Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Позивач звернувся до відповідачів з позовною заявою посилаючись на те, що в рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 08.04.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 10.09.2014 року, визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна будинку №4 по 3-му пров. Горіхівському м.Чернівці проведені 03.02.2004 року філією «Чернівецький аукціонний центр державної компанії « Національна мережа аукціонних центрів» визнано недійсними акт державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м.Чернівці [PERSON] про проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна та свідоцтва ВВВ № 233374 про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме будинку № 4 по 3-му провулку Горіхівському м.Чернівці загальною площею 267,6 кв.м., в тому числі житловою 93,9 кв.м., видане приватним нотаріусом [PERSON] 18 лютого 2004 року, яке 23.02.2004 року зареєстровано в Чернівецькому комунальному бюро технічної інвентаризації. В задоволенні вимог про визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів відмовлено. Оскільки позивач не з власної волі передала своє майно [PERSON], що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці та ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 10.09.2014 року, то воно, на думку позивача, підлягає витребовуванню у [PERSON] з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України. В зв?язку із скасування свідоцтва ВВВ № 233374 про придбання [PERSON] з прилюдних торгів будинку №4 по 3-му провулку Горіхівському м.Чернівці, позивач звернулась до Реєстраційної служби головного управління юстиції в Чернівецькій області із заявою про скасування запису про реєстрацію права власності за [PERSON] на вищевказане майно, надавши при цьому судові рішення. Як вбачається зі змісту рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 20285631 віід 26.03.2015 року позивачу було відмовлено в державній реєстрації права власності на будинок №4 у 3-му провулку Горіхівському м.Чернівці. скільки подані нею для проведення державної реєстрації прав судові рішення не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвічують, зокрема в рішенні визнається недійсним правовстановлюючий документ, але відсутні відомості про припинення права власності. Просила витребувати у [PERSON] у власність [PERSON] житловий будинок №4, що розташований по 3-му провулку Горіхівському м.Чернівці, загальною площею 267,6 кв.м., в тому числі житловою 93,9 кв.м. Скасувати запис про державну реєстрацію права [PERSON] На житловий будинок №4 по 3-му провулку Горіхівському м.Чернівці, загальною площею 267,6 кв.м., в тому числі житловою 93,9 кв.м. В судовому засіданні представник позивача позовні івимоги підтримала в повному обсязі. Посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали та пояснили, що будь-яких правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] немає. Просили відмовити в задоволенні позову. Представник Реєстраційної служби у м.Чернівці в судове засідання не з?явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Вирішення позовних вимог залишив на розсуд суду. Представник Шевченківського ВДВС в судовому засіданні вирішення позовних вимог залишив на розсуд суду. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав пояснення, які були надані відповідачем та представником відповідача, просив відмовити в задоволенні позову. Представник ПАТ Державна акціонерна компанія « Національна мережа аукціонних центрів» в судове засіданні з?явився, будучи належним чином неодноразово повідомлений про день та час слухання справи, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 08.04.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 10.09.2014 року, визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна будинку №4 по 3-му пров. Горіхівському м.Чернівці проведені 03.02.2004 року філією «Чернівецький аукціонний центр державної компанії « Національна мережа аукціонних центрів» визнано недійсними акт державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м.Чернівці [PERSON] про проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна та свідоцтва ВВВ № 233374 про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме будинку № 4 по 3-му провулку Горіхівському м.Чернівці загальною площею 267,6 кв.м., в тому числі житловою 93,9 кв.м., видане приватним нотаріусом [PERSON] 18 лютого 2004 року, яке 23.02.2004 року зареєстровано в Чернівецькому комунальному бюро технічної інвентаризації. В задоволенні вимог про визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів відмовлено. В зв?язку із скасування свідоцтва ВВВ № 233374 про придбання [PERSON] з прилюдних торгів будинку №4 по 3-му провулку Горіхівському м.Чернівці, позивач звернулась до Реєстраційної служби головного управління юстиції в Чернівецькій області із заявою про скасування запису про реєстрацію права власності за [PERSON] на вищевказане майно, надавши при цьому судові рішення. Як вбачається зі змісту рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 20285631 від 26.03.2015 року позивачу було відмовлено в державній реєстрації права власності на будинок №4 у 3-му провулку Горіхівському м.Чернівці. скільки подані нею для проведення державної реєстрації прав судові рішення не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвічують, зокрема в рішенні визнається недійсним правовстановлюючий документ, але відсутні відомості про припинення права власності. Загальних перелік способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений ст. 16 ЦК України. Позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, Порушене право можу бути захищене у спосіб, хоча і не передбачений зазначеною нормою, законом чи договором, але такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідками, спричиненими порушенням. Згідно вказаної норми, власник порушеного права може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних права, свобод чи інтересів. Згідно зі\~ст. 15 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно частини 1 та 2\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом пред'явлення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого ст. ст.\~215,\~216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову у разі, якщо існують підстави, передбачені\~ст. 388 ЦК України, що дають право витребувати майно у добросовісного набувача (постанова Верховного Суду України від 03.10.2011 року у справі № 6-36цс11) ("Висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1ст. 355\~ЦПК України, за 2010 - 2011 рр." від 01.06.2012 року). Стаття 388 ЦК України\~передбачає право власника на витребування майна від добросовісного набувача. Зокрема, згідно з ч. 1 цієї статті, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. При цьому, ч. 2\~ст. 388 ЦК України\~містить заборону витребування майна у добросовісного набувача та визначає, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку встановлено\~Законом України "Про виконавче провадження". Зокрема,\~ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження"\~врегульована реалізація майна, на яке звернено стягнення. Згідно з ч. ч. 1, 5 - 9 зазначеної статті\~Закону України "Про виконавче провадження", реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч. 8\~ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. У разі відчуження майна за відплатним договором відповідно до ч. 1ст. 388\~ЦК України\~власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (п. п. 1 - 3 зазначеної статті). Наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Під час розгляду вимог про витребування майна у його набувача мають бути враховані всі умови, передбачені\~ст. 388 ЦК України\~(постанова Верховного Суду України від 06.12.2010 року у справі № 3-13гс10). При вирішенні спорів про витребування майна з чужого незаконного володіння відповідно до ст. ст.387,\~388 ЦК України\~необхідно встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника або особи, якій він передав його у володіння, за наявності на це згоди законного розпорядника зазначеного майна (постанова Верховного Суду України від 28.03.2011 року у справі № 3-17гс11) ("Висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1\~ст. 111-16 ГПК України\~за 2010 - 2011 рр." від 01.04.2012 року). Разом з тим, за змістом ч.1\~ст. 388 ЦК України\~передбачено встановлення обставин вибуття майна з володіння власника, який вважає своє право власності порушеним та вимагає повернення майна, а не особи, яка в подальшому здійснила продаж цього майна відповідачу ( постанова Верховного Суду України від 21.11.2012 року у справі №6-136цс12). Згідно акту прилюдних торгів продавцем спірного майна є Шевченківський ВДВС МУЮ Чернівецької області, покупцем відповідач, який набув право власності на спірне майно у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Наслідком задоволення позовних вимог про визнання прилюдних торгів недійсними не є поновлення права власності боржника на майно, що було предметом продажу, а повернення його до ВДВС, у якого настає обов?язок проведення відчуження такого майна відповідно до вимог законодавства. На підставі наведеного, оцінюючи дослідженні судом докази в їх сукупності, їх належність, допустимість та достатність, та норми чинного законодавства, те, що добросовісність набувача спірного майна [PERSON] презюмується, такий набув право власності на спірне майно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, що, відповідно до ч. 2\~ст. 388 ЦК України, однак таке не виключає можливість витребування у нього спірного майна якщо прилюдні торги були визнані недійсними, однак враховуючи зміст п. 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», те, що позовні вимоги обґрунтовані рішенням про визнання публічних торгів недійсними, позовні вимоги власника про витребування проданого на торгах майна задоволенню не підлягають, адже інтереси позивача фактичного не були порушені внаслідок відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів, так як, позивачу було відомо про можливість реалізації такого майна, оскільки вона була обізнаною у виконавчому провадженні з приводу примусового виконання рішення суду про стягнення з неї боргу, і на таку фактично ліг ризик відчуження її майна, необачливого вибору контрагента у межах процедури виконавчого провадження, тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed