Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою Рівненського районного суду від 28.10.2013 року у кримінальній справі №1-32/11 по обвинуваченню [PERSON], [INFO], працюючого технічним директором ЗАТ "Агроресурс" за ч.3 ст.365 КК України, відповідача по справі звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з передачею його на поруки трудового колективу ПАТ "Агроресурс", а кримінальну справу закрито. В подальшому ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 28.01.2014 р. постанову Рівненського районного суду від 28.10.2013 р. залишено без змін. Постановою Рівненського районного суду від 28.10.2013 року встановлено, що [PERSON], будучи службовою особою ПАТ "Агроресурс" вчинив дії, які явно виходять за межі його повноважень, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, що полягало у залученні позивача [PERSON], як працівника ПАТ "Агроресурс" для виконання його безпосередніх трудових обов'язків та виконання роботи, не передбаченої трудовим договором, під час виконання якої [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Позивач вказує, що внаслідок вчиненого злочину було заподіяно шкоду його здоров'ю, оскільки останній частково втратив працездатність, а також завдано моральну та майнову шкоду, право на відшкодування якої він має згідно законодавства, та на відшкодування втраченого заробітку за час хвороби. Позивач згідно до поданої заяви позов підтримав та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідач не з'явився в судове засідання. Про час слухання справи сторона була повідомлена належним чином. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи в його відсутність. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості постановлення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, постановою Рівненського районного суду від 28.10.2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.365 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки трудовому колективу, кримінальну справу закрито. Потерпілий в результаті злочинних дій відповідача - позивач [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, в результаті чого перебував на стаціонарному лікуванні у Рівненській обласній клінічній лікарні (надалі - РОКЛ) з 27.11.2009 року по 18.01.2010 року, що підтверджується довідкою лікарні №1278 від 01.12.2009р. З 18.01.2010 року по 28.01.2010 року позивач перебував на лікуванні в Інституті нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова АМН України, де 20.01.2010 р. йому було проведено операцію, що підтверджується випискою з історії хвороби №226 від 28.01.2010р. В подальшому з 28.01.2010р. по 02.02.2010р. позивач знову стаціонарно лікувався в РОКЛ, що підтверджується епікризом №100651 (154857), з 16.04.2010р. по 30.04.2010р. стаціонарно лікувався в травматологічному відділенні Рівненської ЦРЛ (згідно епікризу №2615). У червні 2010 року позивач пройшов курс реабілітаційного лікування наслідків компресійного перелому хребта у Спеціалізованому спинальному санаторії ім.акад. Н.Н.Бурденко, на лікування якого ним витрачено 24917,98 грн. З 10.05.2011р. по 24.05.2011 р. знаходився на лікуванні в Рівненській ЦРЛ (епікриз №26/29/269). Згідно довідки до акту огляду МСЕК №0190345 від 09.06.2011р. позивачу встановлено третю групу інвалідності на строк до 01.06.2013 року та відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №865 від 10.06.2011 рекомендовано санаторно-курортне лікування, вартість якого згідно рахунку - фактури №С/М-000102 від 30.06.2011р. складає 25 335,00 грн., що підлягає стягненню з відповідача. В подальшому позивач пройшов стаціонарне лікування в неврологічному відділенні Рівненської ЦРЛ з 31.01.2012р. по 10.02.2012 р. у зв'язку з наслідками травми (епікриз №706/122) за час якого витратив кошти в сумі 552, 71 грн., що підтверджується письмовими доками у справі. В серпні 2012 року позивач проходив лікування у ДП "Спеціалізованому спинальному санаторії ім. акад. Н.Н.Бурденко", витративши на лікування 1 555,72 грн. З 08 січня 2013 року по 18 січня 2013 року позивач проходив стаціонарне лікування у неврологічному відділенні Рівненської ЦРЛ (епікриз №104/15), витративши на лікування 938,99 гривень. З 24 квітня 2013 року по 03 травня 2013 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Рівненської ЦРЛ у зв'язку з наслідками перелому хребта (епікриз №2667/424), витративши на лікування 352 гривні. З 10 листопада по 2 грудня 2013 року позивач проходив стаціонарне обстеження та лікування у обласному центрі артрології та відновного лікування Рівненської центральної міської лікарні (епікриз №22795). З 04 листопада 2013 року по 13 листопада 2013 року позивач проходив стаціонарне лікування у Рівненській центральній районній лікарні (епікриз №6694/1040). На лікування було витрачено 743,86 гривень. У відповідності до пункту 8 частини 2 статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків згідно пункту 3 частини 2 статті 11 ЦК України є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 1177 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно з положеннями ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди підлягають до задоволення. Крім того, згідно з висновком експерта №23 від 29 лютого 2012 року у кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON], ступінь втрати [PERSON] загальної працездатності становить 55%. Відповідно до ст. 1195 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до вимог ст. 1197 Цивільного кодексу України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Позивач вказує, що його середній заробіток за час, що передував завданню шкоди, не перевищував п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Таким чином, з [PERSON] має бути також стягнуто втрачений заробіток в розмірі 55% від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати за період з 01.12.2009 по 31.03.2012, що складає: 01.12.2009-31.12.2009 744 грн. * 5 * 55% = 2046 грн. 01.01.2010-31.03.2010 869 грн. * 3 місяці * 5 * 55% = 7169,25 грн. 01.04.2010-30.06.2010 884 грн. * 3 місяці * 5 * 55% = 7293 грн. 01.07.2010-30.09.2010 888 грн. * 3 місяці * 5 * 55% = 7326 грн. 01.10.2010-30.11.2010 907 грн. * 2 місяці * 5 * 55% = 4988,50 грн. 01.12.2010-31.12.2010 922 грн. * 5 * 55% = 2535,5 грн. 01.01.2011-31.03.2011 941 грн. * 3 місяці * 5 * 55% = 7763,25 грн. 01.04.2011-30.09.2011 960 грн. * 6 місяців * 5 * 55% = 15840 грн. 01.10.2011-30.11.2011 985 грн. * 2 місяці * 5 * 55% = 5417,5 грн. 01.12.2011-31.12.2011 1004 грн. * 5 * 55% = 2761 грн. 01.01.2012-31.03.2012 1073 грн. * 3 місяці * 5 * 55% = 8852,25 грн. 01.04.2012-30.06.2012 1094 грн. * 3 місяці * 5 * 55% = 9025,5 грн. 01.07.2012-30.09.2012 1102 грн. * 3 місяці * 5 * 55% = 9091,5 грн. 01.10.2012-30.11.2012 1118 грн. * 2 місяці * 5 * 55% = 6149 грн. 01.12.2012-31.12.2012 1134 грн. * 5 * 55% = 3118,5 грн. 01.01.2013-28.02.2013 1147 грн. * 2 місяці * 5 * 55% = 6308,5 грн., а всього - 105 685, 25 грн. За таких обставин, за період з 01.12.2009 по 28.02.2013 з [PERSON] має бути стягнуто 105 685, 25 гривень втраченого заробітку. Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач зазначає, що до весни 2010 року він не міг ходити, обслуговувати себе. З листопада 2009 року по лютий 2011 року йому взагалі не було відомо, чи він буде ходити, внаслідок чого він тривалий час хвилювався, не мав бажання далі жии. Душевних страждань завдавав і той факт, що він потребує стороннього догляду, не може самостійно себе забезпечувати, створює проблеми і незручності близьким, через нього вони змушені були витратити всі свої кошти і заборгували велику суму грошей. Внаслідок отриманих травм при падінні з висоти позивач перестав чути на праве вухо. З листопада 2009 року по травень 2010 року він постійно перебував у лікарнях, через що було порушено його звичайний спосіб життя. Також він втратив роботу, його визнано інвалідом та змушений три рази в рік проходити стаціонарне лікування у неврологічному відділенні. Розладналося і особисте життя. Тому, за вказаних обставин позивач вважає, що йому має бути відшкодовано моральну шкоду у розмірі 250 000 гривень. Вимога щодо відшкодування моральної шкоди обґрунтовується моральними стражданнями позивача, які він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача. Він перенесла стрес, моральні страждання, змушений був здійснювати додаткові зусилля з організації свого життя. Виходячи з характеру допущеного відповідачем порушень прав позивача, характеру та тривалості душевних страждань позивача, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення для відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Суд вважає, що вищезазначений розмір моральної шкоди відповідає принципу розумності і справедливості. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, враховуючи положення ст.ст. 23, 280, ч.1 ст. 1167 ЦК України суд вважає, що позов про відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved