Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

27 лютого 2017 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченому Південно-східним регіональним відділенням Української товарної біржі 16 травня 2000 року, вона придбала у [PERSON] земельну ділянку площею 520 м2, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, с/т "Трубник", зазначений договір зареєстровано в Новомосковському БТІ за реєстровим № 928-3. Земельна ділянка рішенням Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 30 червня 1997 року № 89 була передана у приватну власність [PERSON] і належала йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП № 006859, виданого Піщанської сільською радою 16 липня 1997 року. При укладанні угоди про купівлю цією земельної ділянки сторонам розяснили, що державний акт буде повернуто до Піщанської сільської ради, однак їй не розяснено, що зазначений державний акт необхідно реєструвати на своє ім'я. З метою оформлення свого права власності на означену земельну ділянку вона звернулась до Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, однак їй відмовлено у вчиненні такої дії, з підстав не надання нею оригіналу правовстановлюючого документа, а саме Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП № 006859 від 16\~липня 1997 року, оригінал зазначеного акту відсутній. У звязку з чим просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0520 га, яка розташована за адресою: Дніпропетрвоська область, Новомосковський район, с. Піщанка, садівниче товариство "Трубник", ділянка 265. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 43). Відповідачі в судове засідання не зявились, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавали, про причини неявки не повідомили, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи Садівничого товариства "Трубник" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 травня 2000 року [PERSON] придбала у [PERSON] земельну ділянку площею 520 м2, розташовану на землі, що знаходиться в розпорядженні Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, с/т "Трубник", що підтверджується укладеним договором купівлі-продажу (а.с. 4). Відповідно до\~ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991\~року "Про товарну біржу" угоду було зареєстровано у Південно-східному управлінні Української товарної біржі. На момент укладання зазначеного договору земельна ділянка належала продавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, виданого Піщанською сільською радою 16 липня 1997\~року, на підставі рішення № 89, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6859. Відповідно до копії рішення Піщанської сільської Ради народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області № 89 від 30 червня 1997 року, [PERSON] передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку розміром 0,05 га для ведення садівництва в садовому товаристві "Трубник" (а.с.\~5). Як свідчить укладений договір, між сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору, така домовленість підтверджена письмовим доказом, відбулося повне виконання договору\~позивач передав відповідачу грошові кошти, а відповідач позивачу\~об`єкт нерухомого майна, договір зареєстровано на товарній біржі, однак його нотаріально не посвідчено. Станом на час розгляду справи позивач здійснює право користування та володіння земельною ділянкою, з доданих до справи документів порушення прав третіх осіб не вбачається. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, однак їй відмовлено у вчиненні такої дії, з підстав не надання нею оригіналу правовстановлюючого документа, а саме Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП № 006859 від 16\~липня 1997 року, оригінал зазначеного акту відсутній. Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і\~перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм\~ЦК УРСР 1963\~року,\~\~чинного на час їх виникнення. Відповідно до\~ст. 49 Закону України "Про власність", чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. За змістом ст. ст.\~128,\~153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 224 ЦК УРСР\~за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1\~ст. 128 ЦК УРСР), а у відповідності зі\~ст. 153 ЦК УРСР\~договір вважався укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Як вбачається з положень укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, сторони за договором - уклали даний договір, здійснили купівлю-продаж належного продавцю на праві власності нерухомого майна. Позивачем у справі усі умови за договором виконані. Згідно вищевказаного договору відчужувана нерухомість продана позивачу. Грошові кошти отримані Продавцем від Покупця до підписання угоди. Доказів того, що сторони заперечували укладений договір, згідно до вимог\~ст. 237 ЦК України, суду не надано, тому суд вважає укладений договір дійсним. Відповідно до ст. 14 Закону УРСР "Про власність" громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Оскільки, покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу, сплатив за придбане майно грошові кошти, фактично володіє об`єктом нерухомості, угода купівлі-продажу не визнавалась недійсною, позивач на підставі ст. ст.\~128,\~153 ЦК УРСР\~і\~ст. 49 Закону України "Про власність"\~набув право власності на спірний об`єкт нерухомості і правомірно володіє ним. Статтею 392 діючого\~ЦК України\~передбачено право власника майна на пред'явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки позивач не може розпоряджатися спірним майном внаслідок відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно за попереднім власником, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved