Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

08.05.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПАТ/ яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України - 701568 грн. моральної шкоди, у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що в період роботи в шкідливих умовах праці тривалий час підземним машиністом бурової установки на ПАТ протягом 12 років 4 місяців ним отримано хронічні професійні захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень 1-2 стадії, радикулопатія попереково-крижова з статико динамічними порушеннями, нейросенсорна приглухуватість які відповідно до акту розслідування від 12.02.2015 р. виникло з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК від 17.03.2015 р. вперше позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 40 % по трьом профзахворюванням до 01.03.2016 р. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивачу важко виконувати будь яку роботу, він страждає задухою, кашлем, відчуває постійний біль в грудній клітині, та суглобах йому важко дихати, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв'язки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, вказує що для встановлення розміру шкоди ним застосовувалася методика проф.Ерделевського. Представник ПАТ Копайгора І.В. позов не визнав, надав письмові заперечення вказує, що позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є об'єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. З вказаного видно, що діяльність ПАТ по використанню праці працівників у шкідливих умовах, не є протиправною, що також вказує на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди. Крім того позивач працював на ПАТ лише 9 років, інший час працював в шкідливих умовах на ПАТ «КЗРК» та ПАТ «СУХА БАЛКА» де також втратив працездатність Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено поясненнями сторін, актом розслідування хронічного професійного захворювання а.с.17-20, що позивачу [PERSON] 12.02.2015 р. встановлені хронічні професійні захворювання -хронічне обструктивне захворювання легенів першої-другої ступені, радикулопатія попереково-крижова з статико динамічними порушеннями, нейросенсорна приглухуватість. Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 40 % по всім захворюванням по 01.03.2016 р. а.с.21. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманих ним професійних захворювань, та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно ст.153 КЗпП України -на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, інформаційних довідок про умови праці на підприємстві а.с.12, 17-20, встановлено хронічні професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легенів першої-другої ступені, радикулопатія, приглухуватість. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, напружені умови праці: перевищення допустимих показників шкідливих факторів фіброгенної дій, пил, загазованість, вологість, несприятливі температурні умови, шум, важкості праці з обмеженістю використання засобів малої механізації. Шкідливі умови праці відносяться до 3 класу 3 ступеню шкідливості. Позивач працював у вказаних шкідливих умовах на ПАТ 12 років 4 місяці. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров"я, рекомендовано згідно п.18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці. Визначено зазначеним актом і роботу позивача в шкідливих умовах праці на ПАТ «КЗРК» та ПАТ «СУХА БАЛКА» при загальному стажі роботи в шкідливих умовах більше 27 років. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд враховує характер захворювання, пов'язаного з обмеженням в пересуванні, та фізичних навантаженнях, постійних болей в грудній клітині, задухою, фізичних і моральних страждань позивача в зв'язку з цим; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичним висновком а.с.9-11 позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 20000 грн. моральної шкоди, розмежувавши що частина вини в завданій шкоді здоров'ю позивача лежить не на ПАТ, а на інших роботодавцях, вважаючи суму що вимагає позивач завищеною. При частковому задоволенні позову та звільненні позивача від сплати судового збору - судовий збір сумі 243,60 грн. слід стягнути з ПАТ на користь держави згідно, ст.81, 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial