Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

15.10.2021 року представник АТ "Універсал Банк" Матьковський Р.Е. звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтував так. В жовтні 2017 року АТ "Універсал банк" запустив новий проект "Monobank", в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки "Monobank". Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту Monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Умови обслуговування рахунків ф/о в АТ "Універсал Банк", опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.. 25.01.2019 року [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 25.01.2019 та надав згоду на листування щодо цього договору через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору. Таким чином між АТ "Універсал Банк" та відповідачем укладено Договір, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 25000 грн, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4 % річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8 % річних). Відповідач не виконав умови договору, не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями та відсотків, прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.4.16 п.4 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 31.07.2021 року направив відповідачеві повідомлення "пуш" про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Відповідач вимогу банку проігнорував. Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ "Універсал Банк" за договором станом на 13.09.2021 року становить 41856, 80 грн, у тому числі: - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 41856,80 грн; - загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн; - заборгованість за пенею та комісією - 0,00 грн; - заборгованість по судовим штрафам - 0,00 грн. Добровільно погашати заборгованість за кредитними зобов`язаннями відповідач не бажає, що стало підставою для сторони позивача із зверненням до суду з цим позовом. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.10.2021 року позовну заяву АТ "Універсал Банк" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 24.11.2021 року стороні відповідача в задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін відмовлено, про що винесено судом відповідну процесуальну ухвалу від 24.11.2021. 12.11.2021 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Мартиновим Г.К. подано суду відзив на позов, та 29.11.2021 заперечення на відповідь на відзив, які обгрунтовано так. Відповідач заперечує факт укладення кредитного договору з банком на умовах, визначених в позовній заяві та отримання кредиту. Банком не надано суду доказів, які б підтверджували, що саме на ці "Умови та правила..." погодився відповідач, підписуючи заяву позичальника. Сума заборгованості за договором в розмірі 41856,80 грн не є тілом кредиту, як вказує позивач. Ця сума боргу включає в себе відсотки за користування наданим кредитом, що вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості. Позивач не надав доказів, які б підтверджували факт надання відповідачу грошових коштів в конкретних сумах та в конкретні дати, з розрахунку заборгованості цього не вбачається. Згідно відомостей про рух коштів по картці від 19.10.2021 заборгованість відповідача перед позивачем станом на 19.10.2021 складає 19126,80 грн, ця сума заборгованості сформована в наслідок списання Банком відсотків з поточного рахунку відповідача, що вказано в таблиці № 2 "деталі операції". Тому, на сьогоднішній день фактично неповернутою позивачу залишається сума коштів в розмірі 19126,8 грн, що сторона відповідача підтверджує відомостями про рух коштів та довідкою про стан рахунку станом на 19.10.2021. Відповідач просить взяти до уваги, що стороною позивача не надано підписаний відповідачем договір (в письмовій або електронній формі), який би давав можливість чітко встановити умови кредиту, дату та розмір його надання. За цих підстав, сторона відповідача вважає, що розрахунок заборгованості, проведений позивачем є безпідставним та таким, що не відповідає договірним зобов`язанням сторін. За наведеного сторона відповідача просить в задоволенні позову АТ "Універсал Банк" відмовити повністю та розподілити судові витрати сторін пропорційно задоволеним вимогам. 25.11.2021 року позивачем надано суду відповідь на відзив, в якій просить у задоволенні вимог згідно відзиву [PERSON] представника відповідача [PERSON] від 10.11.2021 року на позов АТ "Універсал Банк" до [PERSON] "про стягнення заборгованості" - відмовити повністю. Позиція позивача обгрунтувана з аналогічних підстав зазначених у позові, також позивач покликається на постанови Верховного Суду - від 23.03.2020 у справі № 404/502/18; від 09.09.2020 у справі № 732/670/19; від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 тощо. Дослідивши матеріали справи, зокрема докази додані позивачем до позову: Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 25.01.2019, яка підписана [PERSON] , як клієнтом АТ "Універсал банк" "Monobank"; розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.01.2019, укладеного між Універсал Банк та клієнтом [PERSON] станом на 13.09.2021; Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank); докази додані стороною відповідача: інформація про рух коштів по картці від 19.10.2021 та довідку про стан рахунку, суд приходить до висновку, що позов АТ "Універсал Банк" слід задовольнити частково, виходячи з такого. На підставі вищевказаних досліджених доказів, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 25 січня 2019 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір кредитного ліміту в цій анкеті-заяві не вказано. У Анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] згідний з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті:https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту покликається на Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ « "УНІВЕРСАЛ БАНК" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток ("Мonobank"), як невід`ємні частини спірного договору. Однак, позивач не надав доказів того, що саме ці Умови і Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, в тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною по справі № 6-16цс15 від 11.03.2015 року. Враховуючи викладені обставини та норми права, якими вони врегульовані, суд вважає, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua) неодноразово могли змінюватися самим банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин (25.01.2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови і Правила в будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про суму кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови і Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин (правова позиція Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17). Надані банком Умови і Правила, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.01.2019 року шляхом підписання анкети- заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді всі умови кредитного договору. Таким чином, при укладенні договору із [PERSON] ПАТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів «про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Крім того, укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Отже, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. В даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ "Про захист прав споживачів". Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні по справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов і Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та зробив би можливим покладання на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, з урахуванням вимог частини другої статті 530 ЦК України, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення з відповідача фактично отриманої суми кредитних коштів у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок. Встановлені судом правовідносини регулюються наступними нормативно-правовими актами. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин позов підлягає задоволенню частково. Зокрема стороною відповідача надано суду виписку АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (monobank) - "Рух коштів по картці від 19.10.2021, клієнта [PERSON] , за період з 15.03.2021-19.10.2021", з якої вбачається, що відповідачу надано позивачем кредитний ліміт (станом на 19.10.2021) в розмірі 25000 грн. Згідно довідки про стан рахунку від 19.10.2021 АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (monobank) у відповідача наявна чорна картка monobank рахунок " [NUMBER] , валюта гривні, кредитний ліміт 25 тис. грн., баланс включаючи кредитний ліміт 19126,80 грн, загальний залишок в еквівалентні валюти (UAH): - 19126,80 грн. У запереченні поданому суду стороною відповідача - адвокатом Мартиновим Г.К. вказано, що на сьогоднішній день, згідно вищевказанихдокументів (виписки банку та довідки) фактично відповідачем не повернуто позивачу залишається сума коштів в розмірі 19126,80 грн. Додаткових пояснень стороною позивача з приводу обставин викладених у запереченні стороною відповідача суду не подано. За цих підстав, суд вважає, що позов АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" слід задовольнити частково в межах визнаної стороною відповідача суми боргу станом на 19.10.2021 року, в розмірі 19126,80 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, в сумі 2270 грн, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, з урахуванням мінімальної ставки за подання даного позову до суду, встановленої ст.4 ч.2 п.1 пп)1 (щодо юридичних осіб) ЗУ "Про судовий збір". Клопотання сторони відповідача - адвоката Мартинова Г.К., про розподіл судових витрат сторін пропорційно задоволеним вимогам слід залишити без розгляду з таких підстав. Стороною відповідача у відзиві на позов заявлено клопотання про стягнення судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу. 29.11.2021 року адвокатом Мартиновим Г.К. надано суду на ствердження цих витрат Договір від 22.10.2021 про надання правової допомоги [PERSON] адвокатом Мартиновим Г.К. та Акт приймання-передачі наданих правничих послуг від 28.11.2021, зокрема гонорару згідно Договору про надання правової допомоги від 22.10.2021, який є фіксованим та становить 7000 грн та сплачується клієнтом протягом 60 днів з дня ухвалення судом першої інстанції судового рішення. Інших доказів щодо понесених відповідачем судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу суду не подано. Попереднє визначення суми судових витрат визначено ст. 134 ЦПК України. Стороною відповідача не виконано вимог статті 134 ЦПК України, зокрема відповідачем не було заявлено клопотання про попереднє визначення суми судових витрат і таке клопотання не надіслано відповідно позивачу, у зв`язку з чим позивач позбавлений скористатися своїм правом заявити клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що визначено ч.6 ст.137 ЦПК України. За цих підстав, суд не надає оцінку поданим стороною відповідача до суду доказам на ствердження понесених [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу та залишає ці вимоги без розгляду.

Outcome: partial