Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-16 00:00:00

13.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина до відповідача про виселення із квартири [ADDRESS]. Свої вимоги він обґрунтовує тим, що відповідач систематично порушує правила співжиття, робить неможливим для позивача та їх дитини - [PERSON], [INFO] проживання з нею в одній квартирі, зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, погрожує фізичною розправою, крім того, позивач зазначає, що відповідач була позбавлена батьківських прав відносно сина. В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи просив задовольнити позовні вимоги, суду повідомив про те, що дитина стоїть на обліку Служби у справах дітей з 2012 року, у зв'язку із чим працівники служби відвідують дитину за місцем проживання матері, матір була позбавлена батьківських прав, однак продовжує проживати з дитиною, веде аморальний спосіб життя, що негативно впливає на дитину, яка перебуває у стані нервового напруження та тривоги. Відповідач до суду не з'явилася, причин неявки суду не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена у встановленому порядку, за згодою позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений у встановленому порядку, у зв'язку із чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, оглянувши матеріали адміністративних справ № 3-4686/10, 3/2506/326/12, 25/06/6492/2012 дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON], що підстверджується опією свідоцтва про народження (а.с. 5) Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.09.2014 року, [PERSON] була позбавлена батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно із копією довідки КП "ЖЕК-13" Чернігівської міської ради від 12.09.2014 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON], його син [PERSON], його колишня дружина - [PERSON] та колишній квартиронаймач - [PERSON] (а.с. 6) В судовому засіданні встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване, що підтверджується відповіддю КП "Чернігівське МБТІ" № 8 від 13.01.2015 року та інформаційною довідкою реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції № 31268398 від 19.12.2014 року. Постановами Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 серпня 2010 року, та від 20 лютого 2012 року [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім'ї, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 серпня 2012 року відповідач була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за невиконання батьківських обов'язків. З матеріалів справи та висновків № 13907, 15630, 17668 вбачається, що позивач неодноразово звертався до органів внутрішніх справ з приводу неправомірної поведінки своєї колишньої дружини. Приймалися відповідні міри реагування, а саме: проводилась перевірка, проводилась профілактична бесіда з відповідачем та винесенням протоколу офіційного попередження про недопущення протиправних дій (а.с. 10,11, 51). За фактом звернення позивача щодо зникнення із квартири особистих речей дитини - ноутбука, планшета та мобільного телефону відкрите кримінальне провадження № 12014270010002622. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач часто перебуває в стані алкогольного сп'яніння, палить в присутності дитини в квартирі, вживає в присутності дитини алкогольні напої, вчиняє сварки, приводить таку ж компанію додому, інколи вночі спати неможливо, через гуркіт, дитина весь час переживає, не висипається, з дому зникають речі в тому числі і дитячі, гості відповідача, які перебувають у квартирі та знаходяться в стані алкогольного сп'яніння застосовували фізичне насилля і до позивача, і до свідка, в квартиру відповідач приводить осіб, які ведуть аморальний спосіб життя та які можуть бути загрозою для дитини, свідок пояснила, що навіть приводить осіб, які перебувають у розшуку, відповідач не лише не турбується про дитину, а навіть забирає продукти, які батько дитини та бабуся купляють для харчування дитини. Свідок [PERSON] пояснив, що спільне проживання відповідача з дитиною вкрай негативно впливає і на психіці і на здоров'ї дитини, може бути навіть загрозою для життя дитини, оскільки був свідком пожежі у спірній квартирі, тоді відповідач була в нетверезому стані, бачить її часто в мікрорайоні в компанії нетверезих осіб, дитина весь час налякана поведінкою матері, перебуває в стані психічного напруження, дуже замкнутий. Свідок [PERSON] повідомила, що відповідач більшість часу перебуває в стані алкогольного сп'яніння, навіть дитячі речі забирає із квартири, а кошти виручені від продажу речей пропиває, дитина весь час знаходиться в стресовому стані, боїться йти після школи додому. Відповідно до ст.. 116 ЖК України та роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", в яких зазначено, що осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі або будинку, то при триваючій антигромадській поведінці, виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжитті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Згідно із статтею 3 Конвенції "Про права дитини" встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] продовжує вести антигромадський спосіб життя, що впливає на загально-емоційний стан дитини, на її успіхи у навчанні та здоровий психічний розвиток, як особистості, систематично порушує правила співжиття і робить неможливим проживання з нею позивача та неповнолітньої дитини в одній квартирі, а вжитті заходи попередження не дали позитивних результатів. За таких підстав позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved