Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернувся\~ до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок № 1 по вул. Зарічній у селі Вербівка Новоград-Волинського району Житомирської області, загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м. (далі - Будинок ). В обґрунтування своїх вимог зазначив, що після смерті [PERSON], яка померла 25.12.2016 року, відкрилась спадщина, що складається, зокрема, з Будинку, що належав їй. Як спадкоємець за заповітом, він прийняв спадщину, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Тому змушений звернутися до суду для захисту своїх спадкових прав. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, надіслав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, та, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що\~25.12.2016 року померла [PERSON] /а.с.7/,\~ після смерті якої відкрилась спадщина, окрім іншого, на Будинок, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку /а.с.15/, однак згідно довідки Чижівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 03.03.2017 року № 83, значиться за померлою /копія а.с. 12/. За свого життя [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши заповіт на ім`я [PERSON], позивача по справі/а.с. 6/. 22.03.2017 року на Будинок було виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що він побудований в 1950 році та має наступні господарські будівлі: коридор, кладовку, кухню, кімнату, загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м /а.с.16-18/. Після смерті [PERSON] позивач спадщину прийняв /а.с.8/, однак у вчиненні нотаріальної дії постановою нотаріуса від 29.06.2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього /а.с. 10/. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до чинного на час будівництва Будинку (1950 рік) законодавства, яке не пов'язувало виникнення права власності на житловий будинок у сільській місцевості із проведенням його реєстрації, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку та прийняття його в експлуатацію. Натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах. Як слідує з матеріалів справи, право власності на Будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном. Пунктом 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Так як до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на Будинок, що залишився після смерті [PERSON] Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved