Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

02.08.2021 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа певній особі. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Краснолиманським MB УМВС України в Донецькій області, 13.08.1997 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , дата його народження зазначена- [INFO] . Проте в його трудовій книжці серії [NUMBER] , яка була заповнена 17 липня 1975 року російською мовою на ім`я « [PERSON] », дата народження зазначена -[INFO] , яку в подальшому виправлено на « [INFO] ». У зв`язку з викладеним [PERSON] просить встановити факт належності трудової книжки конкретній фізичній особі. Заявник [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибув, однак надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує повністю, просив справу розглянути без його участі. Заінтересована особа - Відділ обслуговування громадян №3 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; заінтересованою особою не направлено свого представника для участі в судовому засіданні. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Краснолиманським MB УМВС України в Донецькій області, 13.08.1997 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , дата народження заявника - [PERSON] зазначена- [INFO] (а.с.4,7). Проте в його трудовій книжці серії [NUMBER] , заповненій 17 липня 1975 року російською мовою на ім`я « [PERSON] », дата народження зазначена -[INFO] , яка в подальшому виправлена на « [INFO] »(а.с.8-9). У зв`язку з вказаними розбіжностями та виправленнями в написанні дати народження заявника в трудовій книжці серії [NUMBER] , виникли ускладнення при оформленні пенсії за віком, вказані розбіжності у написані дати народження в трудовій книжці були виявлені працівниками відділу обслуговування громадян №3(сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Відповідно до повідомлення відділу обслуговування громадян №3(сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.07.2021 року, заявнику до загального трудового стажу не зарахована трудова книжка серії [NUMBER] , від 17 липня 1975 року, оскільки дата народження заявника містить виправлення і право на пенсійну виплату він набуде 29.06.2026 року, по вказаній прчині заявнику відмовлено в отриманні пенсійних виплат (а.с.10-11). Відновлення трудової книжки серії [NUMBER] , заповненій 17 липня 1975 року російською мовою на ім`я « [PERSON] » у колгоспі «Жовтень» Краснолиманського району Донецької області, неможливо, оскільки вказане господарство ліквідоване, про що свідчить довідка архівної установи (а.с.12). Враховуючи те, що трудова книжка є єдиним документом, який підтверджує трудовий стаж заявника, необхідний йому в подальшому для призначення пенсії, він звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому зазначеної трудової книжки, оскільки в позасудовому порядку вирішити дане питання не має можливості. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995року №5, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа для [PERSON] має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку отримувати пенсійні виплати. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950 року) встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При прийнятті рішення відповідно до ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе, встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої російською мовою у колгоспі "Жовтень" Краснолиманського району Донецької області, 17 липня 1975 року на ім`я - " [PERSON] , [INFO] ", дату народження якого в подальшому виправлено на « [INFO] ». Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати заявника не відшкодовуються.

Outcome: approved