Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину майна та зняття арешту з майна. Разом із позовом направив заяву про вжиття заходів забезпечення позову. Ухвалою суду від 31.08.2018 року вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони продажу будь-яким органам, яким надано право для виконання цих дій, арештованого майна, належного [PERSON] [INFO] (паспорт серія [NUMBER] , виданий Первомайським РВ УДМС України в Миколаївській області 28.04.2015 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце проживання зареєстроване за адресою [ADDRESS] ), а саме:-житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 184, 20 кв.м., житловою площею 68,70 кв.м.;-нежитлове приміщення по [ADDRESS] , загальною площею 127, 5 кв.м.;-нежитлове приміщення по [ADDRESS] , загальною площею 373 кв.м.;-нежитлове приміщення підвалу по [ADDRESS] , загальною площею 64, 6 кв.м.;-нежитлове приміщення по [ADDRESS] , загальною площею 63, 2 кв.м. Ухвалою суду від 24.10.2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито та справу призначено до підготовчого засідання на 28.11.2018 року на 10.00 год. 12.09.2018 року [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу суду від 31.08.2018 року та ухвалу про відкриття провадження у справі № 484/3903/18. 10.12.2018 року постановою Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.08.2018 року залишено без змін. 26.11.2018 року [PERSON] направив на адресу суду заяву про вступ у справу № 484/3903/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину майна та зняття арешту з майна, у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Разом із заявою [PERSON] направив на адресу суду позов до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю. Відповідно до позовних вимог просив: встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , у період з жовтня 2008 року по червень 2017 року; визнати об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] наступне майно:житловий будинок та земельну ділянку під ним по [ADDRESS] , нежитлове приміщення по [ADDRESS] , магазин промислових товарів по [ADDRESS] , нежитлове приміщення по [ADDRESS] , нежитлове приміщення по [ADDRESS] . Ухвалами суду від 22.01.2019 року залучено [PERSON] в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, а його позов залишено без руху, надавши термін для усунення недоліків протягом десяти днів. 25.02.2019 року від [PERSON] надійшло клопотання про відновлення строку для усунення недоліків поданої позовної заяви від 26.11.2018 року. Ухвалою суду від 10.04.2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю визнано неподаною та повернуто позивачу. Цією ж ухвалою суду виключено [PERSON] з числа третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору. Ухвалою суду від 11.04.2019 року відкладено підготовче судове засідання у справі на 24.04.2019 року на 13.30 год. В підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак направив на адресу суду клопотання про відкладення підготовчого судового засідання в зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду від 10.04.2019 року. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.1\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач\~визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. \~ \~ \~ \~ \~Частиною 4\~ст. 206 ЦПК України\~встановлено, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом не встановлено, що визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому прийняв визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні в матеріалах справи докази судом встановлено наступне. У жовтні 2008 року позивач [PERSON] познайомився з відповідачкою [PERSON] Між ними відразу виникли почуття взаємної симпатії та вони почали зустрічатися. Починаючи з січня 2009 року - стали проживати однією сім`єю у квартирі позивача, яка знаходиться за адресою в [ADDRESS] . В квітні 2010 року переїхали в спільний будинок по вул. Набережній [ADDRESS] , в [ADDRESS] . Первомайську Миколаївської [ADDRESS] . Весь час сторони були пов`язані спільним побутом, разом вели господарство та мали спільний сімейний бюджет. З березня 2015 року стосунки між сторонами почали погіршуватися та поступово повністю припинилися. За час проживання однією сім`єю сторони за спільні кошти придбали наступне майно, а саме: - житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.01.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Цихонею В.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 64, витягом з Державного реєстру правочинів № 8178375 від 20.01.2010 року, витягом про реєстрацію права власності №25132794 від 26.01.2010 року (а.с. 8-22); - нежитлове приміщення по [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 125832914 від 31.05.2018 року, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №14662047 від 16.12.2013 року, деклараціями про початок будівельних робіт та технічним паспортом (а.с. 23-44); - квартира [ADDRESS] , згідно рішення виконкому Миколаївської міської ради №326 від 24.04.2015 року присвоєно нову адресу: [ADDRESS] , в [ADDRESS] переобладнанням під магазин промислових товарів, що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1763, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 13623235 від 28.11.2013 року, декларацією про готовність об`єкта до експлуатації (а.с. 45-70) - нежитлове приміщення підвалу, розташоване за адресою в [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь К [PERSON] Л. та зареєстрованого за № 5024, виятгом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 31086926 від 16.12.2014 року (а.с. 71-76); Окрім придбання вказаного нерухомого майна, за час спільного проживання сторони здійснили реконструкцію нежитлового приміщення, розташованого в [ADDRESS] , яке належало відповідачці на підставі договору дарування нежитлового приміщення від 05.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області та зареєстрвоаного в реєстрі за № 8322, актом готовності об`єкта до експлуатації № 1 від 21.10.2010 року (а.с. 77-88). Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. [PERSON] однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Однак, згідно ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. Для визначення осіб, як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Первомайська Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.07.1983 року, змінив прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 18.03.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області (а.с.89- 92), та в період часу з січня 2009 року по березень 2015 року не перебував в зареєстрованому шлюбі з будь-якою іншою особою. Відповідачка [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Первомайська Миколаївської області, попереднє прізвище " [PERSON] ", в період часу з січня 2009 року по березень 2015 року не перебувала в зареєстрованому шлюбі з будь-якою іншою особою, оскільки шлюб з [PERSON] було зареєстровано тільки 25.04.2015 року (а.с. 93-96). Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що при застосуванні ст. 74 СК україни, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року № 5-рп/99 обов`язковою ознакою "члена сім`ї" визначено ведення спільного господарства. Таким чином, оскільки факт проживання однією сім`єю представниками сторін не заперчувався, будь-яких інших доказів, які б спростовували вказаний факт до суду не надано, тому суд вважає за можливе встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Згідно ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи зазначене,\~суд дійшов\~висновку,\~що майно\~набуте та\~реконструйоване [PERSON] \~та [PERSON] \~в період\~проживання однією\~сім`єю без\~реєстрації шлюбу\~з січня\~2009\~року по\~березень 2015\~року є об`єктами права спільної сумісної власності. Оскільки під час поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, частки майна [PERSON] та [PERSON] є рівними, то за позивачем необхідно визнати право власності на 1/2 частину вказаного у позові нерухомого майна. Судом встановлено, що згідно постанови про арешт майна боржника від 21.11.2017 року у виконавчому провадженні № 54926254 щодо примусового виконання виконавчого листа № 758/6175/16-ц, виданого 18.01.2017 року Подільським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] : трьох відсотків річних у розмірі 40077,82 грн., процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 201845,85 грн., в зв`язку з невиконання рішення суду старшим державним виконавцем Центрального відділу ДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Кірток А.А. накладено арешт на майно, що належить боржнику. Згідно постанов про опис та арешт майна боржника від 25.07.2018 року ЗВП №56667196, 06.08.2018 року ВП №56529509, 07.08.2018 року ВП №56529509, вказане у позові майно [PERSON] було арештовано та мало виставлятися на торги, що підтверджується постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності -суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 07.08.2018 року ВП № 56529509 (а.с. 104-113). Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїммайном навласний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 3 ст. 41 Конституції України, ст.. 321 ЦПК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності і про зняття з нього арешту. Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Таким чином, враховуючи що позивач [PERSON] має право власності на 1/2 частину арештованого майна [PERSON] , тому суд вважає за необхідне зняти арешт із вказаного вище майна.

Outcome: approved