Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між ТОВ «Український промисловий банк» та ЗАТ «Бізнес - Центр «Лідер Клас» (правонаступник ПАТ «Бізнес - Центр «Лідер Клас») 25.01.2007 року було укладено кредитний договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 2-КЛ-07. В якості забезпечення зобов`язань за цим кредитним договором 23.07.2007 року було укладено з позивачем договір поруки № 2/Zпор-07-1. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29.02.2012 року по справі № 2-4935/2011 заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 2-КЛ-07 від 25.01.2007 року було стягнуто солідарно з поручителів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» в загальному розмірі 17 223 920 грн. 95 коп. На виконання вказаного рішення були видані виконавчі листи та відкриті виконавчі провадження з примусового стягнення заборгованості. В межах виконавчого провадження було накладено арешт на майно позивача та оголошено заборону на відчуження, в подальшому виконавче провадження було закрите. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова по справі № 2-4935/2011 р. від 09.08.2019 р. було замінено стягувача у виконавчому листі № 2-4935/11 р. від 03.05.2012 року, виданого Московським районним судом м. Харкова, про стягнення грошових коштів з [PERSON] ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником - [PERSON] , яка стала новим кредитором і новим стягувачем з примусового виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 29.02.2012 р. по справі № 2-4935/2011 р. Позивачем було погашено заборгованість перед [PERSON] , проте арешт на все його нерухоме майно міститься в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, що є порушенням його права власності. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.01.2021 року відмовлено у клопотанні представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Відповідачем надано відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву, відповідач проти задоволення позову не заперечувала. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25.01.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ЗАТ «Бізнес - Центр «Лідер Клас» (правонаступник ПАТ «Бізнес - Центр «Лідер Клас») було укладено кредитний договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 2-КЛ-07. В якості забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором 23.07.2007 року було укладено договір поруки № 2/Zпор-07-1 з громадянином [PERSON] 08.06.2010 року ПАТ «Дельта Банк» отримало право вимоги до ЗАТ «Бізнес - Центр «Лідер Клас» за договором про передачу активів від ПАТ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк». 07.07.2010 року постановою Господарського суду Харківської області ЗАТ «Бізнес - Центр «Лідер Клас» було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29.02.2012 року по справі № 2-4935/2011 заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 2-КЛ-07 від 25.01.2007 року було стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» в загальному розмірі 17 223 920 грн. 95 коп. На виконання вказаного судового рішення 03.05.2012 року були видані ПАТ «Дельта Банк», як стягувачу, виконавчі листи по справі № 2-4935/11 та відкриті виконавчі провадження про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» 17 223 920 грн. 95 коп. В межах виконавчого провадження № 50339573 було винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. 25.10.2018 року державним виконавцем було прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника та закрито виконавче провадження. 08.10.2015 року щодо ПАТ «Дельта Банк» було відкрито ліквідаційну процедуру. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" було розпочато продаж активів банку. За результатами відкритих торгів 30.01.2019 року було проведено електронний аукціон, який оформлений Протоколом електронного аукціону № UA-EA-2018-12-12-000004-b від 30.01.2019 р., щодо продажу майнових прав за вказаними вище кредитним договором, договорами поруки, судовими рішеннями тощо, відповідно до якого відповідач, [PERSON] була визнана переможцем торгів. В результаті цих торгів між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір № 1140/К купівлі-продажу майнових прав від 08.02.2019 р. та договори відступлення права вимоги за вказаними вище договорами поруки з [PERSON] та [PERSON] від 08.02.2019 р. Отже, до [PERSON] , як до нового кредитора, перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2-КЛ-07 від 25.01.2007р. (основним договором), договорами поруки № 2/Zпор-07-1 від 23.07.2007 р. та № 2/Zпор-07-2 від 23.07.2007 р., та прийнятими судовими рішеннями по справі № 2-4935/2011 р. Зобов`язання щодо заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 2-КЛ-07 від 21.01.2007 р. позивачем було виконано добровільно та за межами примусового виконання судового рішення. Розпискою [PERSON] від 10.09.2019 р. підтверджується факт отримання грошових коштів від позивача в повному обсязі та відповідно до якої претензій щодо [PERSON] стягувач не має. Оригінал виконавчого листа № 2-4935/11 від 03.05.2012 року [PERSON] було передано позивачеві, не пред`являючи його до примусового виконання до органів стягнення. Позивачу, [PERSON] та його дружині [PERSON] , на праві спільної сумісної власності належить гараж № [NUMBER] , що розташований за адресою: [ADDRESS] . З інформаційної довідки № 215512763 від 08.07.2020 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що в реєстрі міститься арешт на все нерухоме майно Позивача, накладений постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 50339573, виданий 02.06.2016, видавник: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (запис № 14833424). Отже, судом встановлено, що арешт на майно позивача, накладений в межах виконавчого провадження № 50339573 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4935/11 виданого Московським районним судом м.Харкова 03.05.2012 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.06.2016 року, міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відсутності заборгованості, що була стягнута з позивача на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що наведені вище обставини свідчать про відсутність підстав для існування на тепер такого арешту, який порушує право власності позивача і створює перешкоди в реалізації його права розпорядження своїм майном. Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. На підставі ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з майна боржника. Серед вказаних підстав відсутня така підстава як відсутність заборгованості за рішенням суду за завершеним виконавчим провадженням. На підставі ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З огляду на те, що вимоги позивача про скасування арешту є обґрунтованими, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved