Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 2005 року позивач [PERSON] перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво серії [NUMBER] , зареєстроване Гайворонським відділом РАЦС Кіровоградської області та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво серії [NUMBER] , зареєстроване Гайворонським відділом РАЦС Кіровоградської області. Подружнє життя між сторонами не склалося і 25.08.2011 шлюб між нами було розірвано Гайворонським районним судом Кіровоградської області. Після розірвання шлюбу позивач взяла дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Після розірвання шлюбу відповідач змінив місце проживання, а згодом, 04.01.2019 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області був засуджений до 9-ти років позбавлення волі за ст. 187 КК України. Неповнолітні діти залишилися проживати з позивачкою, де проживають до теперішнього часу і знаходяться на її повному утриманні. Відповідач на протязі всього цього часу, з моменту розірвання шлюбу, не цікавиться життям дітей, не бачиться з ними, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків: не турбується про фізичний та духовний розвиток дітей, не цікавиться, як ростуть їхні діти, не вітає їх з днем народження, не купує їм речей, не забезпечує дітей необхідним харчуванням, не забезпечує дітей медичним доглядом, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, аліменти на утримання дітей не сплачує та має заборгованість в розмірі 107 290,00 грн. Такі дії відповідача розцінюються позивачем як ухилення відповідача від виховання дітей, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, а тому вона звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Животовська Г.М., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Представник служби у справах дітей Гайворонської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність. У вирішенні даного спору поклалися на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є кумою позивачки, а тому їй відомо, що відповідач протягом тривалого часу свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дітей не виконує. Не спілкується з дітьми, не навідує їх, матеріально не забезпечує. Позивач самостійно займається вихованням та утримання неповнолітніх дітей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою позивачки та добре знає її сім`ю. Відповідач з часу розлучення дітей не навідує та з ними не спілкується. Ще за час спільного проживання з [PERSON] відповідач зловживав спиртними напоями та вів аморальний спосіб життя. Вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно положень до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Судом встановлено, що з 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак їх сімейна життя не склалося і рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25.08.2011 їх шлюб було розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачці присвоєно дошлюбне прізвище " [PERSON] ", що підтверджується рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25.08.2011(справа № 2-327/11). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , зареєстроване Гайворонським відділом РАЦС Кіровоградської області та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , зареєстроване Гайворонським відділом РАЦС Кіровоградської області. Діти проживають з позивачкою [PERSON] та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 29.05.2020 №1250. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. За змістом ч.ч.1-3 ст 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до довідки Гайворонського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №155 від 29.05.2020, на виконанні Гайворонського РВДВС знаходиться наказ №2-н-49 від 15.08.2011 виданий Гайворонським районним судом про стягнення аліментів з [PERSON] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Заборгованість по аліментах станом на 01.06.2020 складає 107290 грн. З довідки КЗ "Гайворонський ліцей №2" Гайворонської районної ради Кіровоградської області від 26.05.2020 №104 встановлено, що [PERSON] , учень 8-В класу та [PERSON] , учень 5-Б класу навчаються в комунальному закладі "Гайворонський ліцей №2" . Батько [PERSON] , не бере участі у вихованні синів, не відвідує шкільні збори, не спілкується з класними керівниками та вчителями з питань успішності та навчання дітей. Згідно довідки Некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Гайворонської районної ради №173 від 27.05.2020 при зверненні до педіатра у зв`язку з хворобою, на щеплення чи по інших питаннях з [PERSON] , 2006 р.н. та [PERSON] , 2009 р.н. завжди приходить мати, батько був відсутній. Відповідно до статті 165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року визначено, що особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України). Гайворонською районною державною адміністрацією Кіровоградської області до суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітніх дітей [PERSON] , 2006 р.н. та [PERSON] , 2009 р.н.. Згідно вказаного висновку комісією з питань захисту прав дитини при Гайворонській РДА прийнято рішення про залишення питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітніх дітей [PERSON] , 2006 р.н. та [PERSON] , 2009 р.н.залишити на розсуд суду. Судом встановлено та підтверджено відповідними доказами, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання та утримання дітей, не проявляє батьківської турботи, не спілкується з дітьми, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, як і не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дітей. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, а тому позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] буде доцільним та відповідатиме інтересам дітей. Враховуючи наведене та

Outcome: approved