Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

19 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом в якому просила встановити факт постійного проживання її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, разом зі своєю матір'ю [PERSON], померлою [INFO] року, на момент смерті останньої, за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за життя батькові чоловіка - [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] Після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі зазначений будинок. Спадкоємцями першої черги були його дружина - [PERSON], та єдина дитина - син [PERSON], чоловік позивачки по справі. [PERSON] на час смерті чоловіка [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала з останнім, а тому фактично прийняла спадщину після його смерті. Після смерті [PERSON] чоловік позивачки залишився проживати з матір'ю за адресою: [ADDRESS], оскільки був єдиною дитиною в сім'ї, а мати з огляду на похилий вік потребувала стороннього догляду. [INFO] року померла [PERSON]. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після померлих батьків, її чоловікові не було роз'яснено процедуру обов'язкової подачі заяви про прийняття спадщини, так як він мав іншу адресу реєстрації, а також те, що житловий будинок не зареєстрований належним чином та не може бути включений до спадкової маси. Позивачка разом з чоловіком після смерті його батьків, та сама позивачка й до теперішнього часу, продовжували приїздити на його батьківщину, робили поточні ремонти, обробляли присадибну ділянку. [INFO] року помер [PERSON]. Позивачка вважає, що [PERSON], як спадкоємець першої черги є таким, що прийняв спадщину. Встановлення факту проживання її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, разом із [PERSON], померлою [INFO] року, необхідне позивачці для подальшого оформлення спадкових прав на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] Після смерті чоловіка позивачки спадкоємцями першої черги крім неї є їхня донька - [PERSON], яка відмовилася від своєї частки у спадковому майні на користь своєї матері - позивачки по справі [PERSON] Нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] не зареєстровано в установленому законом порядку за спадкодавцем [PERSON], а також з причини відсутності доказів фактичного прийняття [PERSON] спадщини після смерті своїх батьків. У судовому засіданні позивач [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, в якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує, від прийняття спадщини відмовилася в нотаріальному порядку, просила справу розглядати без її участі. Від представника відповідача - Олександрівської сільської ради Золочівського району Харківської області, надійшла заява з проханням справу розглядати без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] за життя батьків приїздив до них постійно та допомагав їм по господарству, доглядав їх, під час своєї відпустки проживав з ними. Після смерті [PERSON], чоловік позивачки [PERSON] постійно проживав з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], приблизно протягом одного року до смерті [PERSON], оскільки мати мала похилий вік та потребувала стороннього догляду. Інших близьких родичів у [PERSON] немає. У вересні 2010 року [PERSON] здійснив поховання матері [PERSON] за власні кошти. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. 08 квітня 1955 року [PERSON] одружився з [PERSON], шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Золочівського району Харківської області, актовий запис №16, після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище «[PERSON]», що вбачається із наданого суду витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 22.11.2016 року (а.с.123). 03 липня 1956 року у родині [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис №55 (а.с.66). 25 серпня 1990 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Ленінським відділом РАЦС м. Харкова, актовий запис №495, після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище «[PERSON]», що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с.19). [INFO] року, в с. Олександрівка Золочівського району Харківської області у віці 72 років помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблений запис №36, свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області (а.с.11). Після смерті останнього відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується записом в погосподарській книзі №3 Олександрівської сільської ради - особовий рахунок [NUMBER], що вбачається з наданої суду довідки КП «АІБ Золочівського району» (а.с.14). Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги були його дружина - [PERSON] та син - [PERSON], який був єдиною дитиною. Інших першочергових спадкоємців немає. Заповіту[PERSON] не залишив (а.с.102,105,119,120-121). Відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР 1963 року до числа першої черги спадкоємців за законом належать в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно статей 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, в тому числі, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або протягом 6 місяців подав заяву про прийняття спадщини. З довідки, виданої Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області 05.08.2016 року, вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №4 на 1996-2000 роки, №363 [PERSON] на дату смерті чоловіка - [PERSON] дійсно була зареєстрована за однією адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Зважаючи на той факт, що на час смерті [PERSON] з ним була зареєстрована його дружина - [PERSON], [PERSON] заяви до нотаріальної контори не подав, [PERSON] вважається такою, що фактично спадщину прийняла. Але, не встигнувши оформити своїх спадкових прав, [INFO] року в с. Олександрівка Золочівського району Харківської області у віці 78 років померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблений запис №29, свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області (а.с.12). Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем першої черги був її син - [PERSON], який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному домоволодінні. Інших першочергових спадкоємців немає. Заповіту [PERSON] не залишила (а.с.107, 108). Окрім пояснень позивача та свідчень свідків, допитаних в судовому засіданні, факт постійного проживання [PERSON] разом зі своєю матір'ю [PERSON] на момент відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], також підтверджується інформацією, наданою Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області від 07.11.2016 року, з якої вбачається, що відповідно до наданого акту від 07.11.2016 року підписаного сусідами [PERSON] та зі слів гр. [PERSON], її чоловік - [PERSON] дійсно фактично проживав разом з матір'ю [PERSON] на момент смерті [INFO] року за однією адресою: [ADDRESS], та здійснював за нею догляд (а.с.110, 111). Згідно вимог ч. 1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Положеннями ч. 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, [INFO] року, за адресою: [ADDRESS]. Інших спадкоємців окрім нього немає. Враховуючи дослідженні докази, також те, що встановлення зазначеного факт, має для позивача юридичне значення, оскільки відповідно до норм діючого законодавства вона може мати право власності на спадкове майно, але відсутність підтвердження вказаних обставин може позбавити її вказаних прав, суд вважає, що вимога, щодо визнання факту спільного проживання на час відкриття спадщини є доведеною та такою, що підлягає задоволенню. 22 лютого 2015 року в м. Харкові у віці 58 років, не залишивши заповіту, помер [PERSON], що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 27.02.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №3357 (а.с.13, 114). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивачка по справі [PERSON] та їх донька - [PERSON], [INFO], яка спадщину не прийняла, відмовившись від її прийняття на користь позивачки, яка в свою чергу спадщину після чоловіка прийняла, про що 04.11.2015 року Другою Харківською державною нотаріальною конторою [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на ? частину квартири [ADDRESS] (а.с.74, 74, 89,104,113,). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентарізацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до положень Закону «Про сільські Ради народних депутатів трудящих УРСР» від 02 липня 1968 року (ВВС УРСР,1968, №28 ст. 177) кожна сільська Рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської Ради. У заглавній частині особового рахунку записується прізвище, ім'я, по батькові голови родини, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, та він є власником будинку. При цьому виникнення права власності не залежало від його державної реєстрації. Таким чином, права, набуті шляхом створення або придбання нерухомості у власність до набранням чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003 року та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації, слід вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. З наданої суду копії довідки КП «Архітектурно-інвентаризаційним бюро Золочівського району» № 139 від 01.09.2016 року встановлено, що житловий будинок [ADDRESS], належить [PERSON] (нині померлому) На теперішній час право власності на даний будинок не встановлено (а.с.65). В ході інвентаризації, проведеної КП «Архітектурно-інвентаризаційним бюро Золочівського району», встановлено, що домоволодіння [ADDRESS], складається з житлового будинку "А-1", веранди " а,б,в", тамбуру " а1", ганку «а2, а3», з господарськими будівлями: літня кухня " Б, В», сараїв " Г",«Е», " Ж", погріб «Д», вбиральня " З", огорожа № 1-5, колодязь №6, що підтверджується даними наданого суду технічного паспорту на будинок від 28.10.2015 року (інвентаризаційна справа № 314) (а.с.22-26). Ринкова вартість зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями станом на 05.05.2016 року, складає 99 954,00 грн., що вбачається з наданого суду звіту ФОП [PERSON] про встановлення ринкової вартості житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.26-39). Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володів житловим будинком [ADDRESS], на праві власності, що підтверджується записом у погосподарській книзі. Статті 1217,1218, 1233 ЦК України встановлюють, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1268 ЦК України встановлює умови прийняття спадщини. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який протягом 6 місячного строку подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 11.11.2016 року постановою державного нотаріуса Другої Харківської державної нотаріальної контори Гончаренко Л.А. №2008/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], з мотивів відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, право власності у [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] не виникло, у зв'язку з чим вказаний житловий будинок не входить до складу спадщини (а.с.109). Із наданої суду копії спадкової справи №126/2015, заведеної Другою Харківською державною нотаріальною конторою після [PERSON], померлого [INFO] року, вбачається, що із заявою про відмову від спадщини 11.03.2015 року звернулася донька померлого [PERSON] Від частки у спадковому майні вона відмовилася на користь дружини померлого - [PERSON], яка в свою чергу прийняла спадщину, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] (а.с.70-90). Із наданих суду інформаційних довідок із Спадкового реєстру від 09.11.2016 року, про наявність заповітів, спадкових договорів, спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину вбачається, що окрім заяви [PERSON], заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи про відмову від неї після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не надходило, спадкові справи не заводилися. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а. с. 103, 104, 105, 106, 107, 108) Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно положень ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 1216 Цивільного кодексу України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті Спадкоємці відповідно до ст. 1258 Цивільного Кодексу України одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України мають діти спадкодавця, у тому числі зачатті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Зі змісту ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України вбачається, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину чи відмовитися від її прийняття. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину , якщо протягом встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України не подав заяву про відмову від спадщини. Як зазначалось вище, та підтверджується дослідженими в суді доказами, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті його матері [PERSON], так як на час відкриття спадщини, [INFO] року, постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON], яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті [INFO] року, її чоловіка [PERSON]. Частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За таких обставин суд вважає доведеною ту обставину, що позивач, подавши заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], є такою, що прийняла її, але в зв'язку з відсутністю фактичних даних спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та відсутністю державної реєстрації права власності на зазначений будинок, позивач не має іншої можливості оформити свої спадкові права та захистити права власника. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також те, що визнання за позивачем [PERSON] права власності не порушають нічиїх прав та інтересів, суд вважає, що позовні вимоги останньої є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved