Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Кредитна спілка «Хортиця» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.12.2013 р. між КС «Хортиця» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 67-13, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 3000,00 грн. строком до 02.12.2014р. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 14.08.2014 р. утворилась заборгованість по кредитному договору в розмірі 9 961,57 грн. Посилаючись на зазначені обставини, Кредитна спілка «Хортиця» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 961,57 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. За клопотанням представника позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень суду не надала. Її неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду її по суті. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. КС «Хортиця» здійснює діяльність з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів на підставі відповідної ліцензії, яка міститься в матеріалах справи. Статутом КС "Хортиця" передбачено право кредитної спілки надавати кредити своїм членам на умовах їх зворотності, платності, строковості за рахунок власного капіталу. Відповідно до ч.1 ст.1, ч.2 ст.34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовий кредит - це кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Здійснення діяльності з надання фінансових кредитів дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Відповідно до ст.1 Закону України "Про кредитні спілки" (далі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює діяльність кредитних спілок, кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Частиною 1 ст. 21 Закону встановлено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 Закону України "Про кредитні спілки" кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об'єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Судом встановлено, що 02.12.2014 р. між позивачем і [PERSON] укладено кредитний договір, за яким [PERSON] отримала 3 000, 00 грн. кредитних коштів, що підтверджується касовим ордером № 304 від 02.12.2013 року. Відповідно до п. 1.2., 1.4 Договору кредиту № 67-13 від 02.12.2013 року, строк користування кредитом встановлено з 02.12.2013 року по 02.12.2014 року із сплатою 72 % річних. Відповідно до п. 3.1., 3.2. Договору кредиту № 67-13 від 02.12.2013 року, проценти за користування кредитом нараховується за кожен день користування кредитом на залишок кредиту та несплаченим в строк процентам до повної сплати кредиту. Нарахування процентів за користування кредитом починається з наступного дня після видачі кредитодавцем кредиту позичальнику, а припиняється в день повернення всієї суми кредиту. Крім того, умовами договору (п. 5.1.4.) передбачено, що у випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту сплатити нараховані проценти за користування кредитом виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення, а також проценти, передбачені п. 6.3. договору. Саме такі умови договору, на які погодилась відповідач при отриманні кредиту сприяли значному нарахуванню заборгованості за кредитом. Своїх зобов'язань за договором кредиту відповідач не виконала, в зв'язку з чим в неї виникла заборгованість. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За користування чужими грошовим коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти ( ч.1 ст. 536 ЦК). Згідно з п. 6.3. договору кредиту №67-13 від 02.12.2013 року за прострочення позичальником строків сплати, передбачених графіком розрахунків та/або п. 5.1.5., 8.6. договору, позичальник відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України сплачує кредитодавцю на його вимогу суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 185 % річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини процентів позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує зобов`язання за укладеними ним з КС "Хортиця" кредитним договором, тому суд приходить до висновку про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором та несплачених відсотків за користування кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості, у зв'язку з невиконанням умов договору кредиту, заборгованість відповідача за станом на 14.08.2014 р. перед КС "Хортиця» становить суму в розмірі 9961,57 грн., що складається з: сума заборгованості за кредитом - 3000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 02.12.2013 р. по 14.08.2014 р. - 1892, 22 грн., проценти згідно з п. 6.3. договору кредиту у розмірі 5069,35 грн. На підставі викладеного, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що відповідач не виконала суттєві умови щодо додержання порядку та строків погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у неї виникла заборгованість відповідно до наданого позивачем розрахунку, який суд вважає обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved