Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

19 жовтня 2020 року до суду надійшла позовна заява ТОВ "Рівненський елеватор" до [PERSON] про стягнення заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна (л/с 1-2). Позивач ТОВ "Рівненський елеватор" посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що 20 червня 2020 року між сторонами укладено попередній договір, за умовами якого відповідач [PERSON] зобов`язався в майбутньому продати, а позивач зобов`язався в майбутньому купити комплекс - нежитлові будівлі, розташовані по [ADDRESS] , вартістю 80000 доларів США. Сторони домовились укласти основний договір та здійснити його нотаріальне посвідчення в строк до 31 серпня 2020 року. До підписання попереднього договору позивач ТОВ "Рівненський елеватор" в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов`язання та на забезпечення його виконання, з метою реалізації намірів щодо купівлі-продажу нерухомого майна та своєї платіжної спроможності, сплатив відповідачу [PERSON] аванс в сумі 5000 доларів США. При цьому, умовами попереднього договору сторони визначили, що у випадку невиконання цього договору продавцем [PERSON] , він зобов`язується повернути аванс та додатково сплатити покупцю ТОВ "Рівненський елеватор" штраф в розмірі п`ятсот відсотків авансу. В подальшому відповідач [PERSON] продав вказаний комплекс іншій особі, у зв`язку з чим договір купівлі-продажу між сторонами не був укладений. В добровільному порядку відповідач [PERSON] не повернув позивачу сплачений ним аванс та не сплатив штраф за невиконання попереднього договору. На підставі викладеного позивач ТОВ "Рівненський елеватор" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аванс за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 5000 доларів США (в гривневому еквіваленті - 140000 грн.) та штраф за невиконання зобов`язань за попереднім договором в сумі 25000 доларів США (в гривневому еквіваленті - 700000 грн.), а також судові витрати. 21 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень (ухвала - л/с 14). 21 жовтня 2020 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на житловий будинок садибного типу, розташований по [ADDRESS] , шляхом заборони відчуження зазначеного будинку до набрання законної сили судовим рішенням в даній цивільній справі (ухвала - л/с 28-29). 21 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Рівненський елеватор" про забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову 840000 грн., які знаходяться на банківських рахунках, відкритих на ім`я [PERSON] (ухвала - л/с 28-29). 06 листопада 2020 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (л/с 33-35), яким він заперечив проти позову. Свої заперечення представник відповідача обґрунтовує тим, що 20 червня 2020 року між сторонами було укладено попередній договір, за умовами якого відповідач [PERSON] зобов`язався продати позивачу ТОВ "Рівненський елеватор" комплекс - нежитлові будівлі, розташовані по [ADDRESS] . Проте, відповідно до вимог ст.ст.635, 657 ЦК України попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен укладатись в письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Разом з тим, попередній договір від 20 червня 2020 року був підписаний сторонами в простій письмовій формі та не посвідчувався нотаріально, тому відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України є нікчемним. Відповідач [PERSON] не заперечує факт отримання від позивача ТОВ "Рівненський елеватор" авансу в сумі 5000 доларів США та бажає повернути ці грошові кошти, але не може цього зробити через відсутність відомостей про банківські реквізити позивача. При цьому, відповідач та його представник у телефонних розмовах та в листах повідомляли повноважних представників ТОВ "Рівненський елеватор" про готовність повернути отриманий аванс, але останні ухиляються від отримання коштів. Відповідач [PERSON] готовий в найкоротший строк повернути аванс. Оскільки попередній договір від 20 червня 2020 року є нікчемним, тому даний правочин розглядається з точки зору права як такий, що юридично не мав місця, не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. Наслідком недійсності даного правочину є повернення відповідачем [PERSON] позивачу ТОВ "Рівненський елеватор" авансу в сумі 5000 доларів США, тобто грошових коштів, які були отримані відповідачем на виконання правочину. Як наслідок, додаткова відповідальність за невиконання нікчемного правочину встановлюватися не може. Отже, позовні вимоги про стягнення штрафу за невиконання зобов`язань за попереднім договором є необґрунтованими. На підставі викладеного представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову через необґрунтованість. 13 листопада 2020 року скасовано захід забезпечення позову - накладення арешту на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , знято арешт з вказаного житлового будинку (ухвала - л/с 72). 08 грудня 2020 року від представника відповідача [PERSON] надійшли копії документів про те, що 02 грудня 2020 року [PERSON] вніс на депозитний рахунок приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. грошові кошти в сумі 142791,50 грн., що є еквівалентом 5000 доларів США, для передачі кредиторові ТОВ "Рівненський елеватор" (л/с 115-118, 166-169). 21 січня 2021 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на грошові кошти в межах суми 697208,50 грн., що належать [PERSON] та знаходяться на рахунках у всіх банках та фінансових установах України (постанова Херсонського апеляційного суду - л/с 144-146). 21 січня 2021 року накладено арешт на частку [PERSON] в статутному капіталі фермерського господарства "Федоров" у розмірі, що становить 100 % статутного капіталу, в межах часткової суми позову в розмірі 697208,50 грн. (постанова Херсонського апеляційного суду - л/с 144-146). 25 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Рівненський елеватор" аванс за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 5000 доларів США (в гривневому еквіваленті - 140000 грн.) та штраф за невиконання зобов`язань за попереднім договором в сумі 25000 доларів США (в гривневому еквіваленті - 700000 грн.), а також судові витрати. Додатково представник позивача пояснила, що їй невідомо про те, чи отримав ТОВ "Рівненський елеватор" грошові кошти, які відповідач [PERSON] вніс на депозитний рахунок нотаріуса. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечив проти позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 20 червня 2020 року між позивачем ТОВ "Рівненський елеватор" та відповідачем [PERSON] було укладено попередній договір (л/с 3-5), за умовами якого відповідач [PERSON] зобов`язався в майбутньому продати, а позивач ТОВ "Рівненський елеватор" зобов`язався в майбутньому купити комплекс - нежитлові будівлі, розташовані по [ADDRESS] , вартістю 80000 доларів США. Сторони домовились укласти основний договір купівлі-продажу та здійснити його нотаріальне посвідчення в строк до 31 серпня 2020 року. Вказаний попередній договір сторони уклали в простій письмовій формі. 20 червня 2020 року в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов`язання та на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу нерухомого майна та своєї платіжної спроможності, позивач ТОВ "Рівненський елеватор" передав відповідачу [PERSON] авансовий платіж в сумі 5000 доларів США. Вказані обставини повністю визнані сторонами та підтверджуються розпискою відповідача [PERSON] від 20 червня 2020 року про отримання грошових коштів (л/с 6). В подальшому відповідач [PERSON] продав вказаний комплекс нерухомого майна іншій особі, у зв`язку з чим договір купівлі-продажу між сторонами не був укладений. Згідно ч.1 ст.635 ЦК України п опереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. П опередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч.1 ст.202 ЦК України п равочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.4 ст.203 ЦК України п равочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч.1 ст.204 ЦК України п равочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України п равочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України п ідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203\~цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Згідно ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України я кщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ч.1 ст.236 ЦК України н ікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 20 червня 2020 року був укладений між позивачем ТОВ "Рівненський елеватор" та відповідачем [PERSON] в простій письмовій формі, нотаріально не посвідчувався. Оскільки в момент вчинення правочину сторони не дотримались вимог, встановлених ч.4 ст.203 ЦК України, тому даний правочин є недійсним. Недійсність цього правочину встановлена законом, тому цей правочин є нікчемним. При цьому, в судовому засіданні ніхто із сторін не заявляв вимоги про визнання нікчемного правочину дійсним. Згідно ч.1 ст.216 ЦК України н едійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Оскільки попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, який би за своєю формою відповідав би вимогам закону, між сторонами укладено не було (нікчемний правочин), тому грошові кошти в сумі 5000 доларів США, отримані відповідачем [PERSON] від позивача ТОВ "Рівненський елеватор" в рахунок майбутнього придбання нерухомого майна, підлягають поверненню позивачу. Згідно ч.1\~ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України б оржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст.532 ЦК України м ісце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Я кщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання. Згідно ч.1 ст.537 ЦК України б оржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора. Аналіз положень ст.537 ЦК України дозволяє зробити висновок, що вказана правова норма покликана захищати права добросовісного боржника при ухиленні кредитора від виконання його обов`язків по прийняттю зобов`язання. Таким чином законодавством передбачені дії боржника при небажанні кредитора приймати зобов`язання. Вказана правова норма є нормою загальної дії. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] бажав виконати своє зобов`язання та повернути позивачу ТОВ "Рівненський елеватор" грошові кошти в сумі 5000 доларів США, але останній ухилявся від прийняття виконання. Так, 03 листопада 2020 року представник відповідача [PERSON] направив два письмові звернення на різні адреси позивача ТОВ "Рівненський елеватор" з проханням повідомити банківські реквізити для перерахування коштів (л/с 36, 37). Проте, відповідних відомостей відповідачу не було повідомлено. 02 грудня 2020 року [PERSON] вніс на депозит приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. грошові кошти в сумі 142791,50 грн., що є еквівалентом 5000 доларів США, виходячи з курсу готівкового продажу валюти Національним банком України на 02 грудня 2020 року (1 долар США - 28,5583 грн.) для їх передачі кредиторові ТОВ "Рівненський елеватор". Факт внесення відповідачем грошових коштів на депозитний рахунок нотаріуса підтверджується наступними доказами: заявою [PERSON] від 02 грудня 2020 року - л/с 166-167, квитанцією приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. від 02 грудня 2020 року № 4 - л/с 168, касовий ордер від 02 грудня 2020 року - л/с 169). За таких обставин суд приходить до висновку, що в момент внесення відповідачем [PERSON] грошових коштів у депозит нотаріуса (02 грудня 2020 року), відповідач виконав своє зобов`язання перед позивачем ТОВ "Рівненський елеватор" по поверненню грошових коштів в сумі 5000 доларів США, отриманих в рахунок майбутнього придбання нерухомого майна. Позивач ТОВ "Рівненський елеватор", пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна, просив у тому числі, крім коштів, отриманих в рахунок майбутнього придбання майна, стягнути штраф за невиконання зобов`язань за попереднім договором в сумі 25000 доларів США. При цьому, в обґрунтування цієї вимоги позивач посилається на пункт 5.4 попереднього договору, відповідно до якого у випадку невиконання цього договору продавцем, він зобов`язується повернути аванс та додатково сплатити покупцю штраф у розмірі п`ятсот відсотків авансу. Згідно ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч.2 ст.549 ЦК України ш трафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно ч.2 ст.551 ЦК України я кщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Оскільки правочин між сторонами є нікчемним, тому він не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. За таких обставин суд приходить до висновку, що зобов`язання відповідача не може забезпечуватися неустойкою. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає, що наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Рівненський елеватор" заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна, позивач не довів, чим не виконав вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. На підставі викладеного суд вважає, що позов задоволенню не підлягає через необґрунтованість. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача ТОВ "Рівненський елеватор" відшкодуванню не підлягають. Згідно ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Згідно ч.10 ст.158 ЦПК України у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Забезпечення позову, застосоване постановою Херсонського апеляційного суду від 21 січня 2021 року, у виді накладення арешту на грошові кошти в межах суми 697208,50 грн., що належать [PERSON] та знаходяться на рахунках у всіх банках та фінансових установах України, - залишити до набрання законної сили судовим рішенням в даній цивільній справі, після того - скасувати. Забезпечення позову, застосоване постановою Херсонського апеляційного суду від 21 січня 2021 року, у виді накладення арешту на частку [PERSON] в статутному капіталі фермерського господарства "Федоров" у розмірі, що становить 100 % статутного капіталу, в межах часткової суми позову в розмірі 697208,50 грн. - залишити до набрання законної сили судовим рішенням в даній цивільній справі, після того - скасувати.

Outcome: dismissed