Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Далешівської сільської ради, [PERSON], в якому визнати за нею просить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно довідки Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області № 1475 від 11.09.2017 року, головою колгоспного двору за адресою: [ADDRESS], була - [PERSON]. [PERSON] померла [INFO]. На момент її смерті, з нею у вказаному житловому будинку проживала її внучка - [PERSON].Згідно Заповіту, [PERSON] заповіла належне їй майно [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає, оскільки вони втрачені. Доказом того, що позивач спадщину прийняла після смерті [PERSON] є Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай). Згідно довідки Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 11.12.2017 року № 1192, за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,25 га. Після смерті [PERSON], позивач звернулася до державного нотаріуса, із заявою про прийняття спадщини. Проте, згідно із постанови державного нотаріуса від 03.11.2017 року, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документа. Технічним паспортом на житловий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] знаходиться за адресою: [ADDRESS]. А також в технічному паспорті на житловий будинок визначено, що інвентаризаційна вартість будинку становить 217 315,00 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовільнити із підстав наведених в позові. Представник відповідача Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився. Згідно поданого до суду листа, Далешівська сільська рада просить судовий розгляд справи проводити без участі представника сільської ради. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає повністю, відмовляється від своєї частки на житловий будинок на користь своєї дочки [PERSON] та не заперечує щодо визнання за нею права власності на житловий будинок. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» Вих. № 8214 від 08.09.2017 р. стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим № 31 в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (голова колгоспного двору) на підставі свідоцтва про право власності видане Городенківським РВК 6.11.1989 р., на підставі рішення цього ж виконкому № 184 від 11.10.1989 р. Довідкою № 1209 від 18.12.2017 р., виданою виконавчим комітетом Далешівської сільської ради стверджено, що вулиця і номер будинку в [ADDRESS]. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в [ADDRESS], складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1960 року, загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м., 2 літніх кухонь, комори, стодоли, стайні, сараю, 2 курників, 2 гаражів, вбиральні, дровітні, навісу, криниці, огорожі, вигрібної ями. Інвентаризаційна вартість становить 217315 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З довідки № 1475 від 11.09.2017 року, виданої виконавчим комітетом Далешівської сільської ради слідує, що в [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали: [PERSON], 1933 р.н., голова колгоспного двору; [PERSON], 1924 р.н., чоловік; [PERSON], 1958 р.н., син; [PERSON], 1960 р.н., невістка; [PERSON], 1990 р.н., внучка. [PERSON] помер [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 08.07.1997 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] помер [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 25.01.2001 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає повністю, відмовляється від своєї частки на житловий будинок на користь своєї дочки [PERSON] та не заперечує щодо визнання за нею права власності на житловий будинок, що стверджено поданою до суду заявою. Згідно з заповітом від 16.11.2005 р., посвідченим секретарем виконавчого комітету Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 08.02.2006 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Копією свідоцтва про народження позивача серія [NUMBER], копією свідоцтва про народження батька позивача - [PERSON] серія [NUMBER], стверджено, що [PERSON] є внучкою [PERSON] [PERSON] після реєстрації шлюбу 22.04.2015 року з [PERSON], присвоєно прізвище "[PERSON]", що стверджено копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER]. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] (позивач). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із спадкової справи № 355/2007, наданої суду встановлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори К.С. Білоконь № 2050/02-31 від 03.11.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби [PERSON], яка померла [INFO], на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS], оскільки позивач не надав правовстановлюючі документи на згаданий житловий будинок. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Згідно довідки № 1192 від 11.12.2017 року, виданої виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що за домогосподарством в [ADDRESS], згідно по господарських книг, закріплена земельна ділянка в кількості 0,54 га, а саме: для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель - 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства біля жилого будинку - 0,29 га. Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 317, 328, 1216 ЦК України,

Outcome: approved