Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

18 вересня 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 03 листопада 1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1180, є власником домоволодіння № 42 на вул. [PERSON] (Інтернаціональна) в м. Новомосковськ Дніпропетровської області. За зазначеною адресою, з її згоди, в 2007 році була зареєстрована, однак ніколи не проживала її колишня невістка [PERSON], що є відповідачем у справі. Відповідач не проживає у будинку, власних речей не має, а реєстрація відповідача порушує її права, як власника нерухомого майна, оскільки вона наразі має намір ним розпорядитись. У звязку з чим, позивач просила суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком №\~42 на вул.\~[PERSON] (Інтернаціональна) в м. Новомосковськ Дніпропетровської області та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились, представником позивача суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 39). Відповідач заперечень проти позову не надала, в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила та про відкладення розгляду справи не клопотала. Представник третьої особи Відділу обліку та реєстрації громадян [PERSON] комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 22). Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147 від 03\~жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження у цій справі відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач на підставі договору купівлі-продажу від 03\~листопада 1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1180, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул.\~Інтернаціональна, 42 (а.с.\~6). Згідно розпорядження в.о. голови Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, секретаря Горошка С. Г. № 61-р від 19 лютого 2016 року "Про здійснення заходів з декомунізації у м. Новомосковську" на виконання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", вулицю Інтернаціональна в м. Новомосковськ перейменовано на вулицю [PERSON]. Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУМС УДМС України в Дніпропетровській області № 3602/2 від 05 жовтня 2017 року, [PERSON], [INFO], з 22 лютого 2007 року зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 21). Відповідач в зазначеному будинку № 42 на вул.\~Якима Погрібняка в м.\~Новомосковськ Дніпропетровської області зареєстрована, однак ніколи не проживала, що підтверджується актом від 14 вересня 2017 року та довідкою голови квартального комітету № 6 м. Новомосковськ Дніпропетровської області [PERSON] (а.с. 12, 14). Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає більше одного року, в будинку № 42 на вул.\~Якима Погрібняка в м.\~Новомосковськ Дніпропетровської області, де право власності належить позивачу, але з реєстрації не знялась, доказів поважності причин не проживання відповідач суду не надала. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушує права позивача як власника будинку, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним їй майном, і може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved