Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

22.01.2021 до суду надійшла заява [PERSON] в якій вона просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , померлим [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування заяви зазначає, що вона є донькою [PERSON] . Через похилий вік та загострення різного роду хронічних захворювань батько потребував постійного догляду з боку близьких осіб. Внаслідок цього, починаючи з 2010 і до смерті батька, проживала разом з ним без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , допомагала батькові у веденні господарства, брала участь у підтримання чистоти, належному санітарному стані житлових приміщень, забезпечувала батька ліками, особистим піклуванням, готувала їжу. [INFO] [PERSON] помер, після смерті останнього залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки за кадастровим номером 6322684000:02:002:0345, право власності на яку посвідчено державним актом серії ЯД № 037401. Звернувшись у січні 2019 року до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом отримала відмову нотаріуса, оскільки не доведено факт прийняття спадщини. Ухвалою судді від 25.01.2021 відкрито провадження у справі та залучено у якості заінтересованої особи Золочівську селищну раду Харківської області. В судове засідання заявник заяву підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що [PERSON] це її батько, у 2010 році він став погано себе почувати, тому вона стала його доглядати та проживати разом з ним за адресою: [ADDRESS] . до його смерті. Поховання здійснила за свій рахунок. Інші спадкоємці відсутні. Від представника заінтересованої особи- Золочівська селищна рада Харківської області надійшла заява в якій Золочівський селищний голова Коваленко В.М. справу просить розглядати за відсутності представника, рішення покладає на розсуд суду. Представник заінтересованої особи - Золочівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, правом на подання пояснень не скористався. Із Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області до суду на виконання вимог ухвали від 25.01.2021 року надійшла копія спадкової справи № 2/2019 після [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В родині [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] актовий запис № 8, про що видано відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] .(а.с. 8) 20 листопада 1993 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Малорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Малорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області 20.11.1993. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу зазначено - [PERSON] . (а.с.9). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 037401 [PERSON] належала земельна ділянка кадастровий номер 6322684000:02:002:0345 площею 4,3336 гектарів у межах згідно з планом на території Малорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на прво користування землею, договорів оренди землі за № 010869500031.(а.с. 14) [INFO] у віці 59 років у селищі Перемога Золочівського району Харківської області помер [PERSON] , про що 11.03.2011 Малорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області складено актовий запис № 04 та видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.7). З довідки в.о. старости Малорогозянського старостинського округу Золочівської селищної ради Натальченко А.М. від 31.05.2019 №14-01-03/88 вбачається, що [PERSON] який помер [INFO] , на момент своєї смерті був постійно прописаний за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на протязі шести місяців з дня його смерті за вказаною адресою проживали, але не були зареєстровані його донька- [PERSON] та його онука [PERSON] . [PERSON] вела з померлим спільне домашнє господарство та поховала померлого за свій рахунок. (а.с.12). Згідно належним чином завіреної копії спадкової справи № 2/2019, наданої на виконання ухвали суду від 25.01.2021 Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області, 08.01.2019 надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину від [PERSON] який дії на підставі довіреності в інтересах [PERSON] . Заяву було прийнято, зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2019 за № 6 та заведено спадкову справу № 2/2019. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Посвідчених заповітів померлого [PERSON] немає. Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 08.01.2019, винесеною державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори, Козелько Т.М. , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] - відмовлено, оскільки на час відкриття спадщини [PERSON] не була зареєстрована разом зі спадкодавцем за вказаною адресою та не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, факт прийняття спадщини не встановлений (а.с.28 на звороті-29). Допитані у судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] проживала у свого батька за адресою: [ADDRESS] приблизно починаючи з 2010 року до дня його смерті, доглядала його, поховання здійснювала за власні кошти. Мати [PERSON] померла до батька. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. У статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом пунктів 3.21., 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця та навпаки, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення" (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.98, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За таких обставин на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку, що заявник [PERSON] мала підстави для звернення до суду, бо у поза судовому порядку встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті немає можливості. Заявником доведено, що вона дійсно проживала з [PERSON] на час його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Інших осіб, які заявляли б свої права на спадкове майно, судом не виявлено. Відтак, порушене право підлягає захисту у обраний заявником спосіб, шляхом встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час її смерті.

Outcome: approved