Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] про звернення стягнення. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач, просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № VIWWAD40300809 від 29.07.2009 року в сумі 130 485,43 грн. витребувати у відповідача та передати у заклад (володіння) шляхом опису [PERSON] Акціонерному Товариству [PERSON] "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) автомобіль CHERY, модель: AMULET, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий комбі-B, № кузова/шасі: LVVDA11B48D088839, реєстраційний номер AB8907BC, що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; - комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля CHERY, модель: AMULET, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий комбі-B, № кузова/шасі: LVVDA11B48D088839, реєстраційний номер AB8907BC, що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; - звернути стягнення на предмет застави автомобіль: CHERY, модель: AMULET, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий комбі-B, № кузова/шасі: LVVDA11B48D088839, реєстраційний номер AB8907BC, що належить на праві власності відповідачу [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] солідарно 10\~000 грн.; з [PERSON] судовий збір за подання позовної заяви. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2012 року позовні вимоги [PERSON] акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк були задоволені частково. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, від 23 квітня 2013 року заочне рішення від 15 листопада 2012 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до [PERSON] акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON] про звернення стягнення було скасовано. При новому розгляді справи представник позивача у судові засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. В подальшому відповідно до заяви просив суд розглядати справу в його відсутності та задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] в судові засідання, які проводилися в режимі відеоконференції зявився, позовні вимоги заперечував, просив суд в їх задоволенні відмовити. Відповідач у письмовій заяві вказав, що кредитно-заставний договір № VIWWAD40300809 від 29.07.2009 року був підписаний не [PERSON], просив призначити почеркознавчу експертизу. В подальшому в судові засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК в судові засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Судом встановлено, що 29.07.2009 року між [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк ПРИВАТБАНК та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № VIWWAD40300809, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 42\~362,66 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.07.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним договором, [PERSON] було надано в заставу ПАТ КБ "ПриватБанк" автомобіль CHERY, модель: AMULET, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий комбі-B, № кузова/шасі: LVVDA11B48D088839, реєстраційний номер AB8907BC, що належить на праві власності відповідачу [PERSON]. Також зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк \~договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитно-заставного договору № VIWWAD40300809 від 29.07.2009 року,заборгованість за нею станом на 03.10.2012 року склала 130\~485,43 грн., в тому числі: 48\~842,03 грн. заборгованість за кредитом; 19\~414,64 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5\~510,48 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 50\~266,59 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 6\~201,69 грн. штраф (процентна складова). За змістом ст. 1 Закону України «Про заставу», ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог, звернути стягнення на предмет застави, якщо в\~\~ момент настання термінів\~\~ виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.\~\~ Згідно до правил ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» обрав спосіб стягнення на підставі рішення суду, а не шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса чи інший позасудовий порядок. За таких обставин обов'язок зареєструвати початок процедури звернення стягнення у даному випадку виникає у обтяжувача після набрання чинності рішення суду про звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до довідки, наданої Слідчим відділом Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області, у 2011 році була порушена кримінальна справа № 11270044 за заявою директора Вінницької філії ПАТ КБ "ПриватБанк" [PERSON] по факту надання недостовірних відомостей до банківської установи позичальником [PERSON] з метою отримання кредиту, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, в 2012 році у зв'язку із набранням чинності новим КПК України була внесена слідчим Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області до ЄРДР за № 12012010390000405 від 29.11.2012 року. В ході досудового розслідування слідчим було вилучено оригінал кредитної справи № VIWWAD40300809 від 29.07.2009 року, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження. За період вилучення кредитної справи до 03.02.2015 року почеркознавча експертиза не проводилася у зв'язку із відмовою [PERSON] надати зразки підпису та почерку. Станом на 27.01.2015 року по кримінальному провадженню слідство триває (а. с. 167). Згідно витягу з кримінального провадження № 12012010390000405, 29.07.2009 року між Вінницькою філією ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № VIWWAD40300809 по програмі "Авто в кредит" з метою отримання коштів у сумі 42\~362 грн. 67 коп. на придбання автомобіля CHERY AMULET д/з АВ 8907 ВС, який було надано у заставу. З метою отримання кредиту [PERSON] надала підроблені документи (а. с. 195). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання з ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитно-заставного договору № VIWWAD40300809 від 29.07.2009 року іншою особою, а не [PERSON], неодноразово заявляв клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, при цьому відмовлявся надати зразки підпису та почерку, навмисно затягував розгляд справи, тому, виходячи з вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Суд приходить до висновку, про недоведеність і безпідставність вимоги позивача про надання йому повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію заставного транспортного засобу замість втраченого, оскільки відповідні докази втрати свідоцтва суду не надані, і позовні вимоги в частині витребування та передачі комплекту ключів задоволенню не підлягають, оскільки не є належним способом захисту, крім того, вимоги ПАТ КБ "Приват Банк", щодо стягнення суми 10\~000 грн. також задоволенню не підлягають, оскільки регулюються іншими нормами права та не можуть розглядатись з даним предметом позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача[PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial