Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Успіху» про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 03.10.2012 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Успіху» та [PERSON] уклали договір № 84/77 Бук.С. відповідно до умов якого товариство повинно підготувати до друку та видати книги [PERSON] у 3-му кварталі 2013р. Разом з тим, товариство своїх зобов'язань не виконав. В позовних вимогах просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Успіху» на його користь основний борг в розмірі 4 800,00 грн., пеню в розмірі 980,77 грн., інфляційні втрати в розмірі 910,66 грн., 3 % річних в розмірі 163,33 грн. та судовий збір в розмірі 244,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився повідомлений за останнім відомим місцем перебування. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.10.2012 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Успіху» та [PERSON] (надалі - Позивач) уклали договір № 84/77 Бук.С. (а.с. 9). Відповідно до п. 7.3 Договору Відповідач повинен підготувати до друку та видати книги позивачу у 3-му кварталі 2013р. Разом з тим, Відповідач своїх зобов'язань не виконав. Як вбачається з матеріалів справи Позивач при укладанні договору сплатив Відповідачу 4 800,00 грн. що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №84/77 бук С від 03.10.2012 р. (а.с. 10). Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст, 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. У відповідності до ст.ст. 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за виняткомправочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар І (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно п. 6 ст. 256 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Пунктами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи вимоги статті 3 Закону України від 22.11.1996р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", пеня нараховується у розмірі, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ в межах скороченого строку позовної давності. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Станом на 18.11.2014 р. сума основного боргу за договором складає 4 800,00 грн., пеня - 980,77 грн., інфляційні втрати - 910,66 грн., 3% річних - 163,33грн., що підтверджується розрахунком який міститься в матеріалах справи та береться до уваги судом (а.с. 11-13). Таким чином, вимоги позивача про повернення боргу є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки на час розгляду справи відповідач зобов'язання за договором позики не виконав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задовольняється, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого судового збору в розмірі 244,00 грн. (а.с. 7).

Outcome: approved