Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] про звернення стягнення. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач, просив суд в рахунок погашення заборгованості за договором № K2D4AW01170095 від 20.12.2006 року - в сумі 176\~095 грн. 65 коп., витребувати у відповідача та передати у заклад (володіння) шляхом опису Публічному Акціонерному Товариству [PERSON] "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) предмет застави - автомобіль Opel, модель: Astra, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан-B, № кузова/шасі: Y6DOTGF696X007798, реєстраційний номер AI 3744 AT, що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; - комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля Opel, модель: Astra, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан-B, № кузова/шасі: Y6DOTGF696X007798, реєстраційний номер AI 3744 AT, що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; - звернути стягнення на предмет застави автомобіль: Opel, модель: Astra, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан-B, № кузова/шасі: Y6DOTGF696X007798, реєстраційний номер AI 3744 AT, що належить на праві власності відповідачу [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнути на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] солідарно 10\~000 грн., з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" судові витрати. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем «Акцент-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року,у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2013 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] про звернення стягнення була задоволена частково. Ухвалою суду від 30 грудня 2015 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2013 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] про звернення стягнення скасовано. При новому розгляді справи представник позивача в судове засідання не з'явився. Відповідно до заяви просив суд розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Відповідно до заяви позовні вимоги не визнав, просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволені позовних вимог позивачу. Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.12.2006 року між відповідачем [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») був укладений кредитний договір № K2D4AW01170095, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 74\~937 грн. 96 коп. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 9,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.12.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним договором, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна від 20.12.2006 року, згідно якого в заставу надано автомобіль Opel, модель: Astra, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан-B, № кузова/шасі: Y6DOTGF696X007798, реєстраційний номер AI 3744 AT, що належить на праві власності відповідачу [PERSON]. Відповідно до п.2 Договору застави рухомого майна № K2D4AW01170095 погашення за кредитним договором здійснюється строк з «20» по «25», щомісячний платіж у сумі 1585,13 гривень для погашення заборгованості за Кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагородою, комісією. Також вимоги до відповідача [PERSON] були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк, договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк» зобов'язався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором № K2D4AW01170095 від 20.12.2006 року, розмір відповідальності 10\~000 грн. 00 коп. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом п'яти років. Як вказав позивач, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № K2D4AW01170095 від 20.12.2006 року заборгованість за ним станом на 28.11.2012 року склала 176 095 грн. 65 коп., яка складається з наступного: 61 649 грн. 32 коп. - заборгованість за кредитом; 60 311 грн. 60 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10 116 грн. 63 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 44 018 грн. 10 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст. 526,527,530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно та в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом\~ст. 1 Закону України «Про заставу»,\~ст. 572 ЦК України\~застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом ( право застави). Відповідно до\~ст.20 Закону України " Про заставу", заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог, звернути стягнення на предмет застави, якщо в\~\~ момент настання термінів\~\~ виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.\~\~ Згідно до правил\~ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до\~ст. 24 Закону України « Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно зі ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону. Заперечуючи обставини позову, відповідач просив застосувати строки позовної давності до позовних вимог позивача, оскільки строк дії договору був встановлений до 19.12.2013 року, заборгованість за даним договором утворилась ще у 2010 році, а з даним позовом позивач звернувся до Індустріального районного суду лише 04.12.2012 року. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. За змістом норми початок перебігу позовної давності повязується не тільки зі строком дії ( припинення дії) договору, як з певними моментами ( фактами), які свідчать про порушення прав особи ( ст.261 ЦК України). Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року №6-116цс13, та постанові Верховного суду України по справі 6-31 цс15, які згідно зі ст.360-ЦПК України є обовязковою для усіх судів України. У Постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року №6-116ці13 вказано, що у випадку, коли умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений 20.12.2006 року, строк дії договору до 19.12.2013 року, при цьому в останній раз проводилося погашення заборгованості по кредитному договору 28.01.2011 року, з даним позовом позивач звернувся до суду у грудні 2012 року і трирічна позовна давність не сплила, а тому суд не вбачає законних підстав для застосування строку позовної давності. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договорам не виконував належним чином у зв'язку з чим станом на 28.11.2012 року утворилася заборгованість за кредитним договором № K2D4AW01170095 від 20.12.2006 року в сумі 176 095 грн. 65 коп., тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині звернення стягнення на заставне майно знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог позивача про стягнення із боржника та поручителя ПАТ «Акцент-Банк» суми заборгованості. Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між юридичними особами, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства. Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року\~ по\~ справі\~ №6-745цс 15 та від 08 листопада 2015 року №6-1737цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.\~\~ Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договорами поруки підлягає закриттю. Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ\~КБ\~ «ПриватБанк», що розгляд його позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» і про стягнення заборгованості за кредитним договором\~ віднесено\~до юрисдикції господарських судів. Позовні вимоги в частині витребування та передачі комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивачу задоволенню не підлягають, оскільки є неналежним способом захисту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1 760 грн. 96 коп.

Outcome: partial