Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ "Колосс", в якому просила, з урахуванням доповнень до позовної заяви від 17 серпня 2020 року, розірвати договори оренди земельних ділянок від 01 січня 2014 року, укладені між нею та відповідачем, та зобов"язати останнього повернути їй земельні ділянки, пославшись на таке. Вона є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в межах території Новотимофіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, площею 5,10 га, кадастровий номер: 4825783400:11:000:0011, та площею 5,0995 га, кадастровий номер: 4825783400:11:000:0012. З 01 січня 2014 року земельні ділянки на підставі договорів оренди були передані в оренду ТОВ "Колосс", за умовами яких, відповідач зобов`язався не пізніше 31 грудня кожного року сплачувати орендну плату за користування землею, у розмірі не менше як 3% від вартості земельної ділянки в грошовому виразі з врахуванням податків. 18 грудня 2015 року між сторонами укладено додаткові угоди до договорів оренди землі від 01 червня 2014 року, згідно з якими нормативна грошова оцінка земельних ділянок площею 5,10 га становить 179 045,61 грн, площею 5,0995 га становить 178 936,33 грн. За умовами договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Натомість, відповідачем неповно та несвоєчасно сплачено позивачу орендну плату за період 2014-2019 роки, без урахування коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі та індексу інфляції, що є підставою для припинення права користування земельною ділянкою відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України. Так, відповідач з порушенням строків сплатив позивачу орендну плату за користування двома земельними ділянками, з вирахуванням податків; за 2014 рік - 7603,58 грн у березні 2015 року; за 2015 рік - 7608,81 грн у грудні 2015 року; за 2016 рік - 8645,26 грн у грудні 2017 року, тоді як повинен був сплатити 12 957,51 грн. у грудні 2016 року; за 2017 рік - 8645,26 грн у грудні 2018 року, повинен був сплатити у грудні 2017 року у сумі 12 957,51 грн; за 2018 рік - 8645,26 грн 17 лютого 2020 року, повинен був сплатити 12 957,51 грн; за 2019 рік - 4323,95 грн 23 грудня 2019 року та 4321,31 грн. 17 лютого 2020 року, повинен був сплатити 31 грудня 2019 року у сумі 9 980,82 грн. \~ \~ \~ \~Зважаючи на систематичне порушення відповідачем умов договорів оренди щодо своєчасності та повноти виплати орендної плати, є підстави для дострокового розірвання договорів відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" та повернення земельних ділянок. У своєму відзиві на позовну заяву від 27 липня 2020 року та додаткових поясненнях до позову від 02 вересня 2020 року, відповідач позовні вимоги позивача не визнав, пославшись на таке. Відповідно до умов договорів оренди землі від 01 січня 2014 року, укладених між ТОВ "Колосс" та [PERSON] , відповідач прийняв в платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Новотимофіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, загальним розміром 10,1995 га строком на 16 років. За вказаними договорами станом на 01 січня 2014 року нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить 143 343,98 грн та 143 276,04 грн відповідно, яка згідно з додатковими угодами від 28 грудня 2015 року була збільшена до 179 045,61 грн та 178 936,33 грн відповідно. Відповідно до п. 9 вказаних договорів, за кожен рік користування земельними ділянками орендар сплачує орендодавцю річну орендну плату у розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок за кожен рік оренди. Не дивлячись на той факт, що право оренди у відповідача виникло з моменту державної реєстрації такого, лише наприкінці 2014 року, орендна плата у 2014 року позивачу була сплачена, що свідчить про добросовісність орендаря. Посилання позивача на несвоєчасність та неповноту сплати орендної плати є хибним, оскільки починаючи з 2014 по 2016 роки включно, у 2018 році позивачем отримувалась орендна плата особисто, про що свідчать відомості про видачу такої. У 2017 році позивач відмовилася від отримання орендної плати без пояснення причин, у зв`язку з чим ТОВ "Колосс" було змушено направити орендну плату позивачу за адресою, вказаною у договорі, шляхом поштового переказу; за повернення коштів у зв`язку з закінченням строку зберігання, останні перераховані на картковий рахунок позивача, зазначений нею, що свідчить про умисне неотримання позивачем поштових відправлень. У 2019 році орендну плату перераховано на картковий рахунок позивача. Крім того, орендна плата сплачувалась позивачу з урахуванням коефіцієнту індексації, оскільки останній був врахований у розмір нормативної грошової оцінки землі при укладенні договорів та додаткових угод. Тобто, ТОВ "Колосс" виконало взяті на себе зобов`язання за умовами договірів, а поведінка позивача є навмисною, з метою створення умов для подальшого розірвання договорів. Враховуючи, що відсутня систематична несплата орендної плати та істотне порушення умов договору ТОВ "Колосс", відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог (вх. 4537/20-вх. 04.08.2020, вх. № 5304/20-вх. 08.09.2020). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення, посилаючись на систематичне порушення відповідачем умов договорів оренди землі та сплату орендної плати у неповному обсязі, без врахування коефіцієнту індексації та індексу інфляції, у зв`язку з чим вказані договори оренди землі повині бути розірвані. Представники відповідачів позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що обставини, вказані позивачем не відповідають дійсності, так як на протязі дії договору оренди останній сплачувалися кошти у визначених договором розмірі та строк, у 2017 році вона з невідомих причин відмовилася від отримання орендної плати, у зв`язку чим підприємство змушено було направити орендну плату шляхом поштового переказу на вказану у договорі адресу. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Новотимофіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, площею 5,10га, кадастровий номер 4825783400:11:000:0011, та площею 5,0995 га, кадастровий номер 4825783400:11:000:0012, що підтверджується наданими нею копіями Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 865957, виданим 09 вересня 2009 року Відділом Держкомзему у Снігурівському районі Миколаївської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВКТ № 877633 від 24 вересня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1940, та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-МК № 036130, виданим 05 березня 2001 року на підставі рішення 21 сесії 3 скликання Новотимофіївської сільської Ради народних депутатів від 30 січня 2001 року № 5, відповідно (а.с. 8-9). 01 січня 2014 року між [PERSON] та ТОВ "Колосс" були укладені договори оренди зазначених земельних ділянок строком на 10 років. Нормативна грошова оцінка згідно з п. 5 Договорів, земельної ділянки площею 5,10га, кадастровий номер 4825783400:11:000:0011, становила 143 343,98 грн., земельної ділянки 5,0995 га, кадастровий номер 4825783400:11:000:0012 - 143 276,04 грн. (а.с. 12-14, 17-19). За даними Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 135031491 та № 135030939 станом на 21 серпня 2018 року, державним реєстратором Снігурівського районного управління юстиції Князєвим Д.О. 09 грудня 2014 року та 31 грудня 2014 року зареєстровано право оренди на спірні земельні ділянки за ТОВ "Колосс" (а.с. 10-11). Земельні ділянки були передані позивачем та прийняті відповідачем в оренду згідно актів приймання - передачі від 01 січня 2014 року (а.с. 14, 19). Згідно з додатковими угодами від 18 грудня 2015 року, укладеними між ТОВ "Колосс" та [PERSON] , нормативна грошова оцінка земельних ділянок, становила 179045,61грн та 178 936,33грн, відповідно (а.с. 16, 20). Зазначена в угодах нормативна грошова оцінка земельних ділянок на період їх укладання підтверджена витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, згідно з якими така визначена з урахуванням індексації (а.с.48-51). Пунктом 9 договору оренди землі визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній та (або) відробітковій формі по узгодженню сторін, але не менше 3% від вартості земельної ділянки в грошовому виразі з врахуванням прибуткового податку. Згідно з п. 10 Договорів обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Відповідно до п. 11 Договорів, орендна плата вноситься не пізніше тридцять першого грудня кожного року. Правовідносини сторін виникли внаслідок укладення договорів оренди землі і є такими, що випливають з земельних правовідносин. Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі" (далі-Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 Закону). Статтею 21 Закону передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Отже, за правилами ст. ст. 13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Відповідно до ст. 24 Закону орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з п. 38 Договору оренди передбачено, що його дія припиняється шляхом розірвання лише у разі: взаємної згоди сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок не виконання другою стороною обов"язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Отже, при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої п. "д" ст. 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Вказаний правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17. Позивач стверджує, що в порушення зазначених приписів законодавства та умов договору відповідач не виконує умови договору щодо своєчасної та у повному обсязі сплати орендної плати у визначеному договором розмірі. За договором орендна плата виплачується в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, визначеної в договорі, обчислення якої проводиться з урахуванням щорічної індексації нормативно-грошової оцінки. Представники відповідачів стверджують, що позивачу у повному обсязі виплачена орендна плата за 2014-2019 роки з урахуванням коефіцієнтів індексації за обома договорами оренди. Згідно зі ст. 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель. За такого, орендар зобов`язаний самостійно за наявності відомостей про нормативну грошову оцінку землі перераховувати розмір орендної плати. За даними Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру встановлено такі коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення: 2014 - 1,249, 2015 - 1,2, 2016 - 1,0, 2017 - 1,0, 2018 - 1,0, 2019 - 1,0. Розрахунок орендної плати по земельній ділянці площею 5,10 га, кадастровий номер: 4825783400:11:000:0011: за 2014 рік: 143 343,98 грн х 3% = 4300,32 грн (нарахування орендної плати); податок на доходи фізичних осіб складає 18 %, що становить 774.05 грн.; до виплати 3526.26 грн.; за 2015, 2016,2017, 2018, 2019 роки: 179 045,61 грн х 3% = 5371 грн (нарахування орендної плати); податок на доходи фізичних осіб складає 18 % та 1,5 військового збору, що становить 1047.42 грн ; до виплати 4323.58 грн.; Розрахунок орендної плати по земельній ділянці площею 5,0995 га, кадастровий номер: 4825783400:11:000:0012: за 2014 рік: 143 276,04 грн х 3% = 4298.28 грн (нарахування орендної плати); податок на доходи фізичних осіб складає 18 %, що становить 773.69 грн.; до виплати 3524,59 грн.; за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роки: 178936.33 грн х 3% = 5368.09 грн (нарахування орендної плати); податок на доходи фізичних осіб складає 18 % та 1,5 військового збору, що становить 1046.78 грн ; до виплати 4321.31 грн.; Фактично сплачена орендна плата за користування двома земельними ділянками, що підтверджується відомостями нарахування, за 2014 рік, складає 7603,58 грн., замість 7052.85 грн., за 2015 році - 7308,81 грн, замість 8644.89 грн., за 2016-2019 рр. - 8645,26 грн., замість 8644.89 грн. Доказів того, що вартість земельних ділянок з урахуванням індексації у 2014 та 2015 роках була відмінною від зазначеної у витягах про нормативну грошову оцінку, виданих відділом Держземагенства, та сторонами у договорі, позивачем суду не надано. Крім того, звертаючись до суду із позовом, позивач посилалася на те, що відповідач порушив зобов`язання щодо своєчасного розрахунку за користування земельними ділянками за весь період користування нею та відповідно порушує строки, передбачені пунктами 11 Договорів оренди землі, що є його істотною умовою. Несвоєчасна сплата означає несплату певної суми грошових коштів у певний строк, зокрема, в даному випадку, у строк, передбачений договором оренди землі. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду виклала правовий висновок щодо поняття систематичності несплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору. Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з відомостями про нарахування паїв (а.с. 35-41), позивач за 2014-2016, 2018 роки отримала орендну плату у строки, передбачені договором; у 2017 році орендна плата направлена позивачу 22 грудня 2017 року шляхом поштового переказу за місцем проживання, вказаним нею у договорі: с.Новотимофіївка Снігурівського району Миколаївської області, за повернення коштів у зв`язку з закінченням строку зберігання, останні перераховані 17 лютого 2020 року на картковий рахунок позивача, зазначений нею; у 2019 році орендна плата частково сплачена у строки, передбачені п. 11 Договорів, частина 17.02.2020 року у сумі 4321.31 грн. (відповідає сумі орендної плати по земельній ділянці площею 5,0995 га, кадастровий номер: 4825783400:11:000:0012). Список згрупованих поштових переказів пайщиків за 2017 рік від ТОВ «Колос», зокрема на ім.»я [PERSON] у сумі 8559,66 грн., та виписка по рахунку ТОВ «Колос» на дату 29.01.2018 року згідно якої ХД ПАТ «Укрпошта» повернуто надісланий переказ [PERSON] за закінчення терміну зберігання у сукупності з інформацією з Єдиного реєстру фізичних осіб платників податків, яка містить інформацію про виплачені [PERSON] доходи від ТОВ «Колос» (а.с.21) та платіжними дорученнями про сплату податків (а.с.59-73), є належними доказами, які підтверджують добросовісність дій відповідача, а відповідно й неможливість виконання ним зобов`язання у встановлений строк. Отже, відповідач за обома договорами припустився сплати орендної плати за 2015 рік у неповному обсязі без урахування коефіцієнту індексації, та порушив строк сплати орендної плати 2019 рік по договору оренди земельної ділянки площею 5,0995 га. За частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивач не надав доказів систематичного порушення відповідачем умов договорів оренди у частині сплати коштів орендної плати та з порушенням строку, а також істотного порушення прав внаслідок одноразової часткової недоплати суми орендної плати за один рік оренди на суму індексації, та єдиного прострочення виплати орендної плати з одним із договорів на незначний термін. Вимог про стягнення заборгованості з виплати орендної плати та штрафних санкцій позивач не заявляв. Суд не приймає доводів позивача про необхідність нарахування індексу інфляції орендної плати, оскільки нормативна грошова оцінка земель, з якої розраховується орендна плата, вже є проіндексованою, та приведе до подвійної індексації орендної плати, що умовами договору не передбачено. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо розірвання договорів оренди землі не підлягають задоволенню. Враховуючи, що вимога про зобов`язання повернути земельні ділянки є похідною від вимоги про розірвання договорів оренди, підстави для її задоволення також відсутні.

Outcome: dismissed