Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

17.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 16 листопада 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем - [PERSON], в якому у них народилась дитина: син [PERSON] ([INFO]). Відповідач працює у ВП „Ужгородська дистанція водопостачання" та отримує заробітну плату у розмірі 2000 грн. Відповідач добровільно утримувати дружину не хоче. Позивачка отримує незначну соціальну допомогу по догляду за дитиною, ніде не працює. У зв'язку з цим [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подання позову. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обставини справи підтвердила та просила суд слухати справу у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. По справі пояснив, що він офіційно працює у ВП „Ужгородська дистанція водопостачання" на посаді слюсаря та отримує заробітну платню в розмірі 2000 грн. Після відрахування податків та сплати аліментів на дитину у нього лишається на руки лише 800-900 грн., що ледь вистачає на життя. Він готов сплачувати аліменти на дружину, але не більше 200 грн. Заслухавши сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дружини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання має один з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати таку матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірванні шлюбу. Під час судового слідства встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] з 16.11.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16.11.2013 року Серії [NUMBER] (а.с.2). Під час сумісного проживання у сторін народилась дитина - син [PERSON] ([INFO]), про що свідчить свідоцтво про народження, видане виконкомом Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області 12.12.2014 року серії [NUMBER] (а.с.3). Судом також враховано, що на момент ухвалення рішення дитина не досягла трирічного віку, позивачка не працює, й не може самостійно забезпечити своє та дитини проживання. Згідно рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області у справі №299/3627/15-ц від 27.01.2016 року відповідач сплачує аліменти на користь позивачки на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всього його заробітку (доходу) (а.с.18-21). Судом встановлено, що позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, що підтверджується довідкою наданою ТзОВ "Платі Юкрейн Лімітед" (а.с.5). Жодного доходу для утримання себе у розмірі встановленому законодавством немає. Отримує незначну соціальну допомогу, а саме в розмірі 800 грн./міс. Проживає з дитиною у квартирі батьків. Разом із нею також прописані її мати [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Зважаючи на вищенаведене суд приходить до висновку, що позивачка самостійно не в змозі забезпечити належне утримання себе та дитини, а тому вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі. В той же час відповідач працює слюсарем АВР в Державне територіально-галузеве обєднання "Львівська Залізниця "ВП Ужгородська дистанція водопостачання" та отримав заробітну плату за період з червня 2015 року по грудень 2015 року на загальну суму 12134,86 грн., що підтверджується довідкою вищевказаного підприємства №2 від 09.12.2015 року (а.с.6) і тому має змогу надавати дружині грошове утримання, починаючи з 17.02.2016 року та до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. Позивач дану обставину не заперечував. Оскільки, відповідно до рішення Виноградівського районного суду з відповідача вже стягуються аліменти на утримання дитини, а саме в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів, що свідчить про необхідність зменшення позовних вимог заявлених позивачкою. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дружини судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що достатнім розміром аліментів на утримання позивачки, як дружини є 1/8 частина від його доходу, щомісячно з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною трирічного віку. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, - слід стягнути з [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч.1 ст. 79 СК України, згідно якої аліменти на дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial