Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

У серпні 2015 \~року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому вказує, що з 30.11.1994 року перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27.06.2013 року. В період шлюбу в 1997 році ними придбана квартира за адресою: [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за відповідачкою [PERSON], за кошти, які були отримані позивачем від продажу автомобіля ВАЗ 21-053 та відповідачем від продажу квартири за адресою: [ADDRESS]. Крім того, на підставі рішення Кротенківської сільської ради № 511 від 11.03.2009 року отримано у власність земельну ділянку площею 0,08 га в с/т "Ювілейний сад" по вул. Яблуневій, 74, в с. Кротенки Полтавського району Полтавської області, на якій знаходиться садовий будинок, погріб, 2 навіси, вбиральня та літній душ. Просить суд поділити спільне майно подружжя наступним чином визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], а за [PERSON] право власності на 3/4 частину квартири; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,08 га в с/т "Ювілейний сад" в с. Кротенки, вул. Яблунева, 74, кадастровий номер 5324082401:01:002:0126, а за [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки; визнати за [PERSON] право власності на садовий будинок з господарчими спорудами за адресою: Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Кротенки, с/т "Ювілейний сад", вул. Яблунева, 74. В ході судового розгляду справи [PERSON] збільшив обсяг позовних вимог, подав відповідну позовну заяву до [PERSON], в якій просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину спільно придбаного під час шлюбу рухомого майна, яке знаходиться в квартирі за адресою: [ADDRESS], а саме: холодильник "Індезіт" вартістю 3000 грн., пральна машинка вартістю 2500 грн., пилосос "Сіменс" червоного кольору вартістю 300 грн., меблі, розташовані в коридорі, вартістю 1500 грн., ліжко двоспальне з ортопедичним матрацом вартістю 5000 грн., газова пічка вартістю 3000 грн., телевізор вартістю 1500 грн., м'який куток вартістю 3600 грн., шафа-купе вартістю 8000 грн., 5 світильників загальною вартістю 3000 грн.; право власності на 1/2 частину поліпшень, виконаних в квартирі № 326 будинку № 13/42 по пр-кту Вавілова в м. Полтаві, ремонтних робіт, виконаних в період з 1997 року, в тому числі в кухні заміна вікна, зняття пофарбування зі стін, облицювання стін плиткою , обладнання стелі з пінополістиролу, оклеювання стін шпалерами; у ванній заміна труб водопостачання, кранів, раковини, облицювання стін плиткою, установка дзеркала, обладнання стелі з пінополістиролу, у вбиральні - заміна труб, унітазу, облицювання стін плиткою, обклеювання стін шпалерами, у коридорі підклеювання стелі пінополістиролом, обклеювання стін шпалерами, в кімнаті площею 17,6 кв.м - заміна вікна з дверним полотном, обладнання балкону віконними рамами та його застеклення, обклеювання стін шпалерами, перетирання та шпаклювання стелі і фарбування водоемульсійною фарбою, в кімнаті площею 11,8 кв.м відновлення стелі, обклеювання стін шпалерами, а також обтягнення усіх дверей квартири спеціальною плівкою і заміна налічників на них; просить визнати за ним право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, з яких збудовано садовий будинок та господарські будівлі, розміщені за адресою: Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Кротенки, с/т "Ювілейний сад", вул. Яблунева, 74, посилаючись на те, що він повністю виконав ремонт садового будинку поміняв дошки на даху та перекрив його шифером, заклав в кімнаті розміром 11,2 кв.м два вікна цеглою, зменшив вікна в коридорі розміром 4,5 кв.м для збереження тепла, поміняв вхідні двері, добудував тамбур до коридору розміром 2,9 кв.м, збудував вбиральню, літній душ, два навіси, відремонтував погріб (поштукатурив його та пофарбував). Після проведення по справі судових експертиз позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, 10.01.2017 року подав відповідну письмову заяву, в якій просить суд визнати за ним та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частину спільно придбаного під час шлюбу рухомого майна, яке знаходиться в квартирі за адресою: [ADDRESS], а саме: холодильник "Індезіт" вартістю 3000 грн., пральна машинка вартістю 2500 грн., пилосос "Сіменс" червоного кольору вартістю 300 грн., меблі, розташовані в коридорі, вартістю 1500 грн., ліжко з ортопедичним матрацом вартістю 5000 грн., газова пічка вартістю 3000 грн., телевізор вартістю 1500 грн., м'який куток вартістю 3600 грн., шафа-купе вартістю 8000 грн., 5 світильників загальною вартістю 3000 грн., та також визнати за ним та за [PERSON] право власності за кожним на 7/40 частину квартири № 326 по пр-кту Вавілова, 13/42, в м. Полтаві, а також визнати за ним та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частину садового будинку літ. "А-1", "а", "а1", погрібу літ. "а2", навісу літ. "а3", "а4", вбиральні літ. "Б" з літнім душем літ. "Б1" та на 1/2 частину земельної ділянки, що розміщені за адресою: Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Кротенки, с/т "Ювілейний сад", вул. Яблунева, 74. Відповідач [PERSON] надала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], в якій вказує, що квартира № 326 в будинку № 13/42 по пр-кту Вавілова в м. Полтаві не являється спільною власністю подружжя, у звязку з чим поділу не підлягає, право власності на садовий будинок в садовому товаристві "Ювілейний сад" не зареєстровано у відповідних державних органах, а тому він не підлягає поділу. За час шлюбу з відповідачем ними набуто у спільну власності автомобіль ЗАЗ-ДЕУ, реєстраційний номер [NUMBER], та земельну ділянку в с/т "Ювілейний сад" в с. Кротенки Полтавського району Полтавської області. Просить суд провести поділ спільного майна подружжя наступним чином: виділити у власність позивачці земельну ділянку загальною площею 0,08 га в с/т "Ювілейний сад" по вул. Яблуневій, 74, в с. Кротенки Полтавського р-ну та обл. вартістю 92936 грн., визнавши за нею право приватної власності на земельну ділянку та виділивши в натурі, а також визнати за [PERSON] право власності на автомобіль ЗАЗ-ДЕУ, реєстраційний номер ВІ 5220АА вартістю 98600 грн., стягнути з [PERSON] на її користь різницю вартості часток у розмірі 2838 грн. та судові витрати. [PERSON] під час розгляду справи змінила предмет позову, надавши 30.10.2015 року відповідну письмову заяву, в якій просить суд поділити спільне майно подружжя, а саме: визнати за [PERSON] право приватної власності та виділити йому в натурі автомобіль ЗАЗ ДЕУ Т13110 (легковий седан-В), реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску, вартістю 98600 грн., виділити [PERSON] в натурі та визнати за нею право власності на будівельні матеріали та обладнання вартістю 26936 грн., що знаходяться за адресою: Полтавський р-н, с. Кротенки, с/т "Ювілейний сад", вул. Яблунева, 74, а також рухоме майно: холодильник "Індезіт" вартістю 1500 грн., пральну машинку вартістю 700 грн., пилосос "Сіменс" вартістю 100 грн., газову пічку вартістю 1000 грн., телевізор вартістю 300 грн. на загальну суму 3600 грн.; стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію до рівності часток в сумі 34033 грн. Ухвалою суду від 12.10.2015 року позови [PERSON] та [PERSON] об'єднані в одне провадження. Ухвалою суду від 02.02.2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в частині позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину рухомого майна, яке знаходиться в квартирі за адресою: [ADDRESS], а саме: холодильник "Індезіт", пральна машинка, пилосос "Сіменс", меблі, розташовані в коридорі, ліжко з ортопедичним матрацом, газова пічка, телевізор, м'який куток, шафа-купе, 5 світильників залишено без розгляду. Ухвалою суду від 01.03.2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в частині позовних вимог: про визнання в порядку поділу спільної майна подружжя за [PERSON] права власності на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS], а за [PERSON] на 3/4 частину цієї квартири (згідно позовної заяви від 21.08.2015 року); про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину спільно придбаного під час шлюбу рухомого майна, яке знаходиться в квартирі за адресою: [ADDRESS], а саме: холодильник "Індезіт", пральна машинка, пилосос "Сіменс" червоного кольору, меблі, розташовані в коридорі, ліжко з ортопедичним матрацом, газова пічка, телевізор, м'який куток, шафа-купе, 5 світильників, та вимог про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, з яких збудовано садовий будинок та господарські будівлі, розміщені за адресою: Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Кротенки, с/т "Ювілейний сад", вул. Яблунева, 74 (згідно позовної заяви від 12.10.2015 року); про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину рухомого майна, яке знаходиться в квартирі за адресою: [ADDRESS], а саме: холодильник "Індезіт", пральна машинка, пилосос "Сіменс", меблі, розташовані в коридорі, ліжко з ортопедичним матрацом, газова пічка, телевізор, м'який куток, шафа-купе, 5 світильників (згідно позовної заяви від 10.01.2017 року) залишено без розгляду. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в частині позовних вимог про визнання за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя права приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,08 га в с/т "Ювілейний сад" по вул. Яблуневій, 74, в с. Кротенки Полтавського р-ну та обл. та виділ в натурі залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] просили відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] заперечували у звязку з його безпідставністю. Зустрічний позов [PERSON] просили задовольнити у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію [PERSON], просив її позов задовольнити, а в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Після перерви, оголошеної в судовому засіданні, до суду не з'явився, надавши заяву з проханням продовжувати розгляд справи без його участі. Представник третьої особи ПП Полтавське БТІ "Інвентаризатор" з приводу вирішення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] фактично послався на розсуд суду, після оголошеної в судовому засіданні перерви до суду не зявився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 30.11.1994 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27.06.2013 року. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про поділ квартири № 326 по пр-кту Вавілова, 13/42, в м. Полтаві, суд виходить з наступного. Обґрунтовуючи вимоги про визнання за ним та [PERSON] права власності на частину квартири, позивач [PERSON] вказував, що квартира набута у власність ними з дружиною [PERSON] в період шлюбу, на підставі договору міни з доплатою спільних коштів подружжя в сумі 3000 доларів США. Крім того, в період з 1997 року за спільні кошти ними в квартирі виконані поліпшення на загальну суму 15599 грн., що виходячи з вартості квартири, визначеної судовим експертом у розмірі 572494 грн., становить 3/100 частину її вартості. Вважає, що має право на 7/40 частину квартири як 1/2 частина виконаних поліпшень та 1/2 частина внесених у її придбання коштів. Відповідач, заперечуючи проти позову, вказувала на те, що квартира являється особисто власністю її та сина [PERSON], набута в результаті договору міни, при укладенні якого доплата не проводилась, капітальний ремонт в квартирі фактично не здійснювався з 1997 року по жовтень 2014 року, були лише переклеєні шпалери, побілено стелю, належною їй плиткою облицьовані стіни в туалеті та ванній кімнаті, обклеєні плівкою двері, встановлено в кухні пластикове вікно. Поряд з цим, поточний ремонт такий же робився і в належній позивачу [PERSON] квартирі на вул. Пушкіна в м. Полтаві. Після того, як вони з позивачем припинили спільне проживання, вона почала робити в належній їм з сином квартирі ремонтні роботи. На підставі договору міни від 01.09.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори за реєстр. № 4-2810, [PERSON] обміняв належну йому на праві особистої власності квартиру № 326 по пр-кту Вавілова, 13/42, в м. Полтаві на належну [PERSON] та [PERSON] на праві особистої власності в рівних частинах кожному на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації житла від 15.03.1993 року та зареєстрованого в Полтавському МБТІ в реєстрову книгу № 118 під № 16262, квартиру [ADDRESS]. Договір укладений між [PERSON] та [PERSON], неповнолітнім [PERSON], що діє за згодою матері [PERSON] з дозволу ради опіки та піклування при Ленінському райвиконкомі м. Полтави згідно рішення виконкому від 26.08.1997 року. Як встановлено в п. 3 договору міни від 01.09.1997 року доплату по даному договору сторони не передбачають. Згідно п. 4 договору інвентаризаційна оцінка квартири № 326 становить 9768 грн., а квартири № 190 112359 грн. Право власності на квартиру № 326 по пр-кту Вавілова, 13/42, в м. Полтаві зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 1/2 частині за кожним зі співвласників. В ході судового розгляду справи не здобуто жодних обєктивних доказів, які свідчать про те, що спірна квартира придбавалась фактично в результаті угоди купівлі-продажу, а не договору міни, що при її придбанні здійснювалася доплата однією стороною угоди іншій. З пояснень позивача [PERSON] встановлено, що він при укладенні договору міни присутній не був. Відповідно, його твердження про проведення доплати коштів в сумі 3000 доларів США, як власне і пояснення свідків [PERSON], [PERSON] про ці обставини, які їм відомі зі слів позивача, суд вважає непереконливими і такими, що не заслуговують на увагу, тим паче, що у договорі прямо обумовлено про те, що доплата не передбачена. Договір міни від 01.09.1997 року є чинним, позивачем не оспорювався та недійсним не визнаний. Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку про доведеність того факту, що квартира № 326 по пр-кту Вавілова, 13/42, в м. Полтаві набута у власність [PERSON] та [PERSON] в результаті відчуження їх особистого майна на підставі договору міни без проведення жодної доплати. Відповідно, 1/2 частина цієї квартири являється особистою власністю [PERSON], не є спільним майном подружжя, у звязку з чим поділу не підлягає. Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частину поліпшень, виконаних в квартирі № 326 по пр-кту Вавілова, 13/42, в м. Полтаві, та визнання права власності на частину цієї квартири у звязку зі здійсненням цих поліпшень, позивач [PERSON] вказував на те, що в період з 1997 року ними з дружиною [PERSON] в квартирі виконано ряд будівельних та ремонтних робіт. Так, позивач [PERSON] пояснив, що в квартирі № 326 будинку № 13/42 по пр-кту Вавілова в м. Полтаві, в період з 1997 року ним виконувались ремонті роботи, в тому числі в кухні заміна вікна, зняття пофарбування зі стін, облицювання стін плиткою , обладнання стелі з пінополістиролу, оклеювання стін шпалерами; у ванній заміна труб водопостачання, кранів, раковини, облицювання стін плиткою, установка дзеркала, обладнання стелі з пінополістиролу, у вбиральні - заміна труб, унітазу, облицювання стін плиткою, обклеювання стін шпалерами, у коридорі підклеювання стелі пінополістиролом, обклеювання стін шпалерами, в кімнаті площею 17,6 кв.м - заміна вікна з дверним полотном, обладнання балкону віконними рамами та його застеклення, обклеювання стін шпалерами, перетирання та шпаклювання стелі і фарбування водоемульсійною фарбою, в кімнаті площею 11,8 кв.м відновлення стелі, обклеювання стін шпалерами, а також обтягнення усіх дверей квартири спеціальною плівкою і заміна налічників на них. Відповідно до висновку № 102-15 від 22.02.2016 року, виконаного судовим експертом [PERSON], в результаті огляду обєкту згідно ухвали суду і пояснень учасників процесу встановлено, що в квартирі здійснено наступні будівельні роботи, які можливо віднести до поліпшень (таблиця на стор. 12-13 висновку): заповнення віконних прорізів готовими блоками площею до 2 кв.м з металопластику в камяних стінах житлових і громадських будівель; установлення дверних коробок в камяних стінах; установлення дверних полотен зовнішніх балконних спарених; установлення віконних коробок в камяних стінах, площа прорізу до 2 кв.м; установлення незасклених глухих віконних рам; скління дерев'яних рам на штапиках площею до 0,25 кв.м; облицювання поверхонь стін керамічними плитками на розчині із сухої клеючої суміші, число плиток в 1 кв.м понад 12 до 20 шт. кухня; затирка для швів; облицювання поверхонь стін керамічними плитками на розчині із сухої клеючої суміші, число плиток в 1 кв.м понад 12 до 20 шт. ванна; установлення ванн купальних сталевих; установлення умивальників одиночних з підведенням холодної та гарячої води; облицювання поверхонь стін керамічними плитками на розчині із сухої клеючої суміші, число плиток в 1 кв.м понад 12 до 20 шт. туалет; затирка для швів; установлення змішувачів; установка унітазів з безпосередньо приєднаним бачком; прокладання трубопроводів каналізації з поліетиленових труб діаметром 100 мм; прокладання трубопроводів каналізації з поліетиленових труб діаметром 50 мм. Судовим експертом встановлено, що ринкова вартість квартири № 326 будинку № 13/42 по пр-кту Вавілова в м. Полтаві на час проведення дослідження складає 572494 грн., ринкова вартість поліпшень, здійснених в квартирі в період з 1997 року по 2014 рік включно становить 15599 грн., що складає 3/100 частину від вартості квартири. Відповідач [PERSON] пояснила суду, що в квартирі проводився лише поточний ремонт; заміна труб та сантехніки, переклейка шпалер, як і заміна дверей, вікна в спальній кімнаті проведено нею вже після того, як у жовтні 2014 року [PERSON] залишив її квартиру. Відповідач заперечувала факт виконання частини робіт, включених судовим експертом до відповідного переліку поліпшень, в період шлюбі з позивачем, зокрема, роботи зазначені в п.п. 3-6, 10, 11 та 14 відповідно д переліку, наведеного на стор. 12-13 висновку № 102-15 від 22.02.2016 року, в тому числі: установлення дверних полотен зовнішніх балконних спарених; установлення віконних коробок в камяних стінах, площа прорізу до 2 кв.м; установлення незасклених глухих віконних рам; скління дерев'яних рам на штапиках площею до 0,25 кв.м; установлення ванн купальних сталевих; установлення умивальників одиночних з підведенням холодної та гарячої води; установлення змішувачів. Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 536 від 29.07.2016 року, виконаного судовим експертом Полтавського відділення НДІ судових експертиз ім. засл. проф. [PERSON], вартість поліпшень, здійснених в квартирі за адресою: [ADDRESS], які зафіксовані в таблиці на стор. 12-13 висновку № 102-15 від 22.02.2016 року, виконаного судовим експертом [PERSON], підтверджується в тому обсязі, який відображений у висновку експертизи, окрім робіт, які неможливо підтвердити, з урахуванням фізичного зносу окремо по кожному виду будівельних робіт складає: заповнення віконних прорізів готовими блоками площею до 2 кв.м з металопластику в камяних стінах житлових і громадських будівель 1922,00 грн.; установлення дверних коробок в камяних стінах; установлення дверних полотен зовнішніх балконних спарених; установлення віконних коробок в камяних стінах, площа прорізу до 2 кв.м; установлення незасклених глухих віконних рам та скління 563,00 грн.; облицювання поверхонь стін керамічними плитками на розчині із сухої клеючої суміші, число плиток в 1 кв.м понад 12 до 20 шт. та затирка швів на кухні 1816,00 грн.; облицювання поверхонь стін керамічними плитками на розчині із сухої клеючої суміші, число плиток в 1 кв.м понад 12 до 20 шт. в ванній кімнаті 413,00 грн.; установлення ванн купальних сталевих 798,00 грн.; установлення умивальників одиночних з підведенням холодної та гарячої води 485,00 грн.; облицювання поверхонь стін керамічними плитками на розчині із сухої клеючої суміші, число плиток в 1 кв.