Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

26 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з останнього аліменти на утримання доньки [PERSON], у зв'язку з продовженням нею навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до завершення її навчання або досягнення 23 років, в залежності від того, яка з цих обставин відповідно настане першою. Крім того, просила суд стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину сплачених нею додаткових витрат у вигляді оплати за навчання за перший семестр та за оренду кімнати у гуртожитку, а також стягувати у подальшому з відповідача додаткові витрати в розмірі 1/2 частини вартості оплати навчання доньки, згідно із контрактом про надання освітніх послуг, та на проживання у гуртожитку до закінчення донькою навчання, або до досягнення нею 23-х років, залежно від того, яка з цих обставин відповідно настане першою. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано у 2014 році. Від даного шлюбу вони мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач до досягнення донькою повноліття сплачував аліменти, проте [INFO] їхній доньці виповнилось 18 років та виплати аліментів припинились. З 17.08.2015 року їхня донька навчається на 1-му курсі денного відділення Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут", за контрактною формою навчання, у зв'язку з чим потребує коштів на проїзд до місця навчання, проживання у гуртожитку, одяг, харчування, підручники тощо. Оскільки вона немає можливості самостійно утримувати студента, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, а також 1/2 понесених нею додаткових витрат на оплату навчання доньки за перший семестр та за гуртожиток. При цьому просила у подальшому стягувати з відповідача додаткові витрати в розмірі 1/2 частини вартості оплати навчання доньки, згідно із контрактом про надання освітніх послуг, та на проживання у гуртожитку до закінчення донькою навчання, або до досягнення нею 23-х років, залежно від того, яка з цих обставин відповідно настане першою. Зазначені позовні вимоги просила суд задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила про їх задоволення у повному обсязі. Представник позивача вимоги своєї довірительки підтримав та просив про їх задоволення. У судовому засіданні відповідач та його представник позов визнали частково. Просили встановити аліментні зобов'язання у розмір 1/6 частини доходів, а у задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої доньки сторін просили відмовити. Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06 листопада 2014 року рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області. Як вбачається із свідоцтва про народження, сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до довідки №148 ФЛ/3000 від 15.02.2016, [PERSON] навчається на I-ому курсі денного відділення контрактної форми навчання Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут", у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків для оплати навчання, проживання у гуртожитку та придбання побутових речей. Термін навчання з 17.08.2015 р. до 30.06.2019 р. (а.с.52). Стаття 199 Сімейного Кодексу України передбачає обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23-х років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною другою цієї статті передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З довідки №1799 від 01.02.2016 року видно, що [PERSON] працює у "АТГ" ВП "ЮУ АЕС" НАЕК «Енергоатом» водієм та регулярно отримує заробітну плату (а.с.28), з якої на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 листопада 2014 року здійснювались стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), відповідача щомісячно, починаючи з 09.10.2014 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку (сина) у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 185 СК України передбачено той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.6 СК України). Участь батьків у додаткових витратах на повнолітніх дітей діючим Сімейним Кодексом України не передбачена, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1/2 частини сплачених позивачем додаткових витрат у вигляді оплати за навчання дочки за перший семестр та за оренду кімнати у гуртожитку, а також подальших стягнень з відповідача додаткових витрат в розмірі 1/2 частини вартості оплати навчання доньки, згідно із контрактом про надання освітніх послуг, та на проживання у гуртожитку до закінчення донькою навчання, або до досягнення нею 23-х років, залежно від того, яка з цих обставин відповідно настане першою, задоволенню не підлягають. У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial