Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[INFO] помер батько позивача [PERSON], який на день смерті був постійним жителем с. Благодатне (до перейменування с. Чапаєвка) Золотоніського району Черкаської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої , серед іншого, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Позивач вказану спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, однак належним чином оформити право власності на вказаний житловий будинок не має можливості, оскільки у нього відсутні відповідні правовстановлюючі документи, а тому нотаріус відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин позивач був змушений звернутися до суду із відповідним позовом. У судове засідання позивач та його представник не з'явились, від представника позивача за довіреністю [PERSON] надійшла до суду відповідна заява, згідно з якою останній просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Представник відповідача Благодатнівської сільської ради в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву за вих. № 290 від 25.05.2017 року, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає повністю. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Як вбачається із свідоцтва про смерть виданого повторно (серії [NUMBER] від 29.03.2016 року) [PERSON] помер [INFO], про що складено відповідний актовий запис №1. Відповідно до ст. 58 Конституції України - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Як вбачається з Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Судом встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася в 2001 році, а тому до таких відносин необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Суд бере до уваги, що відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 06.03.1975 року) батьком позивача по справі зазначений [PERSON], а тому, в силу вимог ст. 529 ЦК УРСР позивач є спадкоємцем першої черги. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.04.2017 року Золотоніською районною державною нотаріальною конторою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно. Суд бере до уваги, що "Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР", затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Відповідно до довідки, виданої Благодатнівською сільською радою Золотоніського району Черкаської області за вих. № 356 від 07.04.2017 року, за померлим [PERSON] числиться житловий будинок з надвірними будівлями, 1983 року побудови у [ADDRESS]. Те, що будинок побудований в 1983 році, стверджується також копією технічного паспорту, який доданий до матеріалів справи. Оскільки сам будинок був побудований в 1983 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що [PERSON] за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS], хоча за життя він і не отримав відповідного свідоцтва про право власності на нього. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців із дня відкриття спадщини вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ст.,ст. 548, 549 ЦК УРСР фактичне прийняття протягом зазначеного строку частини спадкового майна свідчить про прийняття спадщини в цілому. Так згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Благодатнівської сільської ради Золотоніського району № 364, до [PERSON] перейшли у постійне користування всі речі обіходу і вжитку після померлого [PERSON] Таким чином судом встановлено. що, позивач після смерті свого батька [PERSON] вступив в управління та володіння спадковим майном, а тому згідно з нормами ЦК УРСР 1963р., спадщина, що відкрилась, була прийнята ним одноособово. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі зазначеного та

Outcome: approved