м понад 12 до 20 шт. та затирка швів в туалеті 271,00 грн.; установка унітазів з безпосередньо приєднаним бачком 714,00 грн.; прокладання трубопроводів каналізації з поліетиленових труб діаметром 100 мм 218,00 грн.; прокладання трубопроводів каналізації з поліетиленових труб діаметром 50 мм 205,00 грн., а всього вартість поліпшень складає 7405,00 грн. Визначити дату виконання перелічених робіт не представляється можливим у звязку з відсутністю відповідних документів (актів здачі-приймання виконаних робіт, товарних чеків). Експертом визначено, що будівельні роботи, які відображені в таблиці на стор. 12-13 висновку № 102-15 від 22.02.2016 року, виконаного судовим експертом [PERSON], відносяться до невідємних поліпшень, які збільшують ринкову вартість нерухомого майна квартири № 326 будинку № 13/42 по пр-кту Вавілова в м. Полтаві. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з того факту, що сторонами не надано суду жодних обєктивних доказів на підтвердження факту виконання усіх вищенаведених у висновка судових експертиз поліпшень в період шлюбу, не надано належних і допустимих доказів придбання відповідних будівельних матеріалів та здійснення відповідних ремонтних робіт за спільні кошти подружжя, тим паче, що відповідачу [PERSON] належить лише 1/2 частина цієї квартири, тоді як інша 1/2 частина є власністю [PERSON], який позивачем [PERSON] до участі в справі в якості відповідача не залучений та з позовом до якого він не звертався, враховуючи той факт, що встановити точний період виконання поліпшень, обсяг яких наведений у висновку експерта, не виявилось можливим, при цьому, позивачем не спростовано шляхом подання достовірних та переконливих доказів тверджень відповідача [PERSON], підтверджених третьою особою [PERSON] та свідками [PERSON], [PERSON], про те, що питома частина ремонтних робіт, в тому числі щодо заміни труб та сантехніки, а також заміна вікна в спальній кімнаті та дверей вхідних здійснювалась нею після розірвання шлюбу та припинення спільного проживання з позивачем за власні кошти, що обєктивно підтверджується наданими відповідачем суду письмовими доказами договором № 151014 від 15.10.2014 року про встановлення вхідних дверей та договором № 2066 від 25.02.2015 року на виготовлення та установку виробів з ПВХ-профіля, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON] про право на визначену ним 1/2 частину поліпшень, виконаних в квартирі № 326 будинку № 13/42 по пр-кту Вавілова в м. Полтаві, та, відповідно, не знаходить підстав для задоволення його позовних вимог про стягнення на його користь 1/2 частини вартості цих робіт, тим паче про визнання з ним права власності на частину квартири в рахунок вартості таких поліпшень, яку в ході судового розгляду точно встановити не виявилось можливим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за ним та за [PERSON] права власності за кожним на 7/40 частину квартири № 326 по пр-кту Вавілова, 13/42, в м. Полтаві, а також за [PERSON] права власності на 1/2 частину поліпшень, здійснених у вказаній квартирі. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про поділ садового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, що розміщені за адресою: Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Кротенки, Садівниче товариство "Ювілейний сад", вул. Яблунева, 74, суд виходить з наступного. Як вбачається з довідки Садівничого товариства "Ювілейний сад" № 68 від 06.08.2015 року, [PERSON] з 25.04.2006 року зареєстрована членом садівничого товариства і є власником дачної ділянки № 74 площею 0,08 га. Під час перебування у шлюбі з [PERSON] відповідач [PERSON] приватизувала земельну ділянку площею 0,08 га, виділену на підставі рішення Кротенківської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 511 від 11.03.2009 року, яка розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Кротенки, с/т "Ювілейний сад", вул. Яблунева, 74, цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва. Вказана земельна ділянка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 868675 від 09.02.2010 року. Відповідно до технічного паспорту на садовий будинок по вул. Яблуневій, 74, в с. Кротенки в Садовому товаристві "Ювілейний сад", виготовленого КП "Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району" станом на 14.08.2015 року, на земельній ділянці площею 800 кв.м розташований садовий будинок літ. "А-1, а, а1", погріб літ. "а2" 1970 року забудови, навіси літ. "а3, а4", вбиральня літ. "Б", літній душ літ. "Б1" 1991 року забудови. З висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 78-16 від 09.12.2016 року вбачається, що рівень готовності садового будинку літ. "А-1, а, а1", погріба літ. "а2", навісу літ. "а3, а4", вбиральні літ. "Б", літнього душу літ. "Б1" складає 100 %. Відповідно до ст. 60, ч. 1 ст. 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Як встановлено в п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України,\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених\~Земельним кодексом України. В лютому 2010 року на час реєстрації [PERSON] права власності на земельну ділянку в Садівничому товаристві "Ювілейний сад" норма ст. 57 СК України не містила вказаного положення, частина 1 статті 57 СК України доповнена пунктом 5 згідно з Законом України № 4766-УІ від 17.05.2012 року. Законом України від 11 січня 2011 року № 2913-VI "Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя", який набрав чинності 08 лютого 2011 року,\~статтю 61 СК України\~доповнено частиною п'ятою, якою передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Разом із тим відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з частинами першою та другою\~статті 5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Виходячи з цього, земельна ділянка, одержана громадянином у власність на підставі статей 81, 116 Земельного кодексу України, шляхом приватизації, під час шлюбу, але до 8 лютого 2011 року, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя (постанови Верховного Суду України від 15.02.2012 року № 6-98цс11, від 22.02.2012 року № 6-99цс11). Відповідно до правової позиції \~Верховного Суду України, викладеної у постанові від 16.12.2015 року по справі № 6-2710цс15, згідно\~положень статей 6, 17 ЗК України 1992 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15 "Про приватизацію земельних ділянок", Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10) і ст. 22 КпШС України, які були чинними на час приватизації спірної земельної ділянки, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді. Отже, одержана [PERSON] під час шлюбу (у 2009 році згідно державного акту на право власності на земельну ділянку) у власність на підставі статей\~18,\~116 Земельного кодексу України шляхом приватизації земельна ділянка, розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Кротенки, с/т "Ювілейний сад", вул. Яблунева, 74, виділена для ведення садівництва, є її особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя. А тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки суд вважає безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що на належній [PERSON] земельній ділянці розташований садовий будинок та інші господарські будівлі. З акту купівлі-продажу в садівничому товаристві "Ювілейний", "Сахарний" від 25.04.2006 року вбачається, що [PERSON] придбала у [PERSON] в присутності голови садівничого товариства [PERSON] садівничу ділянку № 74, на якій знаходиться будинок цегляний, туалет деревяний, який згорів, колодязь. Позивач [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на те, що ним в період шлюбу з [PERSON] повністю виконаний ремонт садового будинку він особисто поміняв дошки на даху та перекрив його шифером, заклав в кімнаті розміром 11,2 кв.м два вікна цеглою, зменшив вікна в коридорі розміром 4,5 кв.м для збереження тепла, поміняв вхідні двері, добудував тамбур до коридору розміром 2,9 кв.м, збудував вбиральню, літній душ, два навіси, відремонтував погріб (поштукатурив його та пофарбував). Разом з тим, право власності на садовий будинок, який знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Кротенки, с/т "Ювілейний сад", вул. Яблунева, 74, не зареєстроване у встановленому чинним законодавством порядку, у звязку з чим об'єктом поділу можуть бути будівельні матеріали, які використані для будівництва вказаної споруди та інших будівель. Відповідно до ст. 355 ЦК України спільною власністю (спільним майном) являється майно, яке перебуває у власності двох або більше осіб (співвласників). Як встановлено в ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Аналіз вищенаведених норм права дає підстави стверджувати про те, що право на виділ у натурі частки зі спільного майна має співвласники такого майна. Як встановлено в ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За змістом ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Як встановлено в п. 2.3 "Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна", затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007 року, не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Верховний Суд України в постанові від 04.12.2013 року висловив позицію, згідно з якою самочинно збудоване нерухоме майно не є обєктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що правовий висновок Верховного Суду України в постанові від 16 грудня 2015 року по справі № 6 - 2017цс15, на яку позивач [PERSON] посилається в обґрунтування позовних вимог про визнання за ним права власності на 1/2 частину садового будинку та господарських будівель, стосується житлового будівництва на земельній ділянці, відведеній з цією метою, тобто не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, так як земельна ділянка, на якій знаходяться вказані вище обєкти, виділена не для будівництва, а для ведення садівництва, доказів існування спору з питання оформлення права власності на садовий будинок з господарськими будівлями не здобуто й з відповідними вимогами про визнання права власності на вказане майно з підстав неможливості здійснити державну реєстрацію вказаного нерухомого майна у відповідних державних органах сторони не звертались, позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/2 частину садового будинку літ. "А-1", "а", "а1", погрібу літ. "а2", навісу літ. "а3", "а4", вбиральні літ. "Б" з літнім душем літ. "Б1" задоволенню не підлягають. При вирішенні зустрічного позову [PERSON] про поділ спільного майна подружжя шляхом виділення у власність [PERSON] автомобіля ЗАЗ ДЕУ Т13110, реєстраційний номер [NUMBER], а у власність [PERSON] будівельних матеріалів та обладнання, що знаходяться за адресою: Полтавський р-н, с. Кротенки, с/т "Ювілейний сад", вул. Яблунева, 74, суд враховує наступне. Так, [PERSON] в період шлюбу з [PERSON] придбав автомобіль ЗАЗ ДЕУ Т13110, реєстраційний номер [NUMBER]. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.09.2013 року визнано укладеним 05.10.2010 року договір купівлі-продажу автомобіля ЗАЗ ДЕУ Т13110 (легковий седан-В), реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску, сірого кольору, двигун № - шасі (кузов) Y6DT131104214597 між [PERSON] та [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на вказаний автомобіль та скасовано усі обтяження. Рішення суду вступило в законну силу 28.09.2013 року, на його підставі [PERSON] зареєстрував право власності на автомобіль ЗАЗ ДЕУ Т13110, реєстраційний номер [NUMBER] в органах ДАІ 23.01.2014 року та отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САТ 708487. Позивач [PERSON] в судовому засіданні стверджував, що вказаний автомобіль не являється спільною власністю подружжя, оскільки придбаний ним за особисті кошти, отримані від реалізації належного на праві приватної власності автомобіля. Позивач пояснював суду, що мав у власності автомобіль до укладення шлюбу з [PERSON], в подальшому продав його та придбав інший, ще кілька разів продавав автомобілі та за отримані кошти придбавав нові. При цьому, жодних достовірних та переконливих доказів на підтвердження того факту, що для придбання спірного автомобіля [PERSON] були використані особисті кошти, а не спільні кошти подружжя, суду не надано. Відповідно, суд приходить до переконливого висновку про доведеність того факту, що автомобіль ЗАЗ ДЕУ Т13110, реєстраційний номер [NUMBER], являється спільною власністю подружжя, оскільки придбаний [PERSON] у жовтні 2010 року в період шлюбу з [PERSON] за спільні кошти подружжя. При цьому, факт здійснення реєстрації права власності на вказаний транспортний засіб у січні 2014 року після розірвання шлюбу з відповідачкою, на переконання суду, не впливає на можливість визнання вказаного майна спільною сумісно власністю подружжя. Поряд з цим, судом достовірно встановлено, що автомобіль ЗАЗ ДЕУ Т13110, реєстраційний номер [NUMBER], відчужений [PERSON] іншій особі на підставі довідки-рахунку від 18.11.2015 року, право власності зареєстроване новим власником 01.12.2015 року в Територіальному сервісному центрі № 5341, що підтверджується результатами аналітичного пошуку ТЗ по "НАІС ДДАІ" МВС України. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що автомобіль вибув з власності [PERSON], тоді як поділу між подружжям підлягає майно, що фактично перебуває у їх власності, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та виділення вищевказаного транспортного засобу у власність [PERSON] При цьому, з позовними вимогами про стягнення з [PERSON] на її користь вартості відповідної частки автомобіля [PERSON] не зверталась. При вирішенні позовних вимог [PERSON] про виділення їй у власність будівельних матеріалів та обладнання за адресою: Полтавський р-н, с. Кротенки, с/т "Ювілейний сад", вул. Яблунева, 74, з яких збудований садовий будинок з іншими господарськими будівлями, суд виходить з наступного. Відповідно до висновку № 102-15 від 22.02.2016 року, виконаного судовим експертом [PERSON], обєктом дослідження є будівельні матеріали, вироби, конструкції, що були використані у процесі будівництва садового будинку та господарських будівель і споруд, що розташовані на земельній ділянці в с/т "Ювілейний сад" по вул. Яблуневій, 74, в с. Кротенки Полтавського району та області. При проведенні обстеження садового будинку літ. "А-1, а, а1" встановлено, що основними будівельними матеріалами є: фундаменти стрічкові бетонні, стіни цегляні на цементно-піщаному розчині, перекриття деревяні балки, підлога дощата, дах деревяний двоскатний, покрівля АЦХ-листи, вікна деревяні із склінням, двері деревяні, однополотні. При проведенні обстеження погріба літ. "а2" встановлено, що основними будівельними матеріалами є: стіни цегляні на цементно-піщаному розчині. При проведенні обстеження навісу літ. "а3, а4" встановлено, що основними будівельними матеріалами є: металевий каркас, покрівля АЦХ-листи. При проведенні обстеження вбиральні літ. "Б" та літнього душу літ. "Б1" встановлено, що основними будівельними матеріалами є: деревяний каркас обшитий дошками, покрівля толь. В матеріалах справи відсутній перелік будівельних матеріалів, виробів та обладнання, які підлягають дослідженню. Досліджуємі обєкти є нерухомим майном (нерухомістю), тому перелік будівельних робіт, що задіяні при будівництві визначено у відповідності до технології будівельного виробництва. Визначення вартості будівельних матеріалів, обладнання, виробів, конструкцій обєктів, що розташовані на земельній ділянці в с/т "Ювілейний сад" по вул. Яблуневій, 74, в с. Кротенки Полтавського району та області, обчислюється згідно вимог ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва" автоматизованим способом за допомогою ПК АВК-5(3.0.0). Вартість будівельних матеріалів, що задіяні в будівництві обєктів нерухомого майна що розташовані по вул. Яблуневій, 74, в с. Кротенки Полтавського району та області, становить 22917,00 грн., вартість робіт, задіяних в будівництві, - 7561, 00 грн. Враховуючи встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] мають рівні права на будівельні матеріали, з яких збудований садовий будинок та господарські будівлі і споруди, по ? частині кожен. При цьому, зміст висновку експерта № 102-15 від 22.02.2016 року містить перелік будівельних матеріалів, з яких побудовані садовий будинок та господарські будівлі і споруди на земельній ділянці в с/т "Ювілейний сад" по вул. Яблуневій, 74, в с. Кротенки Полтавського району та області, проте не містить обєму та вартості кожного з таких матеріалів. Ці дані у повному обсязі неможливо встановити зі змісту калькуляції, що є додатком до висновку експерта. Тобто висновок є неповним. Разом з тим, сторони з клопотанням про призначення додаткової судового експертизи з метою усунення вказаної неповноти до суду не звернулись. Відповідно, суд позбавлений можливості вирішити по суті позовні вимоги [PERSON] про поділ будівельних матеріалів, оскільки наявні у справі докази не дають можливості визначити їх точний обєм (з зазначенням найменування і кількості) та вартість, що унеможливлює розподіл їх між сторонами по справі в рівних частинах. Крім того, в ході судового розгляду справи достовірно встановлено, що садовий будинок та господарські будівлі і споруди на земельній ділянці в с/т "Ювілейний сад" по вул. Яблуневій, 74, в с. Кротенки Полтавського району та області мають ступінь готовності 100 %, а [PERSON] як власником земельної ділянки, на якій розташовані ці обєкти, не надано доказів існування перешкод у здійсненні державної реєстрації права власності на це нерухоме майно, відтак не доведено доцільність поділу між нею та колишнім чоловіком [PERSON] будівельних матеріалів, з яких вони збудовані. А тому позовні вимоги [PERSON] про поділ будівельних матеріалів та обладнання, що знаходяться за адресою: Полтавський р-н, с. Кротенки, с/т "Ювілейний сад", вул. Яблунева, 74, задоволенню не підлягають за недоведеністю. При вирішенні позовних вимог [PERSON] про поділ рухомого майна: холодильника "Індезіт" вартістю 1500 грн., пральної машинки вартістю 700 грн., пилососу "Сіменс" вартістю 100 грн., газової пічки вартістю 1000 грн., телевізора вартістю 300 грн. на загальну суму 3600 грн. суд виходить з наступного. За змістом положень ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В ч.ч. 1-3 ст. 71 СК України визначено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Виходячи з норми ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом розяснень, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Таким чином, частки подружжя у праві власності на спільно набуте ними майно мають визначатись з урахуванням вартості такого майна. В ході судового розгляду справи сторони [PERSON] та [PERSON] не дійшли згоди щодо порядку поділу спільного майна меблів та побутової техніки, та категорично не погоджувались з визначеною кожним з них вартістю зазначеного майна, визначивши її з істотними розбіжностями у сумах. Ухвалою суду від 17.12.2015 року за клопотанням позивача [PERSON] та його представника адвоката [PERSON] по справі призначено судову оціночно-будівельну експертизу з метою визначення дійсної вартості рухомого майна, спільно набутого сторонами по справі. Проте в цій частині судова експертиза залишилась без виконання у звязку з тим, що судовий експерт [PERSON], якому було доручено її проведення, не має відповідної спеціалізації. Повторно з клопотанням про призначення та проведення відповідної судової експертизи сторони не звертались. Позивач [PERSON] в ході судового розгляду справи не погодився з вартістю вказаних обєктів права власності, його власні позовні вимоги про поділ рухомого майна за заявою [PERSON] судом залишено без розгляду за заявою позивача. При цьому, як зазначила представник позивача, він визнає та не оспорює той факт, що вказані речі перебувають у володінні [PERSON], на них не претендує. Таким чином, під час судового розгляду справи [PERSON] не надано доказів на підтвердження дійсної вартості спільно набутого рухомого майна меблів та побутової техніки, - яке вона просила поділити. Беручи до уваги той факт, що поділу підлягає майно з урахуванням його дійсної вартості, суд позбавлений можливості поділити його між сторонами по справі з урахуванням рівності їх часток у праві спільної власності, що визначаються з огляду на вартість такого майна, а тому не знаходить підстав для задоволення відповідних позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом. А тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON], як і зустрічний позов [PERSON], задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed