Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09 січня 2018 року мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «MAZDA СХ-5», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Київ-Чоп, зі сторони м.Рівне в напрямку м.Київ, допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. 06 листопада 2018 року на адресу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини загиблого - [PERSON] та малолітньої доньки загиблого - [PERSON] . За результатом розгляду заяви про сплату страхового відшкодування, 03.12.2018 року відповідач виплатив страхове відшкодування у розмірі 89352 грн. 00 коп., що становить 50% всієї суми. Позивач вважає, що відповідач неправильно виплатив лише половину страхового відшкодування, пославшись на вину самого пішохода [PERSON] . Також, в зв`язку з порушенням строків виплати всієї суми страхового відшкодування просить стягнути з відповідача на її користь пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, інфляційні та 3% річних за період з 03.12.2018 року по 03.07.2019 року. 14.08.2019 та 17.09.2019 року представником позивача подано заяви про збільшення позовних вимог, які прийняті судом. Відповідно до останньої заяви від 17.09.2019 року просить стягнути з відповідача за період з 03.12.2018 року по 03.10.2019 року: -страхове відшкодування у розмірі 89 352 (вісімдесят дев`ять тисяч триста п`ятдесят дві) гривні 00 копійок; -пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 26 296 (двадцять шість тисяч двісті дев`яносто шість) гривень 42 копійки; -три відсотки річних у розмірі 2 239 (дві тисячі двісті тридцять дев`ять) гривень 92 копійки; -інфляційні втрати у розмірі 3 160 (три тисячі сто шістдесят) гривень 17 копійок; -витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) гривень 00 копійок. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю за необґрунтованістю. Вказали, що за наявності вини потерпілого в спричиненні ДТП страхова правомірно здійснила виплату частково. Позивачем подано відповідь на відзив згідно з яким поданий відзив вважає необґрунтованим, а позовні вимоги просить задовільнити в повному обсязі. Вказали, що вина потерпілого згідно норм ЦК України не враховується у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. В свою чергу позивачем надано заперечення на відповідь на відзив відповідно до якого в позові просять відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Крім іншого, зазначили, що Закон України «Про страхування» є спеціальним законом по відношенню до інших законодавчих актів, а тому саме він підлягає до застосування. Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Шевченківського районного суду міста Львова позовні вимоги підтримав, просив задовільнити в повному обсязі. Зазначив, що відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «MAZDA СХ-5», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу № [NUMBER] у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Відмову ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у виплаті 50% страхового відшкодування вважає неправомірною та такою, що не грунтується на нормі закону. Вказав, що відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у даній дорожньо-транспортній пригоді покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, а у даному випадку - на страховика забезпеченого транспортного засобу - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Київського апеляційного суду та у відзиві на позов просить суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що у постанові про закриття кримінального провадження стосовно ДТП, у який загинув потерпілий, встановлено порушення ПДР з боку пішохода. Стверджує, що відповідно до п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» оскільки шкода була завдана в результаті сукупних спільних дій осіб, страхове відшкодування визначалося шляхом ділення завданої шкоди на 2. При цьому, згідно з ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, у даному випадку за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями відповідальними є декілька осіб - [PERSON] , як особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та [PERSON] . Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено та сторонами не заперечуються, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 09.01.2019 року. [PERSON] є вдовою померлого, [PERSON] - донькою, що підтверджують відповідні свідоцтва серії [NUMBER] від 16.11.2007 року та серії [NUMBER] від 01.07.2008 року. Як слідує з пояснень сторін, а також з постанови від 27.06.2018 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №12018180000000049 від 09.01.2018 року, причиною смерті потерпілого є ДТП. У вказаній постанові встановлено, що 09 січня 2018 року, приблизно о 00.00 год., [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем «MAZDA СХ-5», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по проїзній частині автодороги Київ-Чоп, зі сторони м.Рівне в напрямку м. Київ, зі швидкістю приблизно 80 км/год. Одночасно, пішохід [PERSON] , [INFO] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на 275 км + 500 м. вказаної автодороги, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, почав перетинати проїздну частину автодороги справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «MAZDA СХ-5», реєстраційний номер [NUMBER] , на червоний сигнал світлофора, що забороняє рух. В момент виникнення небезпеки для руху, тобто в момент виявлення пішохода на проїзній частині, водій [PERSON] застосував екстренне гальмування, однак уникнути наїзду на пішохода [PERSON] не зміг з незалежних від нього технічних причин. У результаті наїзду [PERSON] був смертельно травмований Сторонами не заперечується, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля була застрахована у відповідача. За результатом розгляду заяви позивача від 06.11.2018 року відповідачу [PERSON] було виплачено шкоду в сумі 89352,00 грн.. Хоча, загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає 178 704,00 грн., з яких: 44 676,00 грн. - моральна шкода (по 22 338,00 грн. - для дружини загиблого [PERSON] та малолітньої доньки [PERSON] ), 134 028,00 грн. - відшкодування на утримання малолітньої доньки загиблого [PERSON] . 03.12.2018 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» проведено часткову виплату страхового відшкодування, а саме виплачено 89 352,00 грн. страхового відшкодування дружині загиблого [PERSON] Зазначена сума становить 50% від заявленої згідно заяви про виплату суми страхового відшкодування суми (178 704 грн.). У виплаті 50% від заявленої суми страхового відшкодування за заподіяну моральну шкоду та виплату страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника страховою компанією відмовлено. Як підставу для виплати самої такої суми відповідач у відзиві посилається на приписи п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому поділив суму відшкодування на 2 у зв`язку з наявністю вини пішохода у його смерті. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Частиною першою статті 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Крім того у частині першій статті 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. В свою чергу, зазначені положення ЦК України кореспондуються з положеннями статті 27 Закону, в якій зазначено, що Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2). Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (п.27.3). Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.4). При цьому у частині третій статті 1193 ЦК України передбачено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Аналіз положень ст.ст.1200, 1201 ЦК України, ст.27 Закону у системному зв`язку з положеннями ч.3 ст.1193 ЦК України дозволяє суду дійти висновку, що вина потерпілого не враховується при відшкодуванні шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання, в тому числі і при здійсненні страхових виплат передбачених ст.27 Закону. Отже не підлягає до застосування до спірних правовідносин положення п.36.3 ст.36 Закону, відповідно до яких у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, оскільки шкода пов`язана зі смертю потерпілого відшкодовується в незалежності від його вини. На переконання суду, положення п.36.3 ст.36 Закону стосується випадку передбаченому у ч.2 ст.1188 ЦК України, в якій зазначено, що якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Тобто, положення про ділення страхової виплати на кількість осіб винних у заподіянні шкоди застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки (наприклад - пішоходу у разі зіткнення двох автомобілів). Однак у даній ситуації, смерть потерпілого настала в результаті наїзду на нього одного автомобіля, який у даній дорожній обстановці не зміг вчасно зупинитися в результаті виходу потерпілого на проїзну частину. Оскільки, законодавством передбачено відшкодування шкоди внаслідок смерті потерпілого в незалежності від його вини, вона, на думку суду, повинна відшкодовуватися у повному обсязі. Отже, відповідач неправомірно здійснив ділення страхової виплати належної позивачам на 2, а тому є всі підстави для стягнення з нього недоплаченої страхової виплати. Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно застосував при розрахунку та виплаті страхового відшкодування позивачам положення п.36.3 ст.36 Закону, а тому на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 89352,00 грн. недоплаченого страхового відшкодування. З приводу стягнення на користь позивача пені, інфляційних та 3 відсотків річних суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом проведені наступні обрахунки: Розрахунок пені: - з 03.12.2018 по 12.12.2018 (днів: 10, подвійна облікова ставка НБУ: 36), пеня: 881.28 грн. - з 13.12.2018 по 31.12.2018 (днів: 19, подвійна облікова ставка НБУ: 36), пеня: 1674.43 грн. - з 01.01.2019 по 31.01.2019 (днів: 31, подвійна облікова ставка НБУ: 36), пеня: 2731.97 грн. - з 01.02.2019 по 14.03.2019 (днів: 42, подвійна облікова ставка НБУ: 36), пеня: 3701.38 грн. - з 15.03.2019 по 25.04.2019 (днів: 42, подвійна облікова ставка НБУ: 36), пеня: 3701.38 грн. - з 26.04.2019 по 06.06.2019 (днів: 42, подвійна облікова ставка НБУ: 35), пеня: 3598.56 грн. - з 07.06.2019 по 18.07.2019 (днів: 42, подвійна облікова ставка НБУ: 35), пеня: 3598.56 грн. - з 19.07.2019 по 05.09.2019 (днів: 49, подвійна облікова ставка НБУ: 34), пеня: 4078.37 грн. - з 06.09.2019 по 03.10.2019 (днів: 28, подвійна облікова ставка НБУ: 33), пеня: 2261.95 грн. Відсотки річних за 305 днів становлять 2239.92 грн. (89352 х 3 х 305 / 365 / 100). Інфляційні нарахування з 03.12.2018 р. по 03.10.2019 р. складають 3160.17 грн. Індекс інфляції за весь період = 1.0353677 (грудень 2018 р. - 100.8%, січень 2019 р. - 101%, лютий 2019 р. - 100.5%, березень 2019 р. - 100.9%, квітень 2019 р. - 101%, травень 2019 р. - 100.7%, червень 2019 р. - 99.5%, липень 2019 р. - 99.4%, серпень 2019 р. - 99.7%, вересень 2019 р. - не встановлено). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі - витрати на професійну правничу допомогу. Позивач [PERSON] 20.06.2019 року уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Ільківим М.М., що підтверджується ордером серії ЛВ № 166717 та згідно квитанції №0.0.1456836657.1 від 06.09.2019 року здійснила оплату професійної правничої допомоги у вказаній цивільній в сумі 11000,00 грн. Згідно детального опису наданих послуг від 12.09.2019 року, адвокатом були надані юридичні послуги, а саме: аналіз документів наданих клієнтом та формування правової позиції щодо захисту порушених прав клієнта - 2500,00 грн.; написання позовної заяви про стягнення страхового відшкодування - 2500,00 грн.; написання відповіді на відзив - 2000,00 грн.; написання заяви про збільшення позовних вимог - 1000,00 грн.; написання клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції - 500,00 грн.; представництво в суді - 2500,00 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 11000,00 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем позов підлягає до задоволення повністю, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення: із страховика Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" суму страхового відшкодування, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, інфляційні та 3% річних за період з 03.12.2018 року по 03.10.2019 року. Оскільки позивач при зверненні до суду були звільненні від сплати судового збору, з відповідача на користь держави, на підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved