Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом, в якому просив визнати незаконними та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Б.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 22620240 від 06.07.2015 року, прийняте на підставі Договору іпотеки серії та номеру 2349, виданого 23.11.2006 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та запис за № 10295056 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна про обтяження квартири [ADDRESS], внесений тим же приватним нотаріусом на підставі його ж рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 22620240 від 06.07.2015 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що при державній реєстрації речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом незаконно позбавлено його права власності та внесено запис про право власності на спірний будинок ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» на підставі іпотечного договору посвідченого ще 23.11.2006 року іншим приватним нотаріусом і допущені порушення ст. 3, 15, 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки жодних нотаріальних дій з приводу спірного нерухомого майна нотаріусом не вчинялося, запис в державний реєстр внесено із суттєвою різницею в часі з посвідченням іпотечного договору та недотриманням принципу одночасності укладення угоди та внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім цього, звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, за наявності чинного арешту та спору щодо суми боргу, що суперечило чинному законодавству України. Також посилався на те, що підстав для внесення запису про обтяження квартири після задоволення вимог іпотекодержателя у приватного нотаріуса також не було. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, подали суду заяву, в якій просили про задоволення позову та розгляд справи в їх відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату судового розгляду повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 23.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11082514000, відповідно до якого позивач отримав від банку валютний кредит у розмірі 81450 швейцарських франків строком до 23.11.2027 року. 23.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] також укладено іпотечний договір, за яким позивач передав в іпотеку банку в забезпечення виконання основного зобов'язання за кредитним договором № 11082514000 квартиру [ADDRESS]. Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. Відповідно до запису на договорі іпотеки заборона накладена приватним нотаріусом Горбуровим К.Є. за реєстровим № 723 і діє до припинення дії договору іпотеки. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва по справі № 2/1414/102/2012 2-422/2011 з [PERSON], та [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором № 11082514000, яка в гривневому еквіваленті складає 550 326, 06 грн. 27.02.2013 року Корабельним ВДВС ММУЮ відкрито виконавче провадження № 36724281 з примусового виконання вказаного рішення. В межах даного виконавчого провадження, державним виконавцем 26.06.2013 року накладено арешт на все належне майно [PERSON], про що свідчить запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 8563222 від 31.01.2015 року. Як зазначив позивач в своєму позові, 28.11.2012 року АТ «Укрсиббанк» відступило право вимоги до кредиторів за Договором факторингу на користь ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ», в тому числі і за його кредитним договором. З наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 30.03.2017 року вбачається, що 6.07.2015 року о 15:06:22 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Суперфіном Б.М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 10294946 про право власності ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» на квартиру [ADDRESS], внесений на підставі його ж рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 22620240 від 06.07.2015 року, з посиланням на Договір іпотеки № 2349, виданого 23.11.2006 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. Одночасно з реєстрацією права власності за ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном Б.М. до Актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень внесено також запис про обтяження за № 10295056, який фактично перенесено ним з відомостей, що містилися в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 4107356, від 23.11.2006 року, 20:19:55, реєстратор: Миколаївський міський нотаріальний округ). Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Способи звернення стягнення на предмет іпотеки визначені ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», за якою звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. п. 1.1-1.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 282/20595 від 22.02.2012 р. в редакції чинній на момент 12.06.2015 року (далі - Порядок), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Згідно до вказаного Закону - державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії. За ч. 5 ст. 3 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції 2015 року) державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Пунктом 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (в редакції 2015 року) передбачено, що нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об'єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном. На момент виникнення спірних правовідносин законодавством не було передбачено можливість проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості. Тобто, повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язуються законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном. Крім того, згідно положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом його дії не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст. 4 Закону України "Про заставу" та /або предметом іпотеки згідно зі ст. 4 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянами України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданого йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника. Крім всього на момент прийняття спірного рішення про реєстрацію права власності за іпотекодержателем діяв чинний арешт на все належне [PERSON] майно, в тому числі на спірну квартиру, про що свідчить запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 8563222 від 31.01.2015 року. Встановивши ці обставини, суд приходить до висновку, що реєстрація права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» здійснена приватним нотаріусом як реєстратором поза межами його компетенції, передбаченої Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", тобто без вчинення будь-яких нотаріальних дій, при відсутності необхідних документів для реєстрації права власності, поза межами місця розташування об'єкту нерухомості та з порушенням умов, визначених Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а також при наявності чинного арешту на квартиру. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» однією з підстав припинення іпотеки є набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Отже, внесення запису про обтяження спірної квартири у вигляді заборони відчуження після на підставі договору іпотеки, що припинив свою дію внаслідок набуття права власності за іпотекодержателем після задоволення вимог кредитора за рахунок предмету іпотеку також не є законним. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Б.М., який прийняв оскаржуване рішення, підлягає стягненню на користь позивача сплачені судові витрати в загальному розмірі 960 грн., по 480 грн. з кожного відповідача.

Outcome: approved