Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

АТ «КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до [PERSON] , вказавши, що у відповідності до укладеного 25.06.2012 року договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Станом на 31.03.2020 року відповідач має заборгованість у 76665,74 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3763,09 гривень, заборгованості за відсотками в сумі 66875,71 гривень, пені у сумі 1900 гривень, штрафу в сумі 4126,94 гривень, яку просять стягнути з відповідача на користь позивача. Ухвалою суду від 23.06.2020 року було відкрите провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30.07.2020 року відповідачем до суду направлено відзив на позовну заяву. Позивачем відповідь на відзив не надана. В судовому засіданні позивач та її представник проти позову заперечували в повному обсягу, пояснивши, що позивач дійсно у 2012 році отримала кредитну картку зі строком дії до грудня 2015 року, при цьому підписала анкету-заяву, але умов та правил надання банківських послуг чи будь-яких інших документів їй не надавали та не показували, вона ці документи не підписувала. Однак, після закінчення строку її дії [PERSON] звернулась до відділення банку, де здала картку та її знищили та повідомили, що заборгованості за кредитом вона не має. Отримання карток у 2013 та 2017 році відповідач заперечувала. Вказуючи, що дійсно отримала кредитні кошти, але повернула їх, з умовами та правилами надання банківських послуг та іншими складовими договору про банківське обслуговування не ознайомлювалась, карток після закінчення строку дії першої не отримувала, просила у позові відмовити. Позивачем відповідь на відзив не надавалась. 09.09.2020 року надійшла заява від представника позивача про відкладення розгляду справи, яка була відхилена за відсутністю поважних причин неявки в судове засідання. Інших заяв та клопотань сторонами не заявлялось, а судом не вирішувалось. При вивченні письмових доказів судом встановлено таке. 25.06.2012 року [PERSON] звернулась до ПАТ «КБ «ПриватБанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У вказаній заяві відсутні відомості щодо того, яку саме платіжну картку, з яким саме лімітом та на яких саме умовах бажала оформити відповідач. Відповідно до анкети-заяви ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг. З Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що для надання послуг Банк відкриває Клієнту картрахунки, надає картки, вид та строк дії яких визначений у заяві та у Пам`ятці клієнта, підписанням якої Клієнт та Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена у розділі «відмітки банку» заяви. У Умовах та правилах надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а у разі як жодна зі сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий саме строк. Як вбачається з наданої АТ «КБ «ПриватБанк» довідки [PERSON] надавались три картки: 11.10.2013 року строком дії до липня 2017 року, 20.05.2017 року строком дії до травня 2021 року, 27.06.2017 року строком дії до травня 2021 року. [PERSON] факт отримання карток у 2013 та 2017 році заперечувала, вказуючи, що єдина картка їй була надана у 2012 році при написанні анкети-заяви. Доказів фактичного надання [PERSON] карток у 2013 та 2017 року суду позивачем не надано, а відповідно до наданої позивачем інформації у 2012 році картку [PERSON] взагалі не видавали, адже перша видана картка датована 2013 роком. Визначити коли саме АТ «КБ «ПриватБанк» відкрив відповідачеві картковий рахунок встановити не виявилось можливим за відсутністю відповідних відомостей в матеріалах справи. Водночас, оскільки позивач посилався на те, що договір був укладений 25.06.2012 року, тож з урахуванням вищевикладених положень суд виходить з того, що останнім днем строку дії договору, укладеного 25.06.2012 року є 24.06.2014 року (12 місяців + 12 місяців). Суду позивачем не надано відомостей про те, щоб позивач у відповідності до п. 1.1.3.1.8 Умов та Правил надання банківських послуг продовжував строк дії картки. Позивачем взагалі не надано доказів на підтвердження надання [PERSON] та отримання нею будь-якої картки, але відповідач визнала факт отримання картки у 2012 році. Відомостей про укладення нового договору або пролонгацію укладеного суду не надано. Розрахунок заборгованості позивачем наданий за період з 11.10.2013 року. З наданого розрахунку вбачається, що ПАТ «КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку, оскільки доказів протилежного суду не надано, збільшувалась відсоткова ставка за договором: з 01.09.2014 року з 30% до 34,8%, з 01.04.2015 року до 43,2%, яка і застосовувалась до кінця лютого 2020 року включно. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ч. 1 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ч. 1 ЦК України). Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до анкети-заяви договір між сторонами складається з кількох документів, водночас, враховуючи, що Умови та Правила надання банківських послуг не містять конкретних умов щодо розміру кредитного ліміту, відсотків за користування кредитними коштами, неустойки, адже зазначені Умови та Правила розповсюджуються на всі картки, які емітуються банком, тож відповідні конкретні умови щодо кожного окремого клієнта мають бути визначені в анкеті-заяві, в якій клієнт банку має вказувати яку саме платіжну картку він бажає отримати, який саме розмір кредитного ліміту просить встановити, а банком у4 свою чергу мають бути вказані відсотки за користування кредитними коштами та розмір інших платьежів, в тому числі і неустойки. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який наданий позивачем, конкретних умов щодо картки, що була видана [PERSON] не містить, адже являє собою узагальнений збірник тарифів по чотирьом різновидам платіжних карток в різні період часу. Натомість тих тарифів, які мали бути надані [PERSON] при укладенні договору, позивачем суду представлено не було, а [PERSON] їх надання заперечувала. В анкеті-заяві відсотки за користування кредитними коштами, розмір та умови застосування неустойки не зазначені. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути нараховані відсотки, пеню, штрафи. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті\~634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.\~ Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Фактично позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що 25.06.2012 року між сторонами був укладений договір, адже відомостей про відкриття [PERSON] картрахунку до 2013 року позивачем не надано. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що 25.06.2012 року між сторонами дійсно був укладений договір про надання банківських послуг на умовах, які відображені у Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, а також з застосуванням тарифів, які додані до позовної заяви, що строк дії такого договору продовжувався після 24.06.2014 року. Враховуючи неможливість перевірити факт укладення такого договору, строк його дії та визначити його істотні умови, суд, виходячи з презумпції обов`язковості доведення обставин, на які посилається, саме стороною, яка стверджує про такі обставини, суд вважає, що позивачем не доведені обставини, на які він посилався в обґрунтування заявленого позову, не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за договором. Оцінюючи вимогу\~про стягнення\~заборгованості за\~тілом кредиту,\~тобто в\~даному випадку\~це сума\~коштів,\~яка фактично\~була отримана\~відповідачем,\~в ракурсі\~правової позиції\~Великої палати\~Верховного Суду,\~викладеній у\~постанові від\~03.07.2019\~року по\~справі № 342/180/17, суд не вбачає підстав і для стягнення цієї суми, адже сума, яка складається з сукупності виплат, які були здійснені [PERSON] у відповідності до наданого позивачем розрахунку (11761,68 гривень), значно перевищує суму вказаного позивачем тіла кредиту у 3763,09 гривень. Оскільки судом не знайдено підстав для задоволення позову, тож суд не оцінює і заяву відповідача про застосування строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed