Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

25.04.2019 року законний представник позивача звернулася до суду з уточненим вищезазначеним позовом, яким просить встановити порядок користування житловим будинком з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а саме: виділити [PERSON] у користування житлові кімнати №4,5,6, а також: сарай літ."Ж", погріб літ." Б", а у користування [PERSON] виділити житлові кімнати №2,3, а також: сарай літ "В", гараж літ."І"; крім того, просить виділити у спільному користуванні залишити наступні приміщення: у житловому будинку - коридор №1, кухня №7, а також дворові споруди №1-4, вбиральню літ.№3, навіси літ."Г", "Е", мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є власником 1 / 2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2018 року. Власником другої половини будинку є відповідач - [PERSON] , яка постійно проживає в Республіці Молдова і вона є сестрою [PERSON] , що помер [INFO] . Позивач з родиною постійно проживає у вказаному спірному домоволодінні, однак відповідач [PERSON] закрила деякі приміщення будинку на замок і не дозволяє ними користуватись. Добровільно дійти згоди відносно користування приміщеннями у будинку виявилося неможливим - на пропозицію щодо спільного користування та володіння житловим будинком з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому відповідач у позасудовому порядку не реагувала. Тому для того, щоб уникнути конфліктних ситуацій з відповідачем, йому, позивачу, необхідно судовим рішенням закріпити порядок користування житловими приміщеннями та господарськими спорудами домоволодіння. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, вимоги позову підтримали, просили задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явилась, надіслала суду заяву про те, що копію позовної заяви отримала, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу без її участі. Вивчивши матеріали справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - згідно свідоцтва про право на спадщину законом від 25.07.2018 року, що зареєстроване у реєстрі за № 3805, позивач [PERSON] є власником 1 / 2 частини житлового будинку за [ADDRESS] , а.с.11); - згідно довідки Калчевської сільської ради Болградського району Одеської області від 01.04.2016р. за №289, у житловому будинку за [ADDRESS] , проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с.5); - з технічного паспорту на садибний житловий будинок вбачається, що спірна нерухомість розташована на [ADDRESS] (а.с.6-10); - згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №763638851214, позивач [PERSON] є власником 1 / 2 частини житлового будинку за [ADDRESS] , а. с.22 ). У позасудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку користування житловим будинком з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому. Відповідно до ст.47 Конституції України, ч.3 ст.9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, а до ст.319 ЦК України, - власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.155 Житлового кодексу УРСР житлові будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, встановлених законодавством. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що у випадку неможливості виділити сторонам у натурі ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири. Спірний житловий будинок не може бути поділений між співвласниками у натурі, однак для усунення спорів та конфліктів між співвласниками можна встановити порядок користування спільною частковою власністю. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, - кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, враховуючи ту обставину, що питання про встановлення порядку користування вищезазначеним домоволодінням у позасудовому порядку не вирішено, і між сторонами існують спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки виділення окремої частини житлового будинку кожному власнику в натурі неможливо, а встановлення порядку користування житловим будинком не порушує права власності кожного з співвласників. Відомостей того, що задоволенням позовних вимог будуть порушені права третіх осіб, - судом не встановлено.

Outcome: approved