Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

26 січня 2021 р. до Вовчанського районного суду Харківської області звернулась позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до досягнення повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 14 жовтня 1995 року у Вовчанському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 4. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . 30 вересня 2013 року заочним рішенням Вовчанського районного суду Харківської області шлюб між сторонами розірвано. Відповідач [PERSON] матеріально не допомагає, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Просить суд стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 28 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, визначено проводити розгляд справи без виклику сторін. 19 березня 2021 року на електронну адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , але не в частині від його доходу, а в твердій грошовій сумі. Зазначене обґрунтував тим, що не має постійного доходу, офіційно не працює, тому вважає за можливе призначити йому аліменти на утримання доньки в розмірі 2000 грн. щомісяця і до досягнення нею повноліття. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 30 вересня 2013 року розірвано ( а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ) (а.с.2). Згідно довідки про склад сім`ї, наданої Старосалтівською селищною радою Вовчанського району Харківської області № 129 від 25.01.2021, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з мамою, позивачем по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, її вік; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність рішення суду щодо стягнення аліментів на другу дитину та утримання дружини. Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Статтями 182, 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням: стану здоров`я та матеріального становища дитини і платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Зі змісту ч.1ст.184 СК України вбачається, що необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що зазначається у приписах постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Згідно ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним відповідачем. При визначенні розміру аліментного платежу суд враховую, що батько дитини [PERSON] є працездатним, але офіційно не працює, має мінливий дохід, не має зобов`язань щодо сплати аліментів на утримання інших дітей або непрацездатних членів сім`ї. Виходячи із стану здоров`я та матеріального становища дитини і відповідача, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, що відповідає обов`язку батька дитини забезпечити частину витрат на її утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дитини і матеріального стану відповідача. Суд вважає, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно з п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. За вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України , якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приймаючи до уваги, що позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, передбачений пп.1п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" в сумі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. За правилами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: partial