Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

18.08.2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій зазначила, що [INFO] в м. Луганськ помер її рідний брат - [PERSON] . Оскільки він помер на тимчасово окупованій території, вона не має можливості зареєструвати його смерть у встановленому законом порядку, а тому позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть брата для оформлення спадкових прав. Просить встановити факт, що [PERSON] , помер [INFO] в м. Луганськ. Також зважаючи на те, що органом, який видав свідоцтво про смерть, допущено помилку у зазначені прізвища її брата, де російською зазначено прізвище " [PERSON] " замість " [PERSON] ", просить встановити факт неправильності запису у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки. Сторони до суду не з`явились, заявниця надала заяву про розгляд справи в її відсутності, заяву підтримує. Представник заінтересованої особи надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечує проти задоволення вимог заявниці в частині встановлення факту смерті [PERSON] . Однак надав заперечення з приводу вимоги про встановлення факту неправильності запису у свідоцтві про смерть, оскільки свідоцтво видано незаконним органом, а тому свідоцтво, за законодавством України, являється недійсним і не створює правових наслідків. В зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] є громадянкою України, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта (а.с. 10,11). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] та копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , вони являються рідними братом та сестрою (а.с. 4,9). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.08.2021 року, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, російською мовою " [PERSON] ", [INFO] , помер [INFO] у м. Луганськ (а.с. 3). В письмових поясненнях заінтересованої особи - Бердичівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 19.08.2021 року, зазначено, що відділ не заперечує проти встановлення факту смерті [PERSON] , але для підтвердження факту смерті пред`явлено недійсний документ, оскільки він виданий органом, створеному у порядку, не передбаченому законами України, а тому будь-який акт виданий цим органом та посадовими особами є недійсним і не створює правових наслідків, а тому підстав для внесення змін в свідоцтво про смерть не має (а.с. 23). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Згідно ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З аналізу вищевказаної норми Закону слідує, що свідоцтво про смерть [PERSON] є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно частин 1 та 2 ст. 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Згідно частин 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до частини 1 ст. 3 вищевказаного Закону державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-УІ 20.11.2012 року, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього закону, ЦК України, СК України, інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Згідно п. 2 ч. 1, 4 ст. 17 вказаного Закону державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації смерті у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявниця, окрім судового порядку позбавлена можливості довести факт смерті брата [PERSON] , що має юридичне значення з метою реалізації своїх спадкових прав, тому суд вважає, що заява обґрунтована в цій частині і підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про встановлення факту неправильності запису у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, суд відмовляє у її задоволенні, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: partial