Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач з 21.11.2009 року по 12.02.2014 року перебувала в шлюбі з відповідачем, який рішенням Літинського районного суду Вінницької області було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], 27.07.20010 року народження. Рішенням Віннницького міського суду Вінницької області від 19.02.2015 року місце проживання дитини визначено із позивачем. [PERSON] зазначає, що дитина знаходиться повністю на її утриманні, оскільки з листопада 2014 року відпоідач не утримує дитину, ні матеріально, ні в натуральному вигляді, хоча має таку можливість, оскільки працює завідуючим аптеки на СП "Сперко Україна" та отримує стабільний дохід. Оскільки добровільно виконувати свій обов'язок [PERSON] відмовляється, інших дітей він не має, то позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Під час розгляду справи позивачем було уточнено позовні вимоги, згідно яких вона просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1230 грн., щомісячно, до досягненням сином повноліття, оскільки його було звільнено з роботи та він має нерегулярний дохід. Просила позов задовольнити. В судовому засідання відповідач та його представник [PERSON] позов визнали частково. Відповідачем було надано суду письмові заперечення проти позову (а.с. 44-46, 83-84). В судовому засіданні відповідач пояснив, що погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 516 грн. На закінчення розгляду справи [PERSON] не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] просив позов задовольнити частково в сумі 516 грн. Вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-АМ № 293886, виданого повторно 21.10.2014 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 4). Так, судом встановлено, що згідно рішення Літинського районного суду Вінницької області від 12.02.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.02.2015 року (а.с. 6-9), яке ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27.04.2015 року залишено без змін (а.с. 10-14), визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO], місце проживання його матері [PERSON], за адресою: м. вінниця, провулок Короткий, 7. Так, з свідоцтва про укладення шлюбу серії I-АМ № 156987, виданого 24.02.2015 року, судом встановлено, що позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] 24.02.2015 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького МУЮ у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис № 376 (а.с. 20). З довідки квартального комітету "Хутір Шевченка" № 464/352 від 04.06.2015 року судом встановлено, що [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: пров. Короткий, 7, м. Вінниця (а.с. 19). З наданих відповідачем письмових доказів, суд вбачає, що він інколи витрачає кошти на утримання сина (а.с. 53-58). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Так, судом враховується, що дитина проживає разом з матір'ю, відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, не працюючий. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітнього [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, оскільки його доходи мають мінливий характер, в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 10.06.2015 року до повноліття сина. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial