Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом і просить визнати незаконним і скасувати розпорядження Біляївської районної державної адміністрації від 28 листопада 2008 року № 1562/2008 та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 191140, зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010951601275. Свої вимоги мотивує тим, що 14.10.2013 року посадовими особами ДП «Одеський лісгосп» проводилась перевірка звернення громадян щодо можливого самозахоплення земельної ділянки і проведення несанкціонованих будівельних робіт на землях лісового фонду на території кварталу 21, виділ 1 Дачнівського лісництва. Під час перевірки було встановлено, що на даній земельній ділянці державного лісового фонду розташовані 15 ділянок загальною площею 1,27 га, власники яких мають відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення садівництва. Одним із власників земельних ділянок є [PERSON], якій належить земельна ділянка з кадастровим номером 5121085400,:01:001:1114, що розташована на землях, які відповідно до планово-картографічних матеріалів обліковуються як землекористування ДП «Одеський лісгосп». На підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації від 28 листопада 2008 року № 1562/2008 їй було відведено земельну ділянку площею 0,0922 га та 02 грудня 2009 року отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 191140, зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010951601275. Службовим особам Біляївської райдержадміністрації та відділу Держкомзему у Біляївському районі було відомо, що земельні ділянки, які були передані у приватну власність 15 громадянам на території Холоднобалківської сільської ради, відносились до земель лісового призначення. У серпні 2009 року на адресу ДП «Одеський лісгосп» надійшов лист ТОВ «Річленд» - розробника технічної документації № 63/07 від 15 липня 2009 року щодо надання погодження про те, що зазначені земельні ділянки не належать до земель лісгоспу. ДП «Одеський лісгосп» листом від 11.08.2009 року повідомило ТОВ «Річленд», що вказані земельні ділянки знаходяться на землях Держлісфонду Дачнянської майстерської дільниці в кварталі 21 виділ 1. Листами від 12.08.2001 року № 283 та 284 про даний факт було повідомлено Біляївську райдержадміністрацію та відділ Держкомзему у Біляївському районі Одеської області. Але незважаючи на відповідь позивача технічна документація із землеустрою була погоджена в інших інстанціях та затверджена, при цьому в пояснювальній записці до техдокументації вказано, що при проведенні робіт по встановленню в натурі меж земельної ділянки заперечень не виявлено, що не відповідає дійсності. Акт встановлення меж ділянки з ДП «Одеський лісгосп» не узгоджувався, документація в лісгосп по вилученню земельної ділянки не надавалася. ДП «Одеський лісгосп» не надавало дозволу на вилучення земельної ділянки лісового фонду, зміни цільового призначення земель не проводилось. На час прийняття розпорядження Біляївською райдержадміністрацією у ДП «Одеський лісгосп» було наявне право постійного користування спірною земельною ділянкою. У зв'язку з викладеним представник позивача звернувся з позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні наполягав на позовній заяві і пояснив, що на час прийняття розпорядження у ДП «Одеський лісгосп» було наявне право постійного користування земельною ділянкою, а службовим особам Біляївської райдержадміністрації та відділу Держкомзему було відомо про те, що ці землі належали до земель лісового призначення. Представники Біляївської районної державної адміністрації Одеської області та Управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області у судовому засіданні позовну заяву не визнали і пояснили, що на час прийняття розпорядження у позивача було відсутнє право постійного користування земельною ділянкою. Крім того, пояснили, що проект організації та розвитку лісового господарства Одеського лісового господарства ДЛО «Одесаліс» є матеріалами лісовпорядкування і не являються картографічними матеріалами, а тому просили у задоволенні позову відмовити. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про день слухання справи була повідомлена належним чином, повідомлення про причини неявки від неї не надходило. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Як встановлено у судовому засіданні, розпорядженням Біляївської районної державної адміністрації Одеської області № 1562/2008 від 28.11.2008 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] для ведення садівництва, а також передано у приватну їй власність земельну ділянку загальною площею 0,092 га, надану раніше у користування для ведення садівництва в СМ «Алтестівський» СК «Дзержинець», [ADDRESS] на території Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с. 7). На підставі вказаного розпорядження 02 грудня 2009 року був виданий державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯИ № 191140, зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010951601275. (а.с. 11). ТОВ «Річленд» звернулося до ДП Одеське лісове господарство» з заявою про надання даних про те, що земельні ділянки не належать до земель лісгоспу, які передані у приватну власність громадянам, в тому числі і [PERSON] (а.с. 18), на що була надана відповідь про те, що вказані земельні ділянки знаходяться на землях Держлісфонду Дачнянської майстерської дільниці в кв. 21 вид. 1 площею 21 га (а.с. 19), про це на адресу Біляївської районної державної адміністрації Одеської області та Управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області були направлені відповідні листи (а.с. 20-21), але доказів про отримання ними цих листів суду не надано. Представник позивача у судовому засіданні стверджував, що ДП «Одеське лісове господарство» набуло право постійного користування, про що свідчить проект організації та розвитку лісового господарства Одеського лісового господарства ДЛГ «Одесаліс». Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Лісового Кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства фінансів України та Міністерства економіки України № 97/298/124 від 15.06.2001 "Про затвердження Розмірів плати земельно-кадастрових робіт та послуг" визначено поняття та склад планово-картографічних матеріалів, які виготовляються в ході здійснення землеустрою. Статтею 1 Закону України "Про землеустрій" зазначено, що одним з видів робіт з землеустрою є картографічні роботи. Згідно ст.55 Закону України "Про землеустрій" встановлення меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) проводиться відповідно до топографічно-геодезичних і картографічних матеріалів. Межі земель лісового фонду, що знаходяться у користуванні ДП «Одеське лісове господарство", в натурі (на місцевості) не встановлені. Надана позивачем копія проекту організації та розвитку лісового господарства Одеського лісового господарства ДЛГ «Одесаліс» є матеріалами лісовпорядкування, які відповідно до ст. 48 Лісового кодексу України визначають кількісні характеристики кожної лісової ділянки, комплексну оцінку, ведення лісового господарства тощо. Разом з цим, матеріали лісовпорядкування не містять планово-картографічних матеріалів, передбачених положеннями законодавства України про землеустрій, з яких можливо б було зробити висновок про віднесення земельних ділянок, переданих у власність громадян, до земель лісового фонду. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки позивачем не надано державного акту на право постійного користування, або планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, що передбачено п.5 Прикінцевих положень Лісового Кодексу України, Державне підприємство «Одеське лісове господарство» є неналежним позивачем, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed