Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (далі - ПАТ "Укртелеком"), Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, яке було перейменоване в Оболонський районний відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Оболонський РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ)) про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У серпні 2020 року [PERSON] виявила, що на її квартиру накладено арешт ухвалою Мінського районного суду м. Києва від 13 червня 2001 року б/н, обтяження зареєстровано Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою 22 жовтня 2004 року за № 1402879; ухвалою Мінського районного суду м. Києва від 13 червня 2001 року № 2-2530, обтяження зареєстровано Першою київською державною нотаріальною конторою 01 листопада 2004 року за № 1427931. Позивачем було з`ясовано, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2001 року з неї стягнуто на користь закритого акціонерного товариства "УТЕЛ" (далі - ЗАТ "УТЕЛ") заборгованість у сумі 8524,94 грн. Рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ "УТЕЛ" заборгованості у сумі 8524,94 грн. та ухвала суду про накладення арешту на майно позивача в архіві Оболонського районного суду не збереглися. Наявність арешту, накладеного на належну позивачеві квартиру, унеможливлює розпорядження нею. Ураховуючи наведене, позивач просила суд зняти арешт з квартири [ADDRESS] , накладений на підставі ухвал Мінського районного суду м. Києва від 13 червня 2001 року б/н та від 13 червня 2001 року № 2-2530. Відповідачі відзивів на позовну заяву [PERSON] до суду не подали. Представник позивача у судовому засіданні позов свого довірителя підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ "Укртелеком" у судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечував, обґрунтовуючи це тим, що його довіритель є неналежним відповідачем у справі, позаяк правонаступником ЗАТ "УТЕЛ" у зобов`язаннях, які виникли у зв`язку з наданням послуг рухомого (мобільного) зв`язку є товариство з обмеженою відповідальністю "Три Моб". Представник відповідача Оболонського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явився, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив, заяви про розгляд справи відсутності свого представника до суду не подав. Заслухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача ПАТ "Укртелеком", дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Згідно з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За договором купівлі-продажу від 27 червня 1996 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] придбали у власність квартиру [ADDRESS] (а. с. 11-13). Судом з`ясовано, що ухвалою Мінського районного суду м. Києва від 13 червня 2001 року у цивільній справі за позовом ЗАТ "УТЕЛ" до [PERSON] про стягнення заборгованості вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , співвласником якої є [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ "УТЕЛ" заборгованість у сумі 8620,19 грн і на його виконання було видано виконавчий лист № 2-209. 11 лютого 2002 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції у м. Києві Буцик І.С. відкрито виконання провадження з виконання вказаного судового рішення. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2002 року розстрочено до травня 2005 року виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ "УТЕЛ" заборгованості у сумі 8620,19 грн. На підставі цієї ухвали Мінського районного суду м. Києва від 13 червня 2001 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ЗАТ "УТЕЛ" до [PERSON] про стягнення заборгованості 22 жовтня 2004 року Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження квартири [ADDRESS] за № 1402879, а 01 листопада 2004 року - Першою київською державною нотаріальною конторою за № 1427931 (а. с. 16). Ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормою ч. 1 ст. 321 ЦК України гарантовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Заборгованість у сумі 8620,19 грн, яка була стягнута з [PERSON] на користь ЗАТ "УТЕЛ" за рішенням Оболонського районного суду м. Києва, сплачена боржником у повному обсязі, що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи (а. с. 17-24). Оскільки рішення у справі виконане, потреба у продовженні дії заходу забезпечення позову, вжитого ухвалою Мінського районного суду м. Києва від 13 червня 2001 року, відпала. Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 4 п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (ст. 158 ЦПК України). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись учасник справи (ч. 1 ст. 158 ЦПК України). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Подібний за змістом висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 640/17552/16-ц. Згідно з ч 1 ст. 2, ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, а також інших правовідносин, з єдиним обмеженням, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Указані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Зважаючи на те, що [PERSON] була відповідачем у цивільній справі, у рамках якої в порядку забезпечення позову ухвалою Мінського районного суду м. Києва від 13 червня 2001 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , співвласником якої є [PERSON] , цей арешт має бути скасований в іншому порядку, аніж пред`явлення позову, а саме - шляхом подання заяви про скасування заходів забезпечення позову відповідно до положень ст. 158 ЦПК України. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] про зняття арешту з квартири [ADDRESS] , накладеного ухвалою Мінського районного суду м. Києва від 13 червня 2001 року, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed