Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач 11 листопада 2015 року звернувся до суду з позовом до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори, третя особа: Дніпропетровська міська рада про визнання приналежності адреси на домоволодіння. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON], який на день смерті постійно проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Спадщину позивач, після смерті батька [PERSON] прийняв у встановлений законом шестимісячний строк, подавши заяву про прийняття спадщини до Другої дніпропетровської державної контори. Також, спадщину прийняла мати позивача, дружина померлого [PERSON] - [PERSON], оскільки проживала та була зареєстрована разом із батьком, яка померла [INFO]. Так, 28 серпня 2015 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті його батька, а саме: домоволодіння [ADDRESS]. Згідно відповіді КП "ДМБТІ" від 27.08.2015 року №10008, станом на 31.12.2012 року в матеріалах інвентаризаційної справи містяться відомості про реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] на підставі договору побудови від 21.07.1964 року посвідченого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №1-5787, зареєстрованого КП "ДМБТІ" ДОР та записано у реєстрову книгу за №33 за реєстровим №156, але також зазначено, що за адресою: [ADDRESS] значиться дві інвентаризаційні справи та необхідно вирішити питання стосовно закріплення адреси на зазначене домоволодіння, в зв'язку з чим неможливо визначити склад спадкового майна. 17 вересня 2015 року позивач із відповідною заявою звернувся до Головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради про вирішення питання стосовно адресного номеру. Відповідно до ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" головою Дніпропетровської міської ради було видано розпорядження "Про присвоєння адреси житловому будинку, господарським будівлям і спорудам по [ADDRESS]" за №730-р від 22 жовтня 2015 року та присвоєно житловому будинку, господарським будівлям і спорудам по [ADDRESS] (колишня адреса - [ADDRESS]), відповідно до ситуаційної схеми розміщення. Також, позивачем була отримана довідка КП "Бюро" від 21.09.2015 р. за Вих.№2203, яка підтверджує, що в результаті надання адреси об'єкту нерухомого майна - житловому будинку літ. А-2, господарським будівлям та спорудам по [ADDRESS], порушень прав територіальної громади міста не виявлено. На підставі вищевикладеного просить визнати приналежність адреси житловому будинку, господарським будівлям і спорудам по [ADDRESS], відповідно до розпорядження "Про присвоєння адреси житловому будинку, господарським будівлям і спорудам по [ADDRESS]" від 22 жовтня 2015 року №730-р., виданого головою Дніпропетровської міської ради та зобов'язати Другу дніпропетровську державну нотаріальну контору видати на ім'я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті батька [PERSON] В судовому засіднні [PERSON] позовну заяву підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з*явився. Письмово просили розглядати спрау у відсутності представника відповідача. Представник третьої особа - Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з*явився. Про день, час та місце судового засідання сповіщались належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляли. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Згідно з ч.1 п. 1,3 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 08.06.2004 року зроблено запис за №4682 (а.с.7), який на день смерті постійно проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. До складу спадщини входять усі права та обов*язи, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На час смерті [PERSON] на праві власності належало домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору забудови від 21.07.1964 року, посвідченого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-5787 , зареєстровано КП «ДМБТІ» ДОР та записаного у реєстрову книгу за №33 за реєстровим №156. Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], який спадщину після смерті батька прийняв в установлений законом 6-ти місячний строк, подавши заяву про прийняття спадщини до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори. Також спадщину прийняла дружина померлого [PERSON], фактично, так як проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем на момент його смерті за зазначеною адресою. [INFO] [PERSON] померла /а.с.8/. Також, відповідно до державного акту на право приватной власності на землю серії ІІІ-ДП №121053, виданого 08 жовтня 2001 року виконавчим комітетом Таромської селищної ради народних депутатів м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Таромської селищної ради народних депутатів 21.09.2001 р. №140/4 було передавно у приватну власність земельну ділянку площею 0,1003 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS]. Землю передано для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватной власності на землю за [NUMBER] (а.с.19). Постановою державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Нестеренко І.В. від 28.08.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі на його ім.*я свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS], що належало померлому [PERSON], у зв*язку з тим, що на домоволодіння заведено дві інвентаризаційні справи в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації, що робить неможливим визначення складу спадкового майна. 17.09.2015 року [PERSON] звернувся з відповідною заявою до Дніпропетровської міською ради про присвоєння адреси житловому будинку, господарським будівлям і спорудам по [ADDRESS]. Розпорядженням №730-р від 22.10.2015 року голови Дніпропетровської міської ради про присвоєння адреси житловому будинку, господарським будівлям і спорудам по [ADDRESS] - було присвоєно житловому будинку, господарським будівлям і спорудам по [ADDRESS], відповідно до ситуаційної схеми розміщення. Зобов'язано [PERSON] у тримісячний термін з дня виходу розпорядження встановити таблички із зазначенням найменування проїзду та номера житлового будинку, господарських будівель і споруд (п.1 цього розпорядження). Відзначено, що присвоєння адреси не підтверджує право власності на нерухоме майно та право на земельну ділянку (а.с.21). Таким чином, позивач, маючи розпорядження від 22 жовтня 2015 року №730-р. в якому зазначено, що присвоєно житловому будинку, господарським будівлям і спорудам по [ADDRESS], просить суд визнати приналежність адреси вищезназначеному житловому будинку, що зовсім не відноситься до компетенції суду та дане питання не вирішується в судовому порядку, що є підставою для відмови позивачу в задоволенні позовних вимог в цій частині. Щодо позовних вимог про зобов*язання Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори видати на ім*я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті його батька [PERSON] то суд приходить до висновку, що вони також не підлягають задоволенню з наступних підстав. Постанову державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Нестеренко І.В. від 28.08.2015 року позивач не оскаржував у встановленому законом порядку. Оскільки ,станом на 28.08.2015 року, позивачем не було надано до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, суд приходить до висновку, що дії нотаріуса відповідали Закону України «Про нотаріат», главі 13 розділу I Порядка вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5. На підставі викладеного,

Outcome: approved