Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог від 06 квітня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення юридичних фактів: факту родинних стосунків та факту прийняття спадщини; визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті кого залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку та присадибної земельної ділянки площею 0,52 га в [ADDRESS] Даний житловий будинок був успадкований [PERSON] на підставі заповіту після смерті його матері - [PERSON], померлої [INFO], шляхом фактичного вступу у володіння спадщиною: обробляв огород, проводив біжучий ремонт будинку, сплачував всі необхідні платежі, проживав в спадковому будинку без реєстрації, але за життя свідоцтво про право власності на житловий будинок не було отримано ні батьком, ні бабусею, як не проведена і його державна реєстрація. Після смерті батька він як спадкоємець за законом звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на майно померлого, відповідно до якої державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області було відкрито спадкову справу №283/2014 майна померлого [INFO] [PERSON]. 12 вересня 2014 року відповідно до чинного законодавства державним нотаріусом було надано запити до ТОВ "Абріс" щодо надання інформації реєстрації прав та їх обтяжень на житловий будинок в [ADDRESS], з відповіді на які стало відомо, що реєстрація права власності на вказаний будинок не проводилася, а згідно довідки виданої архівним відділом Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року №с-07 в документах архівного фонду "Виконком Солонянської районної ради народних депутатів" виявлено рішення від 20 квітня 1989 року "Про визнання права власності на будинки по Сурсько-Михайлівській сільській раді", в якому відсутні відомості про домоволодіння [PERSON], як відсутні і списки громадян, що проживали по [ADDRESS], в зв'язку з чим державним нотаріусом постановою від 23 вересня 2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність виникнення прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Житловий будинок в [ADDRESS] був побудований у 1967 році його бабусею [PERSON], яка весь час проживала у ньому, а після її смерті у даному будинку постійно проживав до своєї смерті його батько [PERSON], в зв'язку з чим йому не було відомо як про відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, так і про відсутність його державної реєстрації, в зв'язку з чим він змушений звернутися з позовом до суду про встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON], [PERSON] та ступеня їх рідства, так як в свідоцтві про народження батька матір'ю зазначена [PERSON], в той час як в свідоцтві про смерть вона зазначена як [PERSON], що викликано зміною написання імен власних з 1950 року по даний час. Крім цього, прохав встановити факт прийняття спадщини за заповітом [PERSON] після смерті його матері [PERSON], так як без встановлення цих юридичних фактів він позбавлений можливості оформити свої спадкові права, та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, так як в позасудовому порядку оформити свої спадкові права через нотаріальну контору він можливості позбавлений у зв'язку з відсутністю на ім'я померлої бабусі та батька свідоцтва про право власності на спадковий житловий будинок та державної реєстрації такого права. Позивач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через свого представника [PERSON] який діяв на підставі довіреності від 11 липня 2014 року (а.с.29), в судове засідання 15 травня 2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, як не надав і заяви про розгляд справи у його відсутність, у зав'язку з чим суд ухвалив здійснювати розгляд справи без його участі, оскільки в його інтересах участь у справі приймає його представник [PERSON] з усіма повноваженнями сторони у справі згідно нотаріально посвідченої довіреності від 11.11.2014 року (а.с.100-101 ). Представник позивача [PERSON] - [PERSON] судовому засіданні 15 травня 2015 року позовну заяву підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та прохав її задовольнити. Пояснив, що оскільки є розбіжності в написанні імені померлої [PERSON] в свідоцтві про смерть та свідоцтві про народження її сина [PERSON] - [PERSON], у зв'язку з чим необхідно встановити між ними та позивачем факт родинних стосунків з зазначенням ступеню їх спорідненості, так як від даного юридичного факту залежить право на спадкування, а також встановити факт прийняття спадщини за заповітом [PERSON] після смерті своєї матері - [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном протягом шести місяців після її смерті, оскільки від цього залежить його право на спадкування ним цього майна, але вже після смерті батька. Крім цього, прохав визнати за позивачем право на спадкове майно у вигляді житлового будинку як спадкоємцем першої черги за законом, оскільки оформити в нотаріальній конторі свої спадкові права позивач позбавлений можливості у зв'язку з відсутністю на ім'я померлих спадкодавців свідоцтва про право власності на житловий будинок та державної реєстрації такого права. Представники відповідача - Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, який належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.80,97), у судове засідання 15 травня 2015 року не з'явився, надавши суду заяву (а.с.102), згідно якої прохали розглядати справу у відсутність їх представника, позов визнали, в зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу у відсутність представника відповідача. Представник третьої особи - Солонянська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.96), в судове засідання 15 травня 2015 року не з'явився, надавши до суду письмову заяву, згідно якої просив здійснювати розгляд справи без участі державного нотаріуса (а.с.94). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Судом встановлено, що [INFO] в м. Дніпропетровськ померла [PERSON] (а.с.28), якій на день смерті належав на праві приватної власності збудований в 1967 році житловий будинок [ADDRESS], який розташований на неприватизованій присадибній земельній ділянці загальною площею 0.52 га, що вбачається з витягу з погосподарської книги за період з 1991 року по 1995 рік та довідок Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №236 від 11 березня 2015 року, №154/03-26/2015 від 05 травня 2015 року (а.с.73,74,103). В той же час, державна реєстрація права власності за померлою [PERSON] на зазначений житловий будинок нею при житті проведена не була, як не було отримано нею і свідоцтва про право власності, не дивлячись на те, що даний будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно технічного паспорта на житловий будинок, витягу з погосподарської книги та довідок Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №236 від 11 березня 2015 року, №154/03-26/2015 від 05 травня 2015 року (а.с.9-13,73,74,103) було збудовано нею в 1967 році. Відповідно до копії витягу з погосподарської книги Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області станом на 01 січня 1991 року житловий будинок по [ADDRESS] (нумерація якого в послідуючому була змінена на №5 - а.с.19,69,103) відносився до типу господарства - колгоспний двір, головою якого зазначена [PERSON] (а.с.74), що свідчить про те, що спірний житловий будинок було збудовано відповідно до діючого на час його будівництва законодавства, а право власності на нього у голови колгоспного двору виникло згідно записів в погосподарській книзі Сурсько-Михайлівської сільської ради відповідно до вимог ст.120 ЦК України 1963 року, оскільки на період його будівництва в 1967 порядок реєстрації житлових будинків було передбачено лише у містах і селищах міського типу відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. В той же час, облік приналежності житлового будинку певному господарству здійснювався згідно Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5 та 12 травня 1985 року за №5-24-26, відповідно до яких визначався тип господарства, його голова та члени. Згідно ст.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року №45/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящихся, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, передбачалось, що підтвердженням приналежності будинку, який знаходився в сільському населеному пункті, могли бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящихся, які видавались в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах, а вказане свідчить про те, що відсутність факту державної реєстрації права власності на нерухоме майно за померлою не свідчить про те, що у неї як голови колгоспного двору не виникло право власності на спірний житловий будинок відповідно до приписів зазначених нормативних актів, оскільки на час виникнення права власності на нерухоме майно за померлою не залежало від державної реєстрації цього права, так як зазначені норми законодавства почали діяти лише з 01 січня 2004 року відповідно до ЦК України 2003 року, а виникало на підставі записів в погосподарській книзі відповідної сільської ради. В послідуючому відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР" в рішенні виконкому Солонянської районної ради народних депутатів № 143/3 від 20 квітня 1989 року "Про визнання права власності на будинку по Сурсько-Михайлівській сільській раді" [ADDRESS] відсутня, як відсутні і відомості щодо житлового будинку [PERSON] (а.с.22). [PERSON] на день своєї смерті [INFO] згідно довідок Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №236 від 11 березня 2015 року, №154/03-26/2015 від 05 травня 2015 року (а.с. 73,103) була зареєстрована та проживала в житловому будинку по [ADDRESS] Солонянського району Дніпропетровської області. В послідуючому після смерті спадкодавця згідно рішення виконавчого комітету Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №6 від 24 січня 2007 року "Про результати проведення інвентаризації житлового фонду та впорядкування нумерації об'єктів житлового фонду" (а.с.23) номер житлового будинку змінилася з "будинок № 34" на "будинок № 5" (а.с.18,19,68,69). При житті померлою [PERSON] 22 лютого 2005 року було складено заповіт, який нотаріально посвідчено секретарем Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, за яким вона в разі своєї смерті заповідала [PERSON] усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов'язки, які належатимуть їй на день смерті і на які за законом вона буде мати право (а.с.17), що підтверджується і довідкою Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №236 від 11 березня 2015 року про наявність посвідчених сільською радою заповітів (а.с.73). Оскільки спірні правовідносини щодо відкриття спадщини та ї прийняття виникли в 1994 році (час відкриття спадщини), то коло спадкоємців та порядок прийняття спадщини та оформлення спадкових прав регулюються ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на цей період, та відповідно до ст.524 якого спадкування здійснювалось за законом чи заповітом, при цьому спадкування за законом мало місце, якщо воно не змінено заповітом, а положеннями ст.529 передбачалось, що до спадкоємців першої черги за законом відносились діти, батьки, подружжя померлого. Згідно ст.534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин міг залишити по заповіту все своє майно або його частину одній або декільком особам, як тим, що входили в коло спадкоємців за законом, так і тим які не відносились до спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним і іншим громадським організаціям. Згідно ст.ст.548,549 цього Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а прийняте спадкоємство належить йому з дня відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, при цьому зазначені дії необхідно вчинити протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] як спадкоємцем за заповітом протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично було прийнято спадщину, яка залишилася після смерті його матері [PERSON], що вбачається з довідок Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №132 від 24 січня 2007 року, згідно якої [PERSON] дійсно фактично вступив у володіння спадщиною, що залишилась після смерті його матері [PERSON] і заходиться в [ADDRESS], а саме: обробляв огород, проводив поточний ремонт будинку, сплачував необхідні платежі, постійно проживав в спадковому будинку без реєстрації (а.с.16), та згідно довідок Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №1201 від 18 листопада 2014 року (а.с.18,68), згідно яких за померлим [PERSON] значиться домогосподарство, яке складається з житлового будинку, збудованого в 1967 році, та неприватизованої присадибної земельної ділянки [ADDRESS], де він був зареєстрований та проживав до дня своєї смерті, особовий рахунок [NUMBER] в по господарській книзі №2.10-1. В той же час, відповідно до положень ст.ст.560,561 ЦК УРСР 1963 року свідоцтво про право на спадщину ним не було отримано, а спадкова справа на майно померлої [INFO] [PERSON] не відкривалась, що вбачається з наданої Солонянською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області інформації (а.с.21,61). Згідно рішення виконавчого комітету Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №6 від 24 січня 2007 року "Про результати проведення інвентаризації житлового фонду та впорядкування нумерації об'єктів житлового фонду" (а.с.23), проведено інвентаризацію житлового фонду, адреса будинку, який на зазначений період значився за [PERSON] та розташований по [ADDRESS] (а.с.18,19,68,69). У відповідності до ст.ст. 234-235, п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, якщо від встановлення цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб та якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], який народився [INFO] в селі Сурсько - Михайлівка Солонянського району Дніпропетровської області, його матір'ю зазначена [PERSON] (а.с.26), а написання саме так її імені вбачається і з витягу з погосподарської книги за період з 1991 року по 1995 рік (а.с.74). В той же час, згідно свідоцтва про смерть (а.с.28) [INFO] померла [PERSON], що вбачається із довідок Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №236 від 11 березня 2015 року, №154/03-26/2015 від 05 травня 2015 року (а.с.73,74,103). Таким чином, судом встановлено розбіжності в написанні імені матері [PERSON] в свідоцтві про його народження та в виданому Сурсько-Михайлівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області свідоцтві про смерть: [PERSON] - [PERSON]. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що заява позивача [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між його батьком [PERSON] та [PERSON] як його матір'ю підлягає задоволенню, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення права як [PERSON] на спадкування майна його матері, так і права позивача [PERSON] на спадкування після смерті батька належного йому майна, а в іншому порядку усунути розбіжності в написані її імені є неможливим у зв'язку зі смертю як [PERSON], так і [PERSON], при цьому судом враховується, що згідно Словника власних імен людей, 1973 року випуску імена [PERSON] та [PERSON] є тотожними (а.с.104). Крім цього, з урахуванням вище викладеного та положень ч.2 ст.256 ЦПК України, за якими у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, підлягає встановленню в судовому порядку відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року і факт прийняття спадщини [PERSON] на майно померлої [INFO] матері [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майно протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В той же час, в задоволені зави позивача в частині встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та позивачем [PERSON] необхідно відмовити, оскільки факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та його батьком [PERSON] вбачається з свідоцтва про його народження (а.с.25), а факт родинних відносин між [PERSON] (батьком позивача) та його матір'ю [PERSON] встановлено за рішенням суду. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в селі Сурсько-Михайлівка Солонянського району Дніпропетровської області, про що вчинено актовий запис №25 від 02 липня 2014 року виконкомом Сурсько-Михаілівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області(а.с.27), у зв'язку з чим відкрилась спадщина на належне померлому спадкодавцю майно. Статтями 1217, 1222 ЦК України 2003 року визначено, що спадкування здійснюється за заповітом чи за законом, а спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно положень ст.ст.1258, 1261 цього Кодексу спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу, а у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст.1268,1269 ЦК України 2003 року спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при цьому спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає її прийняти, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, може подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Померлий [INFO] [PERSON] є рідним батьком позивача [PERSON] згідно свідоцтва про народження останнього (а.с.25), яким протягом шести місяців з часу відкриття спадщини було вчинено визначені ст.1269 ЦК України дії по прийняттю спадщини, про що свідчить подана ним до нотаріальної контори 16 липня 2014 року заява про прийняття спадщини, згідно якої було відкрито спадкову справу №283/2014 (а.с.63-71), в тому числі і на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] В той же час, він позбавлений можливості оформити свої спадкові права на спірне майно в зв'язку з не отриманням померлим [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на майно померлої матері [PERSON] та не проведення державної реєстрації свого права власності на успадкований житловий будинок (а.с.21), що вбачається з постанови нотаріуса Солонянської районної державної нотаріальної контори від 23 вересня 2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с.15,71), у зв'язку з чим це право підлягає захисту в судовому порядку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на зазначене нерухоме майно підлягають задоволенню, в зв'язку з чим за позивачем в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] необхідно визнати право власності на розташований по [ADDRESS] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається з житлового будинку - літ.А-1, прибудови - літ.а-1, сараю - літ.Б-1, гаража - літ.В-1, погріба - літ.в, сараю - літ.Г-1, споруди №1-4. На підставі викладеного,

Outcome: partial