Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач звернулась в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до Серебринецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи тим, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю) [NUMBER], площею 4,9155 умовних кадастрових га в землях КСП «Світанок» Серебринецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР позивач є спадкоємцем за законом першої черги після [PERSON], який помер [INFO] року. За життя [PERSON] не отримував державний акт на земельну ділянку, оскільки такі державні акти видавались після його смерті, а сертифікат було втрачено позивачем, про що вона подала об'яву в газету. Позивач звернулась до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з відсутністю вказаного вище сертифікату. Тому позивач звернулась з даним позовом до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO] року, право на земельну частку (пай) [NUMBER] розміром 4,9155 умовних кадастрових га без визначення цієї частки в натурі в землях КСП «Світанок» Серебринецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, просила позов задовольнити. Представник відповідача Серебринецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, де просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: згідно свідоцтва про народження позивача, її батьком зазначений [PERSON] (а.с.6). Позивач звернулася до суду як [PERSON], оскільки згідно свідоцтва про одруження 10.02.1957 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с.7). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.3). Як зазначено позивачем, після смерті її батька відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю) за [NUMBER] площею - 4,9155 умовних кадастрових га в землях КСП «Світанок» Серебринецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. В подальшому таке право було закріплено за [PERSON] розпорядженням Могилів-Подільської РДА від 19 квітня 2004 року № 162, згідно додатку № 2, до якого «Список померлих громадян, власників сертифікатів Серебринецької сільської ради с. Грабарівка» він значиться за [NUMBER] (а.с.12,13). Державний акт на право власності на земельну ділянку (пай) на ім'я «[PERSON]» не друкувався та не видавався. Сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий, але у відділ на зберігання не повертався. Дана обставина підтверджується листом Держгеокадастру (а.с.9). Як зазначила позивач, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Серебринецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 929 від 22 жовтня 2015 року (а.с.5). Згідно довідки Серебринецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області позивач прийняла спадщину фактичним шляхом (а.с.4) та володіла правовстановлюючим документом на спадкове майно, а саме: Сертифікатом про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який належав її батькові [PERSON], який помер [INFO] року. Однак вказаний сертифікат було втрачено, про що позивач розмістила оголошення в міській газеті «Краяни» № 49 від 26 листопада 2015 року, що підтверджується довідкою, виданою КП «ПТРЦ «Краяни»(а.с.18). Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.11.2015 року №02-31/2517 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельні ділянки площею 4,1955 умовних кадастрових га (а.с.10). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.1 ст. 25 Земельного Кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Особи, зазначені у статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Згідно пункту "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3ст.152 ЗК України. Відповідно до п. 3.5. листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року N 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року N 509-VI). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Однак з 01.01.2013 року поняття державного акту, як документу, що посвідчує право власності відсутнє у Земельному кодексі України, і державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на земельну ділянку реєструється у державному реєстрі прав із видачею свідоцтва про право власності. Відповідно до п.7 ст. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК і строк її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються новим ЦК України. Згідно вимог ст. 549 ЦК України ( ред.1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в користування чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу по місцю відкриття спадщини заяву про її прийняття. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до ст. 549 ЦК України (ред. 1963 р.) позивач фактично вступила в володіння і користування спадковим майном. Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, враховуючи вище викладене та те, що померлий [PERSON] за життя отримав право на земельну частку (пай), проте офіційно земельні ділянки не перереєстрував та державного акту не отримав, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. На підставі ст. 25, 81, 125, 152 Земельного Кодексу України, ст. 529 ЦК України (в редакції 1963р.), ст. 1218, 1225 ЦК України, та

Outcome: approved