Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

01.04.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі- відповідач), в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 2591513809 від 01.12.2016р. В сумі 33 466 грн. 65 коп., з яких: 12 612 грн. 45 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 2 701 грн. 02 коп. - заборгованість за відсотками, 10 353 грн. 18 коп. - заборгованість за щомісячними процентами (платою за управління кредитом), 7 800 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.12.2016р. відповідач подав до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" (далі - ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень") заяву № 2591513809 від 01.12.2016р. на отримання кредиту від ТОВ "ФК" "Центр фінансових рішень", підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень". Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ ФК "Центр фінансових рішень" умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. 26.06.2019р. між ТОВ ФК "Центр фінансових рішень" та позивачем укладено договір відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ТОВ ФК "Центр фінансових рішень" передало позивачу за плату, а позивач прийняв належні ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ ФК "Центр фінансових рішень" і боржниками. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ ФК "Центр фінансових рішень" до Договору відступлення прав вимоги від 30.07.2018р. позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 33 466 грн. 65 коп., а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості. Представниця позивача в судове засідання призначене на 06.08.2020р. не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, водночас остання 13.07.2020р. звернулася до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач тричі не з`явився в судові засідання, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади Українипро виклик відповідача до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності. 06.08.2020р. судом, в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. 01.12.2016р. відповідач подав до ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" заяву № 2591513809 на отримання кредиту в розмірі 15 600 грн. 00 коп., підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та [PERSON] . Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідно платіжного доручення № 100449465 від 01.12.2016р. ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" здійснено переказ на поточний рахунок відповідача грошових коштів на погашення заборгованості в розмірі 12 700 грн. 00 коп. Крім того, зі змісту самої заяви № 2591513809 від 01.12.2016р. слідує, що грошові кошти в розмірі 2 286 грн. 00 грн. перераховано на рахунок отримувача ПАТ "Страхова Компанія "ТАС", оплата страхового платежу за договором страхування № 2591513809-С від 01.12.2016р. та грошові кошти в розмірі 360 грн. 00 коп. перераховано на рахунок отримувача ТОВ "майСейфеті" оплата за пакет послуги "Охоронець КредитМаркет 24" за рахунок кредиту КД № 2591513809 від 01.12.2016р. 26.06.2019 року між ТОВ "ФК Центр фінансових рішень" та позивачем укладено договір відступлення права вимоги № 20190626, у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" передає позивачу за плату, а позивач приймає належні ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Згідно з п. 1.2. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі портфеля заборгованості за цим договором, позивач заміняє ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до Реєстру Боржників - Додатку №1 до Договору відступлення права вимоги № 20190626 від 26.06.2019р. позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 34 466 грн. 65 коп., з яких: 12 612 грн. 45 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 2 701 грн. 02 коп. - заборгованості за відсотками; 10 353 грн. 18 коп. - заборгованість за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 7 800 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею. В пункті 3.1 Договору відступлення права вимоги, ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" гарантує, що йому належить право вимоги за Портфелем заборгованості до боржників, зазначених в реєстрі боржників. Згідно п. 6.2.3. Договору відступлення права вимоги, права вимоги переходять до позивача з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги, у цих випадках не вимагається. На виконання п. 6.6. договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст.ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти від імені ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" надіслано повідомлення № 003413917 від 09.07.2019р. про відступлення права вимоги до позивача. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 26.06.2019р. відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 2591513809 від 01.12.2016р. в сумі 34 466 грн. 65 коп., з яких: 12 612 грн. 45 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 2 701 грн. 02 коп. - заборгованості за відсотками; 10 353 грн. 18 коп. - заборгованість за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 7 800 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею. Доказів які б спростовували наданий позивачем розрахунок та доводили б повне виконання боржником кредитних зобов`язань відповідачем суду не надано. Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно д статті 1048 цього Кодексу. Крім того, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 23 113 грн. 47 коп., з яких: 12 612 грн. 45 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 2 701 грн. 02 коп. - заборгованості за відсотками; 7 800 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею. Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача плати за управління кредитом в розмірі 10 353 грн. 18 коп. то вони задоволенню не підлягають, оскільки належних і допустимих доказів про узгодження ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" і відповідачем таких зобов`язань при укладанні договору суду не надано, при цьому із заяви № 2591513809 від 01.12.2016р. на отримання кредиту, Умов отримання кредиту та інших послуг від ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень", а також довідки ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" від від 16.07.2019р. вбачається, що плата за управління кредитом вказаними документами не передбачена. При цьому слід зазначити, що Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 (справа № 6-1746цс16) вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору, тощо). Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 06.09.2017р. (справа № 6-2071цс16), за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону,є нікчемною. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 102 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 451 грн. 64 коп. (69,06 %).

Outcome: partial