Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 02.03.2011 року фізична особа-підприємець [PERSON] через систему інтернет-клієнт-банк приєдналася до "Умов та правил надання банківських послуг", тарифів Банку, що розміщені в мережі інтернет, які разом складають Договір банківського обслуговування б/н від 02.03.2011 року та взяла на себе зобов`язання виконувати умови договору. Відповідно до договору б/н від 02.03.2011 року, було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок [NUMBER] в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку. 17.11.2016 року відповідачем була припинена господарська діяльність, про що було внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У порушення зазначених умов відповідач належним чином договір не виконав, у зв`язку з чим, станом на 03.03.2017 року має заборгованість - 10940,11 грн., яка складається з наступного: 1800,00 грн. - заборгованість за кредитом; 5018,48 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3749,03 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 372,60 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без номеру від 02.03.2011 року у розмірі 10940 грн. 11 коп., судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача під час судового розгляду уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором без номеру від 02.03.2011 року у розмірі 11566,42 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася подала до суду відзив з якого вбачається, що 02.03.2011 року, будучи фізичною особою - підприємцем було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви Відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом зі Заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 02.03.2011 року та взяла на себе зобов`язання виконувати умови Договору. Відповідно до договору б/н від 02.03.2011 року, було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1800,00 грн., на поточний рахунок [NUMBER] в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку. 17.11.2016 року відповідачем була припинена господарська діяльність, про що було внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Посилається на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів з Умов вона розуміла та була ознайомлена з ними, підписуючи в електронному вигляді заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи не свідчать про отримання нею кредитних коштів взагалі, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки та зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна форма, що встановлена до укладеного договору. Просила застосувати строки загальної позовної давності до спірних правовідносин за договором № б/н від 02.03.2011 року. Суд, заслухавши вступні слова учасників справи, дослідивши письмові докази надані сторонами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність та взаємний зв`язок між собою, відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 02.03.2011 року фізичною особою - підприємцем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви Відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом зі Заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 02.03.2011 року. Відповідно до договору б/н від 02.03.2011 року, було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1800,00 грн., на поточний рахунок [NUMBER] в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку. 17.11.2016 року відповідачем була припинена господарська діяльність, про що було внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. До кредитного договору банк додав також витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів банку, які відповідачем не підписано, та вона з ними не ознайомлена. З довідки про розмір установленого кредитного ліміту виданої на [PERSON] слідує, що відкритий рахунок [NUMBER] від 02.03.2011 року, розмір ліміту становить 1600,00 грн., який в подальшому збільшився до 1800,00 грн. З розрахунку заборгованості за договором без номеру від 02.03.2011 року слідує, що станом на 03.03.2017 року відбувалося погашення по картці, а саме: 05.05.2011 року в сумі 522,08 грн. - погашення тіла кредиту. Із свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого Херсонським міським відділом Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11.02.2017 року, про що зроблено актовий запис № 106, та після реєстрації змінено прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Зі змісту ч.1 ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 256, 257, 258, 259, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до правової позиції ВСУ до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою (постанова ВСУ від 08.11.2017 у справі № 6-2891цс16). Згідно п. 31 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Велика Палата Верховного суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року дійшла висновку що у разі, якщо умови та правила надання банком кредиту, зокрема й умови про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що умови та правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі умови та правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору. Відповідно до 3.2.1.1.8 Умов - Проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперової або електронної інформації, або в будь-якій іншій формі-"Угода"). При порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених «Умов і правил надання банківських послуг», Банк на свій розсуд, має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту. При неналежному виконанні Клієнтом зобов`язань, передбачених «Умов і правил надання банківських послуг», за відсутності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування Ліміту, проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування Ліміту може бути продовжено Банком на той самий строк. Термін також може бути змінений банком згідно з п. 3.2.1.2.3.4 цього розділу «Умов і правил надання банківських послуг». Згідно до с. 212,651 ЦПК України, при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань за кредитом, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення будь-якого із зобов`язань має право встановити інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою встановлених засобів електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інши). При непогашенні заборгованості у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні вважається простроченою. Разом з тим вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та комісії за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафів є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, пені, комісій не містять підпису [PERSON] ( [PERSON] ), а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодилася на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розуміла саме ці умови та погодилася з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку складовою частиною укладеного між сторонами договору, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню. Разом з тим заборгованість за тілом кредиту в сумі 1800,00 грн. частково була сплачена у сумі 522,08 грн. 05.05.2011 року, решта суми - 1 277,92 грн. є простроченою, з часу сплати останнього платежу до часу пред`явлення позову до суду 10.04.2017 року пройшло понад 3 роки, строк дії договору з пояснень представника позивача становив 1 рік, аналогічна позиція зазначена в п. 3.2.1.1.8 «Умов і правил надання банківських послуг» тому суд вважає, що позивачем пропущенно строк позовної давності, на застосуванні якого наполягає відповідачка, оскільки право вимоги у позивача виникло на 92 день після порушення зобов`язання, повідомлення клієнту про продовження строку повернення кредиту позивачем не направлялося. Позовні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляції не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від основної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому з цих підстав позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed