Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу ДВС Вільнянського РУЮ, в якому вимагає скасувати арешт, що був накладений на його нерухоме майно, у т.ч. 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, у 2007 році відділом ДВС Вільнянського РУЮ здійснювалося виконавче провадження щодо стягнення з нього грошової суми на користь [PERSON] Під час цього виконавчого провадження державним виконавцем згідно постанови від 16.05.2007 року був накладений арешт на його нерухоме майно, у т.ч. частину квартири за вказаною адресою. 30.08.2007 року виконавчий лист був повернутий стягувачу; проте, незважаючи на це, арешт. накладений на майноі, скасований не був. Враховуючи ці обставини, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, згідно поданої заяви, просить розглянути справу за своєї відсутності. Представник відділу ДВС Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, ніяких відомостей про причину неявки суду не надав. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності представника відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, з поданих позивачем документів вбачається, що постановою державного виконавця відділу ДВС Вільнянського РУЮ від 16.05.2007 року був накладений арешт (заборона відчуження) на нерухоме майно позивача, у т.ч. на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Зазначене обтяження було накладено у виконавчому проваджені з виконання виконавчого листа № 1-212 про стягнення з [PERSON] грошової суми на користь [PERSON] Постановою державного виконавця від 30.08.2007 року зазначений виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п.4 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" (у зв'язку із нездійсненням стягувачем авансування витрат на проведення виконавчих дій). Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно ч.1 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Тобто, законом передбачено, що підставою для арешту майна є забезпечення реального виконання рішення згідно Закону "Про виконавче провадження"; відсутність такого виконавчого провадження виключає підстави для арешту майна. Згідно ч.5 ст.60 Закону України "Про виконавчс провадження" (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), арешт майна у виконавчому провадженні може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи наведені обставини, позов має бути задоволений у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved