Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15 вересня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ЗАТ КБ "ПриватБанк"), правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг K2H0RX23210089, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 2190,50 грн з можливістю його зміни банком в односторонньому порядку. Процентна ставка за користування кредитом становила 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, комісія за користування кредитом - 43,81 грн щомісячно. Повернення кредиту повинно здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається зі заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт). [PERSON] одержав та використав для споживчих потреб кошти, отримані в кредит. П. 3.2.2., п. 3.2.3., п. 3.2.4. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) передбачено обов'язок позичальника погашати заборгованість із сплати кредиту, процентів за його користування, комісії за користування кредитом. Проте позичальник за час дії кредитного договору не дотримувався його умов, не сплачував кредит і проценти за його користування у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 14 жовтня 2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] за договором про надання банківських послуг від 15 вересня 2006 року K2H0RX23210089 становила 28251,21 грн, в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 1829,80 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 11075,29 грн, заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 131,43 грн, пеня за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов'язань за договором у сумі 15214,69 грн, штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 1767,82 грн. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2007 року у справі №2-2854/2007 стягнуто з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитом у сумі 2894,85 грн, зокрема, заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 2190,50 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 404,60 грн, заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 262,86 грн та пеню за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов'язань за договором у сумі 36,89 грн. Позаяк [PERSON] після набрання рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2007 року у справі №2-2854/2007 законної сили заборгованість за кредитом не сплатив, продовжив користуватися отриманими в кредит коштами, банк нарахував та просив суд стягнути з відповідача заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 1829,80 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 11075,29 грн, заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 131,43 грн, пеню за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов'язань за договором у сумі 15214,69 грн, штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 1767,82 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг від 15 вересня 2006 року K2H0RX23210089, за умовами якого банком видано позичальнику кредитну картку, відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 2190,50 грн з можливістю його зміни банком в односторонньому порядку. Процентна ставка за користування кредитом становила 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, комісія за користування кредитом - 43,81 грн щомісячно. Повернення кредиту повинно здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається зі заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) (а. с. 6, 7-10). Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ПАТ КБ "ПриватБанк" відповідачеві [PERSON], які він використав для споживчих потреб у повному обсязі. П. 3.2.2., п. 3.2.3., п. 3.2.4. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) передбачено обов'язок позичальника погашати заборгованість із сплати кредиту, процентів за його користування, комісії за користування кредитом. Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Однак [PERSON] систематично не виконував взяті на себе за договором про надання банківських послуг від 15 вересня 2006 року K2H0RX23210089 зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, допустив заборгованість зі сплати кредиту, процентів та комісії за його користування. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Повністю повернути кредитні кошти позичальник зобов'язалася у термін до 15 вересня 2007 року, проте вказане зобов'язання [PERSON] не виконав. У зв'язку з цим ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача заборгованості договором про надання банківських послуг від 15 вересня 2006 року K2H0RX23210089. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2007 року у справі №2-2854/2007 стягнуто з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитом у сумі 2894,85 грн, зокрема, заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 2190,50 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 404,60 грн, заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 262,86 грн та пеню за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов'язань за договором у сумі 36,89 грн (а. с. 4). Після набранням вказаним рішення суду законної сили позичальник заборгованість за кредитом не сплатив. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 1, ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з п. 2.2.2. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) позичальник зобов'язується сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до п. 4.1, п. 4.2. даних умов та здійснити повну сплату відсотків за користування кредитом не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Із наведеного вбачається, що проценти за користування кредитними коштами нараховуються у розмірі, передбаченому договором, за весь період користування кредитом. Оскільки отримані відповідачем у кредит гроші у визначений договором строк не повернуті, це дає право позивачу на отримання процентів за користування кредитними коштами після спливу строку договору, тобто після 15 вересня 2007 року. Проценти за користування кредитом, нараховані банком після ухваленням заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2007 року у справі №2-2854/2007, становлять 10675,69 грн та підлягають стягненню з відповідача (11075,29 грн - 404,60 грн = 10675,69 грн). Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій: невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Отже, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п. 5.3. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) у випадку порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, він повинен сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн + 5% від суми заборгованості. Пеня ж, в свою чергу, відповідно до п. 3.2.3. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) сплачується позичальником у разі несвоєчасного погашення ним заборгованості за кредитом у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кредитом, але не менше 1,00 грн за кожний день прострочення. Пеня за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов'язань за договором складає 14685,67 грн, штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором - 1767,82 (500,00 грн (фіксована частина) + 1267,82 грн (процентна складова) = 1767,82 грн). За положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за договором про надання банківських послуг від 15 вересня 2006 року K2H0RX23210089 у сумі 27124,18 грн, в тому числі заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 10675,69 грн, пеню за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов'язань за договором у сумі 14685,67 грн, штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 1767,82 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" судовий збір у сумі 271,24 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 527, 530, 533, 536, 549, 550, 610, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved