Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

17 січня 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 09 січня 2008 року між закритим акціонерним товариством "ОТП Банк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "ОТП Банк", та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ML - D01/001/2008, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 22875 Швейцарських франків строком до 06 січня 2028 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в кредитному договорі. Але відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 09 грудня 2016 року : за кредитом у сумі 16068,69 Швейцарських франків,за процентами 3571,69 Швейцарських франків, а всього заборгованість у сумі 19640,38 Швейцарських франків. Належне виконання кредитного договору забезпечено договором поруки № SR-D01/001/2008, укладеним 09 січня 2008 року з відповідачем [PERSON] Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість за у сумі 16068,69 Швейцарських франків,за процентами 3571,69 Швейцарських франків та судові витрати по сплаті судового збору. У судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Позовні вимоги підтримують. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі повторно в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив, в якому він позов не визнав, посилаючись на те, що він звертався до банку з пропозицією укласти договір про те, що він не має фінансової можливості надалі виконувати умови кредитного договору та пропонував продати квартиру для виконання умов договору. Так, 11 лютого 2015 року він надав заяву Голові правління АТ "ОТП Банк", в якій надав згоду на розміщення інформації в будь-яких джерелах поширення інформації з метою продажу заставного майна , розташованого за адресою : м.Полтава, вул.Героїв Сталінграду, буд.34/24,кв.286. Працівник банку йому пояснив, що з моменту підписання вказаної заяви він може не сплачувати проценти за користування кредитом, оскільки банк розпочинає продаж заставного майна. Позивач жодним чином не намагався врегулювати спір в позасудовому порядку. Жодних досудових вимог він не отримував. Крім того, він просив зробити розрахунок заборгованості та графік її сплати. Також звертає увагу на те, що з обставин, які не залежали від нього, банк з 11 лютого 2015 року не здійснив продаж заставного майна. Просить взяти до уваги практику розгляду Вищим спеціалізованим судом України та Верховним Судом України, що суди беруть до уваги при стягненні з боржника суми несплачених процентів, зокрема майновий стан та те, що він отримає заробітну плату, розмір якої складає у середньому 1500 грн., має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вважає за доцільне врегулювати спір в досудовому порядку. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката [PERSON] до суду надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову до [PERSON], посилаючись на те, що 11 січня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено Додатковий договір №4 , яким було збільшено розмір процентів, внаслідок чого було збільшено обсяг відповідальності поручителя, на що поручителем згода не надавалася. Таким чином, договір поруки є припиненим , а позов про стягнення заборгованості з [PERSON] є безпідставним та необґрунтованим. Беручи до уваги, що відповідачі про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили та надали суду відзиви на позовну заяву, суд вважає за можливе згідно з п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів з урахуванням наданих відзивів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що 09 січня 2008 року закрите акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "ОТП Банк", та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №ML-D01/001/2008, згідно з яким банк надав, а відповідач прийняв кредитні кошти в сумі 22875 Швейцарських франків строком до 06 січня 2028 року зі сплатою за користування кредитом фіксованого відсотку в розмірі 4,49% річних ( а.с.5-9). Відповідно до п.1.9.1 кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових чи інших зобов`язань за цим договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним кредитним договором 09 січня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №SR-D01/ D01/002/2008 (а.с.18). Згідно п. 1.1. договору поруки поручитель прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов`язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов`язань. 11 січня 2013 року між публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та відповідачем [PERSON] укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору № ML-D01/001/2008 від 09 січня 2008 року, згідно з яким на період до 11 січня 2013 року фіксований відсоток за користування кредитом встановлений у розмірі 4,74% річних, на період з 11 січня 2013 року до 11 лютого 2013 року фіксований відсоток встановлений у розмірі 4,82 % річних ( а.с.10-12). Відповідно до\~ст..526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.610,611 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Але відповідач [PERSON] належним чином не виконував вимоги договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором станом на 09 грудня 2016 року : за кредитом у сумі 16068,69 Швейцарських франків,за процентами 3571,69 Швейцарських франків, а всього заборгованість у сумі 19640,38 Швейцарських франків, що підтверджується розрахунком заборгованості ( а.с.91-93). Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в солідарному порядку. \~ Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За положеннями ч. 1ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Провівши аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості, умов кредитного договору та додаткового договору, договору поруки, судом встановлено що банк без згоди поручителя збільшив розмір процентної ставки з 4,49 % до 4,74% та опісля до 4,82%, відповідні зміни до договору поруки за взаємною згодою кредитора і поручителя не вносились. Ураховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя, що в силу положень ч. 1ст. 559 ЦК України є підставою для припинення поруки, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення заборгованості з поручителя не підлягають задоволенню. Беручи до уваги, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує умови договору та своєчасно не платить кредитні кошти, а тому суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, а тому позов підлягає задоволенню. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 19640,38 Швейцарських франків. Посилання відповідача [PERSON] на ту обставину, що спір підлягає досудовому врегулюванню суд вважає безпідставним, оскільки відсутні докази щодо врегулюванню спору між сторонами на час розгляду справи. Крім того, суд зазначає, що позивач має право на вибір способу захисту свого порушеного права та позивач скористався своїм правом, предявивши позов про стягнення заборгованості за кредитним договором. Пленум Верховного Суду України у постанові № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до розпорядження НБУ від 09 січня 2018 року курс Швейцарського франку складає 28,89 грн. за 1 Швейцарський франк, таким чином стягнута сума заборгованості у розмірі на час ухвалення рішення у гривневому еквіваленті складає 567410,58 грн. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 7529,03 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial