Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області з позовом до відповідача, в якому просив суд визнати недійсними договори оренди землі, а саме: -Договір оренди землі №64-2 від 01.11.2012 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Іллінецьке» , зареєстрований у Державному реєстрі земель 20.11.2012 р. за №052220004004635; -Договір оренди землі №64-1 від 01.11.2012 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Іллінецьке» , зареєстрований у Державному реєстрі земель 20.11.2012 р. за №052220004004707. В обґрунтування своїх позовних вимог він вказав в позовній заяві на те, що 01.11.2012 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іллінецьке» було укладено договори оренди землі №64-1 та №64-2 згідно п. 2 яких в оренду передані земельні ділянки загальною площею 4,8819 га. Зазначені вище договори оренди землі від 01.11.2012 року укладені строком на пять років та зареєстровані у Відділі Держкомзему у Липовецькому районі . 01 травня 2015 року померла мати позивача [PERSON], а 25 листопада 2015 року на земельні ділянки, які залишились після її смерті, та які перебувають в оренді у відповідача, приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом, у відповідності до яких власником вказаних земельних ділянок став позивач. Позивач вважає, що відповідач порушив істотні умови договорів оренди земельних ділянок, а саме : умови «збереження стану обєкта оренди» та умови «повернення обєкта оренди», оскільки товариство з обмеженою відповідальністю «Іллінецьке» із зміною власника вищевказаних земельних ділянок зобовязане було відразу забезпечити проведення паспортизації земельних ділянок та отримати паспорта земельних ділянок з відображенням у них якісних показників ґрунтів, рівні забезпечення їх поживними речовинами, рівні забруднення токсичними речовинами та радіонуклідами в силу прямих вимог Закону. Проте відповідач не виконав вимог закону і не забезпечив проведення агрохімічного обстеження ґрунтів та не отримав паспорта на земельні ділянки з відображенням у них агрохімічних показників ґрунтів . В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві . Представник відповідача позов не визнав. Суду пояснив, що у п. 17 оспорюваних договорів оренди землі відображено умови збереження стану обєкта оренди, зокрема: 1) Дотримання відповідних сівозмін та режиму використання землі; 2) Недопущення погіршення родючості ґрунту; 3) Застосування природо - охоронних технологій виробництва; 4) Недопущення погіршення екологічної обстановки на території. А у пунктах 21-25 договорів оренди землі відображено умови повернення земельної ділянки. Крім того в актах приймання - передачі обєкта оренди згідного з договором №004707 від 20.11.2012 року та №004635 від 20.11.2012 року, підписаного [PERSON] та представником ТОВ «Іллецьке» [PERSON], зазначено про те, що обєкт оренди відповідає цільовому використанню земель та перебуває у задовільному технічному стані. Отже, сторони Договору визначили умови збереження стану обєкта оренди та стан земельної ділянки, який існував на час передачі її в користування ТОВ «Іллецьке». Щодо необхідності виготовлення агрохімічного паспорту на земельні ділянки при укладенні Договорів оренди землі послався на те, що Договором оренди не було передбачено обовязку когось із сторін здійснити паспортизацію орендованої земельної ділянки . Позивач, ставши власником земельних ділянок, такої паспортизації не провів, та не надав суду підтвердження порушення відповідачем умов «збереження стану обєкта оренди» та умов «повернення обєкта оренди» не вказав у чому саме полягає порушення його законних прав та не підтвердив ці порушення належними та допустимими доказами. Заслухавши пояснення сторін , повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.11.2012 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іллінецьке» було укладено договори оренди землі №22 та №23 згідно з п. 2 яких в оренду передані земельні ділянки площею, відповідно 3,0221 га та 1,8598 га. Зазначені вище договори оренди землі від 01.11.2012 року укладені строком на пять років та зареєстровані у Державному реєстрі земель 20.11.2012 р. за №052220004004635; та за №052220004004707. 01 травня 2015 року померла мати позивача [PERSON], а 25 листопада 2015 року на земельні ділянки, які залишились після її смерті, та які перебувають в оренді у відповідача, приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом, у відповідності до яких власником вказаних земельних ділянок став позивач. . Сторонами при укладенні договорів оренди було узгоджено строк дії договору, орендну плату та інші умови, в т. ч. і умови «збереження стану обєкта оренди» та умови «повернення обєкта оренди», про що вони зазначили у договорах оренди ( п.п.17, 21-25). Оскільки ставиться питання про визнання договорів оренди землі недійсними, тому відносини, що виникли між сторонами, пов'язані з орендою землі, а отже, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України та спеціальними нормативно - правовими актами, зокрема: Законом України "Про оренду землі" від 06.10.1998, № 161-XIV. Статтею 93 ч.8 Земельного кодексу України, передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі" (далі Закону), оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст.4 Закону, орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. В силу ст.5 Закону, орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Згідно ст.13 Закону, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Форма договору оренди землі, передбачена ст.14 Закону, де зазначено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землізатверджується Кабінетом Міністрів України. Як слідує зі змісту ст.ст.17, 20 Закону, передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону в редакції , яка діяла на момент укладення договорів оренди землі , було передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: -об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); -строк дії договору оренди; -орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; -умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; -умови збереження стану об'єкта оренди; -умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; -умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; -існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; - визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; -відповідальність сторін; - умова передачі земельної ділянки у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельних ділянок Частиною 2 ст.15 Закону було передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Із здобутих у справі доказів судом було встановлено, що в спірних договорах оренди землі містяться всі істотні умови, передбачені ч.1 ст.15 Закону, в тому числі і умови «збереження стану обєкта оренди» ( п.17) та умови «повернення обєкта оренди» ( п.21-25). Щодо проведення обов»язкової паспортизації земельних ділянок при зміні власника , слід зазначити наступне. Відповідно до указу Президента України «Про суцільну агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення» від 2 грудня 1995 року № 1118/95 у разі зміни власника чи користувача землі її паспортизація здійснюється в обов'язковому порядку незалежно від часу останнього обстеження. Зі змісту вказаної норми вбачається, що паспортизація землі проводиться у разі зміни її власника чи користувача. Покійна [PERSON] була не користувачем земельних ділянок, а їх власником і передала останні в оренду - тимчасове користування, тобто зміни власників земельних ділянок на час укладення договорів оренди не відбулося, як і зміни землекористувача, оскільки правовий статус орендодавця щодо земельних ділянок був іншим. Чинним на той час законодавством не передбачено обов'язкове проведення при передачі власником земельної ділянки в оренду (платне володіння та користування) паспортизації об'єктів оренди. Зміна власника земельних ділянок відбулась після успадкування позивачем земельних ділянок, одержання свідоцтв про право на спадщину за законом та реєстрації їх в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто 25.11.2015 року. Позивач, як власник земельних ділянок, їх паспортизації не провів. В той же час указ Президента України «Про суцільну агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення» від 2 грудня 1995 року № 1118/95, як і інші нормативні акти з даного питання, не передбачають обов»язку проведення паспортизації земельних ділянок лише виключно їх орендарями. Крім того, відповідно до статті 15 ЦК України та статті 3 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право. Заявляючи позов про визнання недійсним договору оренди землі, позивач не вказав у чому саме полягає порушення його законних прав та не підтвердив ці порушення належними і допустимими доказами. Тобто, судом установлено, що оспорювані договори оренди містять всі істотні умови, передбачені ст.15 Закону України "Про оренду землі", в тому числі і умови «збереження стану обєкта оренди» та умови «повернення обєкта оренди». Будь-яких доказів щодо порушення відповідачем вказаних умов договорів оренди позивачем суду не надано. Враховуючи викладене, судом не встановлено підстав для визнання договорів оренди землі недійсними , в зв»язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст.13, 15, 16, Закону України Про оренду землі, ст.ст.203, 215 ЦК України, ст.ст.93 ч.1,124 ч.4, 152 ч.З ЗК України,

Outcome: dismissed