Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

22.10.2014р. ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі [PERSON]) звернувся в суд із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави та його вилучення у відповідача, вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № LVH1A800000631 від 16.09.2008р. [PERSON] отримав у Банку кредит у розмірі 6485.11 дол. США на наступні цілі: 6289.31 дол. США на купівлю автомобіля, 195.80 дол. США на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16.92 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 15.09.2011р. [PERSON] зобов'язання за вищеозначеним договором виконав, надав [PERSON] кредитні кошти у вищеозначеному розмірі. Між тим, відповідач не виконував умови договору, кредит у встановлені строки не погашав, як наслідок утворив заборгованість перед Банком, яка на 01.09.2014р. складає 32559.93 дол. США, з яких: 6182.89 дол. США - заборгованість за кредитом; 1679.44 дол. США - заборгованість з оплати процентів за користування кредитом; 1322.94 дол. США - заборгованість з комісії; 21806.03 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання; 19.07 дол. США штраф (фіксована частина), 1549.56 дол. США штраф (процентна складова). [PERSON] на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами 16.09.2008р. укладено договір застави рухомого майна, за яким відповідач надав в заставу автомобіль «ВАЗ 21121», рік випуску 2006, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі ХТА21121060417902, р.н. [NUMBER]. Договором застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобов'язань за кредитним договором або за договором застави, заставодавець зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. Відповідач зобов'язань за договором не виконав, предмет застави в заклад банку не передав. Просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором LVH1A800000631 від 16.09.20108р. в сумі 32559.93 доларів США, що за курсом 13.11 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.09.2014р. складає 426860.74 грн., вилучити у [PERSON] та передати в заклад ПАТ КБ "Приватбанк" автомобіль «ВАЗ 21121», рік випуску 2006, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі ХТА21121060417902, р.н. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) на означений автомобіль, звернути стягнення на предмет застави - автомобіль «ВАЗ 21121», рік випуску 2006, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі ХТА21121060417902, р.н. [NUMBER], що належить [PERSON], шляхом його продажу ПАТ КБ "Приватбанк" з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу або його дублікатом для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Представник позивача в судове засідання не зявився, 18.01.2018р. подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує ухваленню заочного рішення у справі (а.с. 166-167). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання, відповідно до положень\~ст. 128 ЦПК України, повідомлявся належно (а.с. 32, 168-170). Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно (а.с. 165). Оскільки представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, а відповідач в судове засідання не зявився, суд відповідно до положень ч. 2 ст.\~247, ст.\~280 ЦПК України\~розглядає справу на підставі наявних в ній доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються; межі такого обовязку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Так, судом встановлено, що 16.09.2008р. між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір № LVH1A800000631 (а.с.11-20), за умовами якого позивач зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти на купівлю автомобіля за умови погашення заборгованості у відповідності до графіку щомісячних платежів із сплатою річної процентної ставки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Цей договір відповідно до ст. 1055 ЦК України\~укладається в письмовій формі. До правовідносин за кредитним договором застосовуються положення\~статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст. 1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобовязання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на виконання умов кредитного договору № LVH1A800000631 від 16.09.2008р. Банк надав відповідачу [PERSON] кошти на придбання автомобіля та страховий платіж, що підтверджується ордером-розпорядженням від 16.09.2008р. (а.с.10). Між тим, відповідач [PERSON] зобовязань за договором не виконав, кошти у відповідності до графіку щомісячних платежів Банку не повернув, що стверджується розрахунком заборгованості за вищеозначеним договором від 01.09.2014р. (а.с. 5-6). Згідно\~ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № LVH1A800000631 від 16.09.2008р. (а.с.5-6), [PERSON] утворив заборгованість по означеному кредитному договору, яка на 01.09.2014р. складає 32559.93 дол. США, з яких: 6182.89 дол. США - заборгованість за кредитом; 1679.44 дол. США - заборгованість з оплати процентів за користування кредитом; 1322.94 дол. США - заборгованість з комісії; 21806.03 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання; 19.07 дол. США штраф (фіксована частина), 1549.56 дол. США штраф (процентна складова). Оскільки відповідач не виконував умови кредитно-заставного договору, що призвело до утворення заборгованості, суд приходить до висновку, що позивачем підставно заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором в сумі 32559.93 дол. США. Як вбачається із змісту укладеного сторонами кредитно-заставного договору № LVH1A800000631 від 16.09.2008р., для забезпечення виконання зобов'язань за цим договором відповідачем передано у заставу автомобіль «ВАЗ 21121», рік випуску 2006, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі ХТА21121060417902, р.н. [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № ДАО 026327 від 16.09.2008р. (а.с.11-19). Відповідно до положень ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Згідно ст. 9 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів і реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні. У разі\~\~ відчуження\~\~предмета\~\~обтяження\~\~боржником\~\~він зобов'язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п'яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі\~статтею 13 цього Закону. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач\~\~надав\~\~згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Згідно\~ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів і реєстрацію обтяжень»\~\~у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі\~статтею 388 ЦК України\~за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Із повідомлення Територіального сервісного центру 4647 регіонального сервісного центру МВС у Львівській обл. № 31/134647628 від 29.04.2017р. (а.с. 127) видно, що автомобіль «ВАЗ 21121», рік випуску 2006, кузов ХТА21121060417902, р.н. [NUMBER], був зареєстрований з 16.09.2008р. за [PERSON], що 12.12.2015р. на підставі договору купівлі-продажу вказаний автомобіль зареєстрований за [PERSON] Позивач просить суд в т.ч. звернути стягнення на предмет застави\~- автомобіль «ВАЗ 21121», рік випуску 2006, тип ТЗ: кузов ХТА21121060417902, р.н. [NUMBER] та вилучити його у відповідача [PERSON] На підтвердження реєстрації обтяження на вищеозначений автомобіль, позивачем надано Витяг про реєстрацію і Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 43283202 від 27.01.2014р. (а.с.22). Між тим, із вищеозначеного витягу убачається, що обтяження зареєстровано на підставі договору застави автотранспорта № LVH1A800000631\~від 16.12.2008р., тоді ж як позивачем заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет застави згідно кредитно-заставного договору № LVH1A800000631\~від 16.09.2008р. Із витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 52134317 від 28.04.2017р. (а.с. 124) убачається, що інформація про обтяження предмету застави - автомобіля «ВАЗ 21121» № кузова ХТА21121060417902, р.н. [NUMBER] у означеному у реєстрі відсутня. За наведеного, суд приходить до висновку, що на момент придбання [PERSON] спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про обтяження цього автомобілю були відсутні, а тому в силу ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів і реєстрацію обтяжень», [PERSON] є добросовісним набувачем згідно зі\~ст. 388 ЦК України. За ч. 3 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів і реєстрацію обтяжень» обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. Вимог про відшкодування збитків або про оспорювання правочину відчуження заставодавцем предмету застави позивачем не заявлено. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог Банку про звернення стягнення на предмет застави\~- автомобіль «ВАЗ 21121», рік випуску 2006, тип ТЗ: кузов ХТА21121060417902, р.н. [NUMBER] та вилучення такого у відповідача [PERSON] слід відмовити. Витрати, понесені позивачем у звязку із зверненням до суду з позовом складають (2633,57 + 1020,43) 3\~654 грн. (а.с. 29, 30) і у відповідності до положень ст.ст.\~133,\~141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial