Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

04 січня 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Українська факторингова компанія" (далі ТОВ "Українська факторингова компанія") звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 травня 2016 року між публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» (далі - ПАТ «[PERSON] Аваль») та публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» (далі - ПАТ «Вектор Банк») укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/08-112/71014 від 29 жовтня 2007 року, укладеним між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] перейшло до ПАТ «[PERSON] банк». Також 26 травня 2016 року між ПАТ «[PERSON] банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір про відступлення права вимоги № 2, відповідно до якого право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія». Крім того, 27 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було посвідчено договір, укладений між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія», про відступлення права за договорами іпотеки, відповідно до якого останнє набуло права нового іпотекодержателя стосовно нерухомого майна, належного [PERSON] та переданого ним в іпотеку, а саме: цілого житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Покровка, Очаківського району, Миколаївської області по вул. Ковалівська, 36, який розташований на земельній ділянці площею 0,25 га з кадастровим номером 4825183201:01:003:0043. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 014/08-112/71014 від 29 жовтня 2007 року у розмірі 949138 грн. 87 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ТОВ «Українська факторингова компанія» права власності на предмет іпотеки - вищевказаний житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельну ділянку, а також звільнити житловий будинок з-під арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 квітня 2010 року АА № 215453, виданою Корабельним відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції. Представник позивача - ТОВ "Українська факторингова компанія" в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в силу ст. ч.ч. 5, 9 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та оголошення в пресі. Представник третьої особи - Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи - ПАТ «АППБ Аваль» в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи - ПАТ «Вектор Банк» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином повісткою, надав заяву про розгляд справи без його участі. Також до судового засідання надійшли письмові пояснення представника ПАТ «Вектор Банк», в яких зазначено про відсутність правових підстав для задоволення позову ТОВ "Українська факторингова компанія" про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на це майно. При цьому, представник ПАТ «Вектор Банк» посилається на те, що на даний час, відповідно до вимог ст.ст. 38, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою фонду на ліквідацію ПАТ «Вектор Банк» вживаються заходи до забезпечення збереження активів банку, зокрема, здійснюється перевірка правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону (включаючи Договір відступлення прав вимоги від 26 травня 2016 року, на який посилається позивач). Вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, який не передбачений ні чинним законодавством, ні договором іпотеки. Крім того, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували належність йому на праві власності іпотечного майна, тому позивач не відноситься до кола осіб, які мають право звернутися з позовом про зняття арешту з майна (а.с.187-192). Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. 29 жовтня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений нотаріусом Очаківського районного нотаріального округу в Миколаївській області, зареєстрований в реєстрі за № 1068, відповідно до умов якого, останній передав в іпотеку банку житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Покровка Очаківського району Миколаївської області, по вул. Ковалівська, 36, розташований на земельній ділянці площею 0,25 га. (а.с.4-6). Відповідно до п.1.1 іпотечного договору, він забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору від 29 жовтня 2007 року № 014/08-112/71014, укладеного з [PERSON], за умовами якого позичальник зобовязаний до 29 жовтня 2027 року повернути іпотекодержателю кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 631000 грн., сплатити відсотки в розмірі 12,95 річних за користування ним, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором. Також в п.1.1 іпотечного договору зазначено, що іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку загальною площею 0,25 гектарів з кадастровим № 4825183201:01:003:0043, на якій розташований предмет іпотеки, та на яку іпотекодавець зобовязується отримати Державний акт про право власності на земельну ділянку і передати його на зберігання іпотекодержателю. Відповідно до умов п.п. 3.1.4, 3.1.5 іпотечного договору сторони дійшли згоди, що у випадку невиконання іпотекодавцем зобовязань за цим договором або позичальником за кредитною угодою іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу в порядку, передбаченому п.5 іпотечного договору. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2009 року, яке набрало законної сили 21 грудня 2009 року, задоволено позов ВАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON] та до [PERSON] про дострокове розірвання договорів та стягнення заборгованості за кредитним договором. Достроково розірвано кредитний договір від 29 жовтня 2007 року № 014/08-112/71014, укладений між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] та договір поруки від 29 жовтня 2007 року № 014/08-112/71014/ІІ, укладений між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] Також вказаним рішенням стягнуто з [PERSON] та з [PERSON] солідарно на користь ВАТ «[PERSON] Аваль» заборгованість за кредитним договором від 29 жовтня 2007 року № 014/08-112/71014 на суму 670024 грн. 83 коп., судові витрати у розмірі 1958 грн. 50 коп., а всього 670274 грн. 83 коп. (а.с.10-11). Житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Покровка Очаківського району Миколаївської області, по вул. Ковалівська, 36, та розташована за цією ж адресою земельна ділянка площею 0,25 гектарів, з кадастровим № 4825183201:01:003:0043, за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належать [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26 грудня 2016 року № НВ-4802924992016, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 26 грудня 2016 року № 76979429 (а.с. 7, 25-30). Також з вказаної інформаційної довідки вбачається, що 11 грудня 2007 року на підставі постанови державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №215453 від 16 жовтня 2010 року, накладено арешт на нерухоме майно, належне [PERSON], а саме: на будинок, що знаходиться в с.Покровка Очаківського району Миколаївської області, по вул. Ковалівська, 36. 26 травня 2016 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/19, відповідно до якого до ПАТ «Вектор Банк» перейшли права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с.14-17). В цей же день, між ПАТ «[PERSON] банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір про відступлення права вимоги № 2, відповідно до якого права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, перейшли до ТОВ «Українська факторингова компанія» (а.с.20-21). Згідно витягу з реєстру боржників, що є додатком до даного договору про відступлення права вимоги, до ТОВ «Українська факторингова компанія» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 29 жовтня 2007 року № 014/08-112/71014, заборгованість за яким складає 949138 грн. 87 коп. з яких: 623219 грн. 49 коп. заборгованість за основною сумою кредиту, 85973 грн. 20 коп. заборгованість за відсотками, 239946 грн. 19 коп. пеня (а.с. 22). Також 27 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було посвідчено Договір про відступлення права за договором іпотеки, укладений між ПАТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», зареєстрований в реєстрі за № 1329, відповідно до якого останнє набуло права нового іпотекодержателя стосовно предмета іпотеки, а саме: цілого житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Покровка, Очаківського району, Миколаївської області по вул. Ковалівська, 36, належного [PERSON] (а.с. 18-19). В цей же день приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було посвідчено договір про відступлення права за договором іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 1331, укладений між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія», відповідно до якого останнє набуло права нового іпотекодержателя стосовно вищевказаного предмета іпотеки, належного [PERSON] (а.с. 23-25). Згідно висновків про оцінку майна, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Покровка, вул. Ковалівська, 36, станом на 21 червня 2017 року складає 149110 грн. 00 коп., вартість земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої за цією ж адресою - 325000 грн. 00 коп. (а.с. 200, 201). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 572 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003р. №898-ІV (далі Закон №898-ІV), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, суд дійшов висновку, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки і суд не наділений повноваженнями вирішувати вказане питання таким способом. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, яка, відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. Також можливість набуття права власності на предмет іпотеки за рішенням суду не передбачена умовами укладеного між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] договору іпотеки від 29 жовтня 2007 року № 014/08-112/71014, право вимоги за яком перейшло до ТОВ "Українська факторингова компанія". Так, п.п.5.4 вказаного договору визначено способи звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п.п. 5.5.1 цей договір згідно ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя і є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього договору іпотеки, який в даному випадку є правовстановлюючим документом. Згідно п.п. 5.5.2 договору, реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Право вибору способу задоволення вимог належить іпотекодержателю (п.п.5.7 договору). Крім того, п.п.5.1 договору визначено, що у разі порушення основного зобовязання або умов цього договору іпотеко держатель надсилає позичальнику або іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення на предмет іпотеки. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів того, що [PERSON] направлялась письмова вимога про сплату заборгованості за кредитним договором з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності є безпідставними. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття арешту з цього майна. Відповідно до розяснень, наданих в п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 3 «Про судову практику про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, заставодержатель (іпотекодержатель) залучаються до участі у справі в якості третіх осіб. Таким чином, оскільки спірне майно не належить позивачеві на праві власності, його позовні вимоги про звільнення цього майна з-під арешту з підстав, зазначених в позовній заяві задоволенню не підлягають. З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності та звільнення майна з-під арешту слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed