Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У грудні 2014 року ПАТ «МЗВМ» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що [PERSON] в 1991 році за сумісним рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету було виділено жиле приміщення в [ADDRESS]. На підставі зазначеного рішення він вселився до гуртожитку разом з сім'єю: дружиною [PERSON], та дітьми [PERSON], [PERSON], після чого всі були прописані в гуртожитку. Проте 19 вересня 2003 року [PERSON] самостійно знявся з реєстраційного обліку та з сім'єю виїхав з гуртожитку. [PERSON] залишилась зареєстрованою в гуртожитку, в результаті чого виникла заборгованість за проживання, однак 18 березня 2014 року [PERSON] погасила заборгованість та добровільно знялась з реєстраційного обліку. В даний час, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] залишились зареєстрованими в гуртожитку, однак фактичне місце їх проживання невідомо, особистих речей в гуртожитку не зберігається. На підставі цього позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Представник позивача ПАТ "МЗВМ" Козуб Г.Г., що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час там місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглянути справу заочно у порядку, передбаченому ст.224 ЦПК України. Відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON], яка працює начальником дільниці гуртожитків ПАТ «Азовзагальмаш» та [PERSON], що працює сестрою-господаркою гуртожитку №8 ПАТ «Азовозагальмаш», відповідачі зареєстровані в гуртожитку, але з вересня 2003 року там не проживають, в гуртожитку їх особистих речей немає. Особові рахунки на їх ім'я відсутні. Фактичне місце проживання невідоме. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ "МЗВМ" є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № ЯЯЯ 694316 від 26 жовтня 2007 р., зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м. Маріуполя за реєстраційним номером № 3614941. На підставі сумісного рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON] було виділено жиле приміщення в [ADDRESS]. Він вселився до гуртожитку з сім'єю:дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON], [PERSON]. Відповідно до службової записки начальника УСХК ПАТ «Азовзагальмаш», родина виїхала з гуртожитку в 2003 році, після чого [PERSON] самостійно знявся з реєстраційного обліку, а його дружина знята з реєстраційного обліку 18 березня 2014 року. Їх діти залишились зареєстрованими в гуртожитку, однак по теперішній час там не проживають. Відповідно до актів від 21 липня 2014 року, 06 серпня 2014 року, 03 вересня 2014 року, виданих ПАТ "МЗВМ", встановлено, що відповідачі не проживають у [ADDRESS] з вересня 2003 р. і по теперішній час, їх особисті речі в квартирі не зберігаються. Згідно ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на свій власний розсуд. Право власності є нерухомим. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним його права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Відповідно до положення ст. ст. 71, 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання без поважних причин. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки вони знайшли своє підтвердження, тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням у гуртожитку [ADDRESS].

Outcome: approved