Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Представник позивача ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації, за яким просить суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 12560,70 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації); стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 1921,00 грн. судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.11.2016 ПрАТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту А484629. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Ауді, д.н.з. [NUMBER] . 01 вересня 2017 відбулася дорожньо-транспортна пригода, місце: пл. Корятовича, 14, м. Ужгород за участю Застрахованого ТЗ Ауді, д.н. [NUMBER] , та ТЗ Фольксваген, д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Вказує, що відповідач своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зазначені обставини підтверджуються постановою 02 жовтня 2017 року Ужгородського міськрайонного суду. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований ТЗ Ауді, д.н. [NUMBER] , що підтверджується постановою суду. Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого автомобіля Ауді, д.н.з. [NUMBER] звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Ауді, д.н.з. [NUMBER] проведено його огляд, про що складено Акт огляду та складено Звіт № 1409(2) від 20.09.2017 року. В зв`язку із зазначеним, позивачем складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт по справі №Р1360/09289/29/2017/90, відповідно до якого: 1. Матеріальний збиток складає 12560.70 грн. Отже, загальна сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну Відповідачем, складає 12560,70 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.\~\~ Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Згідно із вимогами ч. 2\~ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із\~сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.ч.1-4 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження\~їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини,\~що мають значення для справи. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п.2, п.4, п.6 , п.7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Згідно із ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що між позивачем - ПрАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 від 28.11.2016, за яким позивач застрахував майнові інтереси [PERSON] , пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «AUDI A6 quattro», реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2011, страхова сума 918000 грн., страховий тариф 6,19 %; страхові ризики: «ДТП», «Пожежа», «Стихійне лихо», «ПДТО», «Незаконне заволодіння», строк дії договору з 29.11.2016 до 28.11.2017. Вказане підтвердженого копією договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 від 28.11.2016. Відповідно змісту постанови суду від 02.10.2017, у справі №308/8776/17 під час розгляду справи судом встановлено такі обставини. 01 вересня\~ 2017 року о 15 год. 30 хв. водій [PERSON] ,\~ керуючи\~ автомобілем марки «Volkswagen Golf», р/н [NUMBER] , зупинила вказаний транспортний засіб\~ на пл.Корятовича, 14, в м.Ужгороді, в порушення\~ вимоги п.15.12 ПДР, не вжила всіх заходів та допустила його самовільний рух, внаслідок чого відбулось зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Audi», р/н [NUMBER] , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Дії [PERSON] за ознаками ст.124\~КУпАП кваліфіковані правильно, оскільки вона порушила правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. [PERSON] , [INFO] , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова суду набрала законної сили, в апеляційному порядку не переглядалась. Відповідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд вважає доведеним наявність вини відповідача у виникненні вказаної вище ДТП. Відповідно звіту про визначення вартості матеріального збитку та розрахунку суми страхового відшкодування, наданих позивачем, сума завданої матеріальної шкоди застрахованому т/з АUDI A6 д.н.з. NBN-813 становить 12560,70 грн. Вказану суму страхового відшкодування позивачем сплачено потерпілому внаслідок згаданої вище ДТП [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №40889 від 19.10.2017. Відповідно довідки №3017247367247272 про дорожньо-транспортну пригоду цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~2\~ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи). На підставі п. 1 ч. 1 ст.\~1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1. до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у\~пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Статтею 1191 ЦК України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно з вимогами ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.\~993\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто після сплати страхового відшкодування до страховика за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги до винної особи про відшкодування збитків. Відповідно до\~п.\~27\~постанови пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~від 1\~березня 2013\~року №\~4\~«Про деякі\~питання застосування\~судами законодавства\~при вирішенні\~спорів про\~відшкодування шкоди,\~завданої джерелом\~підвищеної небезпеки»\~при вирішенні\~спорів про\~право зворотної\~вимоги страховика\~суди повинні\~розрізняти поняття\~"регрес"\~та "суброгація".\~У випадку\~суброгації відбувається\~лише заміна\~осіб у\~вже наявному\~зобов`язанні\~(заміна\~активного суб`єкта)\~зі збереженням\~самого зобов`язання.\~У такому\~разі страхувальник\~передає свої\~права страховикові\~на підставі\~договору і\~сприяє реалізації\~останнім прийнятих\~суброгаційних прав.\~У випадку\~регресу одне\~зобов`язання\~замінює собою\~інше,\~але переходу\~прав від\~одного кредитора\~до іншого\~не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191\~ЦК), а також статтею 38\~Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27\~Закону України "Про страхування"\~встановлено особливий\~правовий режим. При\~суброгації перебіг\~строку позовної\~давності починає\~обчислюватися з\~моменту виникнення\~страхового випадку,\~а при\~регресі -\~з того\~моменту,\~коли страховик\~виплатив страхове\~відшкодування.\~Розмір страхового\~відшкодування визначається\~за правилами,\~встановленими у\~договорі страхування.\~Страховик не\~має права\~вимагати від\~завдавача шкоди\~суму,\~яку він\~виплатив страхувальнику\~у зв`язку\~з порушенням\~умов договору\~страхування. Проценти, неустойка виплачуються страховиком через несвоєчасне виконання ним власного зобов`язання перед страхувальником (стаття 992\~ЦК)\~і не\~можуть бути\~стягнуті у\~порядку суброгації\~з особи,\~винної в\~завданні шкоди.\~Також у\~порядку суброгації\~страховик може\~стягнути із\~завдавача шкоди\~лише ту\~суму,\~яку він\~сам виплатив\~страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515\~ЦК\~суброгація застосовується лише до майнового страхування. Тому суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією, а сума страхового відшкодування у розмірі 12560,70 грн., має бути стягнута з відповідача в порядку суброгації. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі\~№ 755/9320/15-ц. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», в рахунок відшкодування матеріальної шкоди відповідач повинен сплатити на користь позивача страхове відшкодування в сумі 12560,70 грн. Таким чином, з урахуванням встановленої вини з боку відповідача у ДТП та здійснення виплати з боку позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному розмірі. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved