Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

02 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позивачка зазначала, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 1994 року по 18 червня 2013 року. За період шлюбу на ім"я чоловіка за нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу придбали нежитлове приміщення в с.Павлівка Снігурівського району по вул.Радянська,36 площею 66.1 кв.м., вартістю 264176грн. і земельну ділянку за тією ж адресою площею 0.0083га для здійснення підприємницької діяльності оціночною (ринковою) вартістю 33673грн. Позивачка просила визнати за нею право на 1/2 частку вказаних нежитлового приміщення та земельної ділянки. 23 вересня 2015 року [PERSON] подав зустрічний позов, яким просив визнати спільним майном подружжя 40/100 нежитлової будівлі старої школи в с.Павлівка Снігурівського району по вул.Радянська,36, а також земельну ділянку для обслуговування нежитлового приміщення площею 0.0428га, які були придбані в період шлюбу і зареєстровані на ім"я дружини за договорами купівлі-продажу, які нотаріально посвідчені та визнати за ним право власності на 1/2 частку вказаних об"єктів нерухомості. Ухвалою суду від 01 жовтня 2015 року зустрічну позовну заяву об"єднано в одне провадження з первісним позовом. Заявами від 21 жовтня 2015 року сторони уточнили позовні вимоги. Просили суд провести поділ спільного майна подружжя з передачею у приватну власність [PERSON] 40/100 нежитлової будівлі старої школи в с.Павлівка Снігурівського району по вул.Радянська,36, земельної ділянки площею 0.0428га для обслуговування нежитлового приміщення, місце розташування вул.Радянська,36"а" в с.Павлівка Снігурівського району за погодженою сторонами вартістю об"єктів нерухомості відповідно у 60000грн. та 15000грн.; [PERSON] - нежитлове приміщення в с.Павлівка Снігурівського району по вул.Радянська,36 площею 66.1 кв.м., погодженою вартістю 50000грн. і земельну ділянку за тією ж адресою площею 0.0083га для здійснення підприємницької діяльності вартість якої погодили у 3000грн. За судового розгляду сторони підтримали уточнені позовні вимоги і взаємно визнали заявлені до них позовні вимоги. При цьому вказали, що вартість об"єктів нерухомості визначили за погодженням. Заслухавши учасників процесу, дослідивши представлені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 1994 року по 18 червня 2013 року. На підтвердження вказаних обставин суду надано рішення Снігурівського районного суду від 05 червня 2013 року у справі за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.7). Сторони заявили позови про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми тощо) самостійного заробітку (доходу). Ввважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності. Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домоволеністю між ними. За правилами ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, ящо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторонами повідомлено суду про визначення домовленістю між ними чи про укладання шлюбного договору. Також судом не встановлено обставин, що мають істотне значення, на те, щоб відступити від засади рівності часток. Згідно п.23 Постанови ПВСУ від 21 грудня 2014 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п.22 Постанови ПВСУ від 21 грудня 2014 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"). За п.29 наведеної Постанови, відповідно до положень статей 57, 61 СК України, ст. 52 ЦК України майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. При цьому, відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона має довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. Сторони погодили перебування у спільній власності подружжя 40/100 (267,5 кв.м) нежитлової будівлі старої школи, яка знаходиться по вулиці Радянська,36 в селі Павлівка Снігурівського району Миколаївської області, вартістю 60000грн.; земельної ділянки площею 0,0428га для комерційного використання (обслуговування нежитлового приміщення), по вулиці Радянська,36"а" в селі Павлівка Снігурівського району Миколаївської області, ціною 15000грн.; нежитлового приміщення (приміщення магазину) по вулиці Радянська,36 в селі Павлівка Снігурівського району Миколаївської області, площею 66.1 кв.м, вартістю 50000грн.; земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності площею 0,0083 га по вулиці Радянська,36 в селі Павлівка Снігурівського району Миколаївської області, вартістю 3000грн. Належність майна підтверджується договорами купівлі-продажу від 29.08.2001 року та від 05.02.2004 року стосовно нежитлових приміщень і договорами купівлі-продажу земельних ділянок, датованих 25.06.2003 року і 12.03.2009 року. Вартість спільного майна, визначена за погодженням між подружжям. Суд вважає, що включення до складу спільного майна подружжя об"єктів нерухомості, які були придбані ними у якості фізичної особи - підприємця, а саме [PERSON] земельної ділянки, а [PERSON] нежитлового приміщення є обґрунтованим, оскільки як встановлено у суді, подружжя спільно провадило підприємницьку діяльність у торгівельній сфері з 1996 року. Майно придбано на кошти з доходу від підприємницької діяльності. При визначенні об"єктів майна, що передається у власність кожного з бувшого подружжя, суд враховує заявлені ними вимоги, враховує порядок використання сторонами будівель і прилеглих до них земельних ділянок, що склався та вважає, що [PERSON] підлягає виділенню 40/100 (сорок відсотків) нежитлової будівлі старої школи по вулиці Радянська,36 в селі Павлівка Снігурівського району Миколаївської області з земельною ділянкою площею 0,0428га по вулиці Радянська,36"а" в селі Павлівка Снігурівського району Миколаївської області з цільовим призначенням для комерційного використання (обслуговування нежитлового приміщення); [PERSON] підлягає виділенню 9/100 нежитлового приміщення всієї будівлі старої школи, площею 66.1 кв.м (приміщення магазину) по вулиці Радянська,36 в селі Павлівка Снігурівського району Миколаївської області з земельною ділянкою площею 0,0083га по вулиці Радянська,36 в селі Павлівка Снігурівського району Миколаївської області, яка призначена для здійснення підприємницької діяльності. На прохання сторін суд не ухвалює про компенсацію різниці вартості майна, виділеного кожному з них. В порядку ст.ст.88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з [PERSON] розміру судових витрат, частково несплаченого при подачі зустрічної позовної заяви.

Outcome: approved