Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

26 грудня 2014 року до Любешівського районного суду Волинської області надійшов позов [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про стягнення належної спадкодавцеві суми пенсії. Позивач свої вимоги мотивує тим, що є спадкоємцем по смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом у спадкову масу включені присуджені судом та не виплачені відповідачем 46460,59 гривень пенсійних виплат. На її звернення управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області відмовило у виплаті зазначеної суми, покликаючись на Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та постанову Кабінету Міністрів України № 440 від 03 вересня 2014 року "Про затвердження порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою". За таких обставин вважає, що відповідач порушує її право власності. У письмових запереченнях управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі вказує на положення статті 63 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ) щодо фінансування витрат з Державного бюджету України, пов'язаних з реалізацією цього Закону; статей 72, 73 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" про те, що кошти Пенсійного фонду України не включаються до Державного бюджету України і використовуються на виплату пенсій, передбачених тільки цим Законом. Згідно з Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого Постановою Правління фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2, відповідач не є розпорядником коштів Державного бюджету. Разом з тим, відповідач не заперечує права позивача на отримання вказаних у позові коштів. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, покликаючись на викладені у позовній заяві доводи. Додала, що на виконання рішень суду про нарахування та виплату оговорених у позові сум Любешівським районним судом було видано виконавчі листи, які направленні на примусове виконання у відділ державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції. На даний час позивачу невідомо про їх долю, виконавчих листів у ВДВС немає, нараховані [PERSON] суми не виплачено. Представник відповідача проти позову заперечив. Вказав, що управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області щомісячно подає інформацію у Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області стосовно наявності заборгованості по виплатах за судовими рішеннями. Заявлені позивачем суми не можна вважати недоотриманою пенсією. Правовий механізм виплати коштів за рішеннями судів інший і здійснюється Кабінетом Міністрів України з Державного бюджету. Разом з тим, не заперечив, що виплати, передбачені статтями 39, 50, 54 Закону № 796-ХІІ включаються у розмір пенсії і відповідач є суб'єктом їх виплати. Щодо виконавчих проваджень, про які згадувала представник позивача, зазначив, що згідно з матеріалами пенсійної справи [PERSON] вони закриті з частковим виконанням рішень судів: нарахуванням відповідних сум. Звернув увагу, що позивачу виплачена належна [PERSON] недоотримана пенсія у сумі 1016,10 гривень. Заслухавши учасників процесу, проаналізувавши письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Постановами Любешівського районного суду Волинської області від 05 серпня 2011 року та 26 січня 2012 року в адміністративних справах за позовами [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити у період з 11 січня по 22 липня 2011 року державну та додаткову пенсії відповідно до статей, 50, 54 Закону № 796-ХІІ, з 17 грудня 2010 року по 22 липня 2011 року -- підвищення до пенсії, яке передбачене статтею 39 цього Закону, відповідно. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у селі Цир Любешівського району Волинської області. З свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 05 серпня 2013 року державним нотаріусом Любешівського нотаріального округу Кухом В.І., слідує, що позивач прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], у тому числі на невиплачену заборгованість по недоотриманій спадкодавцем пенсії на підставі рішень судів на суму 45444,49 гривень та 1016,10 гривень. Довідками відповідача за №№ 4483 та 4487 від 27 березня 2013 року стверджено наявність боргу перед [PERSON] відповідно до рішень суду на загальну суму 46460,59 гривень. Представником відповідача не заперечується факт, що згадані у цих довідках суми на момент вирішенні цієї справи не виплачені. З поданих відповідачем заяви позивача, талону до разового доручення вбачається, що [PERSON] зверталась до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області щодо виплати недоотриманої пенсії [PERSON] і одержала 1016,10 гривень у серпні 2012 року. Згідно з статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1227 ЦК визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статті 39, 50, 54 Закону № 796-ХІІ передбачають право громадян, які постраждали від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на отримання підвищення до пенсії, додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоров'ю, державної пенсії. Таким чином, у цих нормах йдеться про різновиди соціальних пенсійних виплат. Отже, судження відповідача, що заявлені позивачем суми не є належною на день смерті спадкодавця недоотриманою пенсією слід визнати хибними. Відповідно до пунктів 1, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України № 141/2013 від 18 березня 2013 року, Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок). Одним з його основних завдань є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством тощо. Відповідно до чинного у даний час Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, яке затверджене постановою правління Пенсійного Фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах є територіальними органами Пенсійного фонду України. Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань серед іншого: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій тощо. Аналіз наведеного вище, інших положень Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" вказує на те, що відповідач є суб'єктом здійснення пенсійних виплат, передбачених статтями 39, 50, 54 Закону № 796-ХІІ. Отже, покликання відповідача щодо неможливості виплатити вказаних у позові коштів через відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету України юридичного значення не має. Відповідач як орган виконавчої влади не позбавлений права в межах реалізації своїх повноважень в адміністративному порядку вимагати належного фінансування заборгованості, яка виникла у зв'язку з реалізацією державою Закону № 796-ХІІ. Помилковими є посилання відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України № 440 від 03 вересня 2014 року, Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", оскільки в контексті предмету судового розгляду вказані норми не поширюються на спірні правовідносини сторін. Враховуючи наведене у сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved