Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що померлий [INFO] [PERSON] був його батьком. Заяву обґрунтовує наступним. Заявник народився [INFO] в місті Запоріжжя, УРСР. Під час народження заявника його батьки в зареєстрованому шлюбі не перебували, тому [PERSON] зареєстрували на прізвище матері, а по батькові - за ім'ям фактичного батька за вказівкою матері. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 серпня 1982 року батьками [PERSON] вказані: мати - [PERSON], батько - [PERSON] - особа, яка фактично не існує. Батьком заявника є [PERSON]. За життя [PERSON] завжди визнавав заявника рідним сином. [PERSON] доглядав за батьком до смерті, сплачував операцію, купував ліки. Усі витрати по похованню батька понесені заявником. [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON], [INFO]. Встановлення факту батьківства заявнику необхідно для прийняття спадщини після померлого [PERSON]. В судовому засіданні заявник підтримав вимоги, просив їх задовольнити. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що з моменту знайомства з родиною: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство. [PERSON] доводився батьком заявнику. Вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч. 2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалася матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Згідно з п.15 абз.3 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтво про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В силу абз.1 п.15 вказаної Постанови Пленуму ВСУ суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З огляду на те, що заявник народився [INFO], суд при вирішенні питання про встановлення батьківства застосовує норми КпШС України. Відповідно до ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно із ст.55 КпШС України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Судом встановлено: [INFO] у віці 74 років помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. Заявник народився [INFO] в м. Запоріжжя, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 04.08.1982 року. В свідоцтві про народження матір'ю заявника визначена [PERSON], батьком заявника вказано [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту батьківства, а саме те, що батьком [PERSON] є [PERSON], який помер [INFO]. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому оформити спадкові права після смерті батька без сплати мита. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Outcome: approved