Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

04.08.2015 року представник звернувся Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON], Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» «про звільнення майна з-під арешту», та просив суд зняти арешт з квартири № 101, що в будинку № 22 по вулиці Архітекторській в місті Одесі, що належить на праві власності [PERSON], накладений ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2010 р. по справі № 2-7109/10. Позов мотивовано тим, що 14 листопада 2007 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління та [PERSON] укладено кредитний договір №2096-н. Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 1 262 500,000 грн. з терміном повернення до 13.11.2017 року. 14 листопада 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] укладено договір поруки №1 до кредитного договору №2096-н від 14 листопада 2007 року. Згідно пункту 1.1. договору поруки, поручитель [PERSON] 1.1. зобов'язався перед АТ «Ощадбанк» відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №2096-н від 14.11.2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, АТ «Ощадбанк» звернувся з позовною заявою до Малиновського районного суду м. Одеси про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] 1.1., [PERSON], [PERSON], ТОВ «Хризоліт Україна» за кредитним договором №2096-н від 14.11.2007 року. У зв'язку з чим, 02 листопада 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення, якими позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління задоволено та стягнуто заборгованість в сумі 1 921 936,03 грн. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 травня 2013 року стягнуто з [PERSON]. [PERSON] 1.1., [PERSON], [PERSON], ТОВ «Хризоліт Україна» заборгованість за кредитним договором №2096-н від 14.11.2007 року на користь АТ «Ощадбанк» у сумі 357 828.01 грн. В подальшому, під час примусового виконання рішення було виявлено, що боржнику [PERSON] 1.1, на праві приватної власності належить квартира №101 по вулиці Архітекторській в будинку №22 в м. Одесі. Станом на сьогоднішній день, проводяться дії щодо примусової реалізації нерухомого майна, але наявність арешту накладеного 10 листопада 2010 року Київським районним судом м. Одеси (суддя Гаращенко Д.Р.) в порядку забезпечення позову по цивільній справі №2-7109/10 за позовом АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, є перепоною в проведенні примусової реалізації. У зв'язку вищевикладеним, банк звернувся до суду із відповідною заявою про скасування заходів забезпечення позову. Представник позивача\~в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримав, просить суд його задовольнити в повному обсязі. \~Представник відповідача\~в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлявся належним чином. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, причина неявки якого визнана з неповажних причин, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав. \~14 листопада 2007 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління та [PERSON] укладено кредитний договір №2096-н. Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 1 262 500,000 грн. з терміном повернення до 13.11.2017 року. 14 листопада 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] укладено договір поруки №1 до кредитного договору №2096-н від 14 листопада 2007 року. Згідно пункту 1.1. договору поруки, поручитель [PERSON] 1.1. зобов'язався перед АТ «Ощадбанк» відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №2096-н від 14.11.2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. 02 листопада 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення, якими позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] 1.1., [PERSON], [PERSON], ТОВ «Хризоліт Україна» за кредитним договором №2096-н від 14.11.2007 року задоволено та стягнуто заборгованість в сумі 1 921 936,03 грн. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 травня 2013 року стягнуто з [PERSON]. [PERSON] 1.1., [PERSON], [PERSON], ТОВ «Хризоліт Україна» заборгованість за кредитним договором №2096-н від 14.11.2007 року на користь АТ «Ощадбанк» у сумі 357 828.01 грн. Під час примусового виконання рішення було виявлено, що боржнику [PERSON] 1.1, на праві приватної власності належить квартира №101 по вулиці Архітекторській в будинку №22 в м. Одесі. Станом на сьогоднішній день, проводяться дії щодо примусової реалізації нерухомого майна, але наявність арешту накладеного 10 листопада 2010 року Київським районним судом м. Одеси (суддя Гаращенко Д.Р.) в порядку забезпечення позову по цивільній справі №2-7109/10 за позовом АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, є перепоною в проведенні примусової реалізації. Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у\~главі 4 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження"\~звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Ч. 5 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. \~\~\~\~ Частинами першою, третьою і четвертою\~статті 54 Закону України "Про виконавче провадження"\~передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з вимогами частин шостої і сьомої\~статті 3 цього Закону\~у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Оскільки, представником позивача не надано доказів, що він є іпотекодержателем вищезазначеного майна, у суду не має підстав вважати що позивач має право переважно перед іншими стягувачами задовольняти свої вимоги, шляхом звернення стягнення на дане нерухоме майно. Наведене свідчить про те, що внаслідок накладення на це майно арешту з метою виконання рішення суду про стягнення боргу на користь третьої особи - Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит», права позивача, не були порушені, оскільки права позивача при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення цього майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог. Таким чином, все вищезазначене свідчить про те, що права позивача не пов'язані ні з правом власності на майно, ні з правом володіння ним, тому вимоги банку про скасування арешту на законі не ґрунтуються. \~\~\~\~ За вказаних обставин заявлений позов не підлягає задоволенню. \~\~\~\~

Outcome: dismissed