уточнення позовних вимог просило суд стягнути солідарно з позичальника [PERSON] та поручителів [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 (у редакції додаткової угоди від 16 травня 2011 року б/н) у сумі 92126,47 швейцарських франків, у тому числі заборгованість зі сплати тіла кредиту у сумі 72754,24 швейцарських франків, проценти за користування кредитом у сумі 19323,50 швейцарських франків, підвищених процентів за користування кредитом у сумі 48,73 швейцарських франків. Відповідачі відзив на позовну заяву АТ "Універсал Банк" до суду не подали. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги свого довірителя з підстав, наведених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він узяв кредит за договором від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 для придбання житла, проте через фінансову скруту не зміг своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала в частині стягнення з її довірителя заборгованості за кредитним договором від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 (у редакції додаткової угоди від 16 травня 2011 року б/н), зазначила, що у зв`язку з укладенням додаткових угод від 10 травня 2011 року та 16 травня 2011 року б/н змінено основне зобов`язання, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності [PERSON] як поручителя, проте згоди на таку зміну вона не надавала. Наведене свідчить про припинення поруки за договором від 29 лютого 2008 року №072-2008-478-Р. Також представник відповідача зазначила, що 27 жовтня 2010 року банк реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором від 29 лютого 2008 року №072-2008-478, надіславши позичальнику вимогу про необхідність у повному обсязі сплатити заборгованість за кредитом. Проте після спливу шестимісячного строку з дня настання строку виконання основного зобов`язання банк не пред`явивив до поручителя вимоги про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту, а тому згідно з приписами ч. 4 ст. 559 ЦК України порука за договором від 29 лютого 2008 року №072-2008-478-Р припинена. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. Заслухавши вступні слова представника позивача, відповідача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 29 лютого 2008 року ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є АТ "Універсал Банк", та [PERSON] укладено кредитний договір №072-2008-478, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 74330,00 швейцарських франків на строк з 29 лютого 2008 року до 10 лютого 2027 року. Базова процентна ставка за користування кредитом становила 11,45% річних, процентна ставка за користування коштами понад встановлений строк (підвищена процентна ставка) - 34,35% річних (т. 2, а. с. 178-188). 17 березня 2009 року між ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 б/н, якою на період з 10 березня 2009 року до 09 березня 2010 року встановлено базову процентну ставку за користування кредитом у розмірі 10,4% річних, підвищену - у розмірі 18,4% річних та погоджено, що з 10 березня 2010 року до 09 березня 2015 року застосовуватиметься базова процентна ставка у розмірі 14,06% річних, а підвищена - у розмірі 22,06% річних. Починаючи з 10 березня 2015 року базова процентна ставка визначена на рівні 13,45% річних, а підвищена - 21,45% річних (т. 2, а. с. 196-208). 10 травня 2011 року банком та позичальником підписано додаткову угоду до кредитного договору від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 б/н, згідно з якою на період з 10 травня 2011 року до 15 травня 2011 року визначено, що розмір базової процентної ставки за користування кредитом становитиме 3,36% річних, підвищеної - 40,35% річних; встановлено, що з 16 травня 2011 року до 09 травня 2012 року базова процентна ставка складатиме 13,45% річних, а підвищена - 40,35% річних (т. 2, а. с. 209-210). 16 травня 2011 року між ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 б/н, якою на період з 16 травня 2011 року до 09 травня 2012 року встановлено базову процентну ставку за користування кредитом у розмірі 3,36% річних, підвищену - у розмірі 11,36% річних та погоджено, що з 10 травня 2012 року до 09 травня 2017 року застосовуватиметься базова процентна ставка у розмірі 15,96% річних, а підвищена -у розмірі 23,96% річних. Починаючи з 10 травня 2017 року базова процентна ставка визначені на рівні 13,45% річних, а підвищена - 21,45% річних (т. 2, а. с. 211-227). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ВАТ "Універсал Банк" належно виконало умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі, обумовленій у договорі (т. 1, а. с. 39). За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Повернення кредиту та сплата процентів за користування ним повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів згідно з графіком, який є невід`ємним додатком до цього договору. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Однак [PERSON] систематично не виконував взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо щомісячної сплати частини кредиту та процентів за користування ним. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. У п. 5.2.4 кредитного договору від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 (у редакції додаткової угоди від 16 травня 2011 року б/н) сторони погодили, що у випадку прострочення сплати чергового щомісячного платежу та/або інших грошових зобов`язань позичальника за договором (зокрема, але не виключно, щодо оплати кредиту (його частини) та/або процентів за користування кредитом тощо) вважається, що настав новий термін/строк виконання основного зобов`язання (всіх грошових зобов`язань) позичальника за цим договором з дня направлення кредитором позичальнику повідомлення/вимоги кредитора (щодо встановлення нового терміну/строку виконання основного зобов`язання позичальника), якщо інший термін/строк виконання такого зобов`язання не передбачений у повідомленні/вимозі кредитора. У зв`язку з простроченням позичальником [PERSON] сплати чергового щомісячного платежу АТ "Універсал Банк" надіслало йому вимогу від 27 грудня 2012 року про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 (у редакції додаткової угоди від 16 травня 2011 року б/н), яку [PERSON] отримав 31 грудня 2012 року. У цій вимозі відповідач повідомив позичальника, що у разі невиконання ним вимоги, строк повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково, на 61 день з моменту отримання цієї вимоги (т. 1, а. с. 56, 57). Вимоги банку про дострокове погашення кредиту від 14 грудня 2009 року та 25 жовтня 2010 року не можуть вважатись зміною строку виконання основного зобов`язання, позаяк після цього банк та позичальник уклали додаткові угоди до кредитного договору від 11 та 16 травня 2011 року б/н, у яких вони погодили, що основне зобов`язання повинно бути виконане до 10 лютого 2027 року, відмовившись вважати, що строк виконання основного зобов`язання настав достроково. З огляду на те, що боржник не виконав вимогу банку від 27 грудня 2012 року, не усунув порушень умов кредитного договору протягом 60 календарних днів з дати отримання указаної вимоги, строк повернення кредиту у повному обсязі за договором від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 (у редакції додаткової угоди від 16 травня 2011 року б/н) настав 02 березня 2013 року. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 (у редакції додаткової угоди від 16 травня 2011 року б/н) становить 92126,47 швейцарських франків, у тому числі заборгованість зі сплати тіла кредиту у сумі 72754,24 швейцарських франків, проценти за користування кредитом у сумі 19323,50 швейцарських франків, підвищених процентів за користування кредитом у сумі 48,73 швейцарських франків. Проценти за користування кредитом нараховані банком до зміни строку основного зобов`язання (т. 1, а. с. 37). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. 29 лютого 2008 року для забезпечення виконання позичальником зобов`язань, взятих на себе за кредитним договором від 29 лютого 2008 року №072-2008-478, ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки №072-2008-478-Р/1, за яким [PERSON] поручилася за належне та своєчасне виконання позичальником [PERSON] зобов`язань, які виникають з кредитного договору від 29 лютого 2008 року №072-2008-478. 17 березня 2009 року додатковою угодою б/н до указаного договору поруки внесено зміни. 16 травня 2011 року ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON] укладено договір поруки б/н, згідно з яким [PERSON] поручилася за належне виконання [PERSON] зобов`язань, які виникають з кредитного договору від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 зі змінами, внесеними додатковими угодами від 11 травня 2011 року та 16 травня 2011 року б/н (т. 2, а. с. 235-243). За приписами ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. П. 1.1, п. 1.4 договору поруки від 16 травня 2011 року б/н встановлено, що поручитель [PERSON] відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов`язання за кредитним договором від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 (у редакції додаткової угоди від 16 травня 2011 року б/н). У разі порушення боржником зобов`язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо. Отже, позивач має право вимагати солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 (у редакції додаткової угоди від 16 травня 2011 року б/н) з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення додаткових угод від 11 травня 2011 року та 16 травня 2011 року б/н до кредитного договору від 29 лютого 2008 року №072-2008-478) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року у справі №298/825/15-ц зазначив, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. При цьому обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов`язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Для забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки №072-2008-478-Р (т. 2, а. с. 230-231). У зв`язку з укладенням додаткової угоди до кредитного договору від 17 березня 2009 року б/н цього ж дня між банком та поручителем [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору поруки від 29 лютого 2008 року №072-2008-478-Р. Уклавши додаткову угоду до кредитного договору від 16 травня 2011 року її сторони збільшили на період з 10 травня 2012 року до 09 травня 2017 року розмір базової процентної ставки за користуванням кредитом до 15,96% річних, а розмір підвищеної процентної ставки - до 23,96% річних. Умови договору поруки від 29 лютого 2008 року №072-2008-478-Р (зі змінами, внесеними додатковою угодою від 17 березня 2009 року) не містили можливості зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя [PERSON] та укладення окремої угоди. Також у додатковій угоді до кредитного договору від 16 травня 2011 року сторони встановили штраф за кожен випадок невиконання чи несвоєчасного виконання позичальником будь-якого зобов`язання за договором (п. 6.3 кредитного договору від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 (у редакції додаткової угоди від 16 травня 2011 року б/н)), який не був передбачений кредитним договором у редакції додаткової угоди від 17 березня 2009 року б/н. Наведене свідчить про зміну основного зобов`язання без згоди поручителя [PERSON] , внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності. За таких обставин суд вважає, що порука [PERSON] за договором поруки від 29 лютого 2008 року №072-2008-478-Р (зі змінами, внесеними додатковою угодою від 17 березня 2009 року) є припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з солідарно з відповідачів [PERSON] і [PERSON] на користь АТ "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором від 29 лютого 2008 року №072-2008-478 (у редакції додаткової угоди від 16 травня 2011 року б/н) становить 92126,47 швейцарських франків, у тому числі заборгованість зі сплати тіла кредиту у сумі 72754,24 швейцарських франків, процентів за користування кредитом у сумі 19323,50 швейцарських франків, підвищених процентів за користування кредитом у сумі 48,73 швейцарських франків. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачів [PERSON] і [PERSON] на користь позивача судовий збір у сумі 3441,00 грн.

Outcome: partial