Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач КП "Житній ринок" звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди у порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 29.12.2010 року по 28.12.2011 року [PERSON] працював директором КП "Житній ринок". З 29.03.2011 року директор [PERSON] прийняв на посаду юрисконсульта за сумісництвом [PERSON], який у подальшому наказом від 22.06.2011 року був звільнений з посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.04.2012 року [PERSON] було поновлено на посаді та стягнуто з КП "Житній ринок" грошові кошти у розмірі 18893, 76 грн. Сплата зазначених коштів була здійснена 11.05.2012 року. Наказом від 06.06.2011 року директор [PERSON] звільнив з посади економіста на підстав п. 4 ст. 40 КЗпП України [PERSON] Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.07.2012 року [PERSON] було поновлено на посаді та стягнуто з КП "Житній ринок" грошові кошти у розмірі 49398, 19 грн. Наказом від 28.02.2011 року директор [PERSON] звільнив з посади інспектора відділу кадрів на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України [PERSON] Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.12.2012 року [PERSON] було поновлено на посаді інспектора та стягнуто з КП "Житній ринок" грошові кошти у розмірі 71924, 35 грн. Вказані особи були звільнені колишнім директором з займаних посад незаконно, що підтверджено судовими рішеннями. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь КП "Житній ринок" заподіяну шкоду в результаті незаконного звільнення працівників у розмірі 140216, 30 грн., а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представники позивача повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив застосувати до даних позовних вимог строк позовної давності, який становить 1 рік. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити повністю. Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП "Житній ринок" не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 29.12.2010 року по 28.12.2011 року відповідач [PERSON] працював директором КП "Житній ринок", що підтверджується відповідними наказами (а.с. 5). Наказом директора КП "Житній ринок" [PERSON] від 22.06.2011 року юрисконсульт [PERSON] був звільнений з посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.04.2012 року [PERSON] було поновлено на посаді та стягнуто з КП "Житній ринок" грошові кошти у розмірі 18893, 76 грн. Сплата зазначених коштів була здійснена КП "Житній ринок" 11.05.2012 року (а.с. 6-10). Наказом директора КП "Житній ринок" [PERSON] від 06.06.2011 року була звільнена з посади економіста на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України [PERSON] Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.07.2012 року [PERSON] було поновлено на посаді та стягнуто з КП "Житній ринок" грошові кошти у розмірі 49398, 19 грн. Сплата зазначених коштів була здійснена КП "Житній ринок" у період серпня 2013 року (а.с. 11-12, 43-44). Наказом директора КП "Житній ринок" [PERSON] від 28.02.2011 року було звільнено з посади інспектора відділу кадрів на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України [PERSON] Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.12.2012 року [PERSON] було поновлено на посаді інспектора та стягнуто з КП "Житній ринок" грошові кошти у розмірі 71924, 35 грн. Сплата зазначених коштів була здійснена КП "Житній ринок" у період листопада 2013 року (а.с. 13-17, 43-44). Вказані вище особи були звільнені колишнім директором [PERSON] з займаних посад незаконно, що підтверджено судовими рішеннями. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Частиною 1 статті 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов"язків. Згідно із п. 8 ст. 134 КЗпП України службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несе матеріальну відповідальність у повному розмірі. Зважаючи на вимоги діючого законодавства, відшкодування КП "Житній ринок" всіх сум звільненим працівникам, наявність вини у діях [PERSON] при звільненні вказаних працівників, на відповідача покладається обов"язок щодо відшкодування виплачених сум. Але при цьому слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 статті 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Цей строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу. Згідно із п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред"явлення регресного позову. Як вбачається з письмових матеріалів справи, грошові кошти [PERSON] були виплачені КП "Житній ринок" 11.05.2012 року, що підтверджується відповідною випискою з рахунку (а.с. 10). Точних даних про дату виплати грошових коштів [PERSON] та [PERSON] представниками позивача надано не було, але виконавчі провадження за виконавчими листами про стягнення грошових коштів на користь [PERSON] були закінчені у зв"язку з повним виконанням 15.08.2013 року, а на користь [PERSON] - 18.07.2013 року, 11.11.2013 року та 04.11.2013 року відповідно, що підтверджується листом Відділу ДВС Подільського РУЮ у м. Києві (а.с.43-44). Строк позовної давності для звернення до відповідача із вимогою про відшкодування шкоди по виплаченим коштам [PERSON] розпочався 11.05.2012 року, по виплаченим коштам [PERSON] - 15.08.2013 року відповідно, а по виплаченим коштам [PERSON] - 18.07.2013 року, 11.11.2013 року та 04.11.2013 року відповідно. З даним позовом позивач КП "Житній ринок" звернувся до суду лише 30.01.2015 року (дата направлення позову поштою). Згідно із ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні представник відповідача подав заяву про застосування до даного позову строку позовної давності, зважаючи на його пропуск позивачем. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, відсутність відповідної заяви позивача про поновлення строку позовної давності, пропуск такого строку для звернення до суду з даними позовними вимогами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП "Житній ринок" повинні бути залишені без задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed