Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

10.05.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення моральної шкоди до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 170 000 грн., у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що з 20.09.1976 року по 24.07.2008 року він працював у відповідача водієм великовантажного автомобіля. 24.07.2008 року був звільнений з підприємства відповідача за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію. 01.04.2008 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини йому було встановлено професійне захворювання, а саме: вібраційна хвороба першої-другої стадії, синдром церебрально-периферичної ангіодистонії та полірадилоневратії з вираженими статико-динамічними порушеннями, нейродистрофією у вигляді двостороннього плече-лопаткового періартрозу ПФ 1-2 ст. та трофічними порушеннями на кистях, які відповідно до акту розслідування профзахворювання отримані внаслідок перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які сталися з вини роботодавця, оскільки протягом 30 років 2 місяців він піддавався шкідливим факторам на підприємстві. Згідно до висновку МСЕК від 11.06.2008 р. йому встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40% та 3 група інвалідності з 30.07.2013 року безстроково. Виходячи з характеру захворювань він не має змоги вести звичайний спосіб життя, повинен приймати ліки, йому важко виконувати будь-яку роботу по господарству, він страждає на біль біль та хруст кісток в плечових, ліктьових та колінних суглобах, біль та обмеження рухів в шийному і поперековому відділах хребта з віддачею у кінцівки, оніміння кінцівок, що порушує його нормальні життєві зв'язки. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ - 170 000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 червня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 12.07.2018 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити в позові. Посилається на те, що позивач добровільно обрав роботу, був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, і у всякий час міг змінити роботу. Усунення шкідливих виробничих факторів у гірничодобувній промисловості є обєктивно неможливим. У звязку з цим, в діях відповідача відсутні ознаки протиправності. Зазначає, що належні і допустимі докази завдання моральної шкоди суду не надано. Позивач в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, зазначених у відзиві. Вислухавши доводи представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Сукупністю належних, допустимих і достовірних доказів судом встановлено такі обставини і відповідні ним правовідносини. Судом встановлено поясненнями сторін, актом розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.8-9), що позивачу [PERSON] під час перебування в трудових відносинах з відповідачем встановлено хронічне професійне захворювання, а саме: вібраційна хвороба першої-другої стадії, синдром церебрально-периферичної ангіодистонії та полірадилоневратії з вираженими статико-динамічними порушеннями, нейродистрофією у вигляді двостороннього плече-лопаткового періартрозу ПФ 1-2 ст., та трофічними порушеннями на кистях. Згідно довідки від 11.06.2008 року МСЕК серії ДНА-02 №025298 на первинному огляді позивачу було встановлено 40% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності первинно з 09.06.2008 року, з переоглядом 01.06.2009 року (а.с. 10). Згідно довідки від 04.08.2011 року серії 10 ААА №070733 [PERSON] встановлено 40% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності з переоглядом 01.06.2013 року (а.с. 11). Згідно довідки серії АБ № 0007369 від 30.07.2013 року [PERSON] встановлено 40 % професійної працездатності та 3 група інвалідності безстроково (а.с. 12). Позивач працював на виробництві у ПрАТ «ПівнГЗК» з 1976 року по 2008 року та (а.с. 5-7). Оцінка суду. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно ст.153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, медичного висновку, медичних виписок і епікризів (а.с.8-9, 13-20), встановлено хронічне професійне захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі, напружені умови праці позивача у ПрАТ: перевищення гранично допустимого рівня загально транспортної вібрації. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров"я позивача,згідно п.18-19 акту, рекомендовано застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів та важкості праці. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, суд враховує тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв'язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалість розладу його здоров'я, припинення трудової діяльності з відповідачем за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. З урахуванням вищенаведеного, наявності порушення права позивача на безпечні умови праці, позов слід задовольнити частково та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості стягнути на користь позивача 25000 грн. з ПрАТ у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач, завищеною. Доводи представника відповідача про добровільний вибір позивачем умов праці, про обєктивний характер шкідливих умов праці, суд до уваги не бере, оскільки вони не мають правого значення для вирішення спору та не спростовують вищевказані висновки суду. Згідно до ст.ст. 133, 141 ч.6 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial