Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що [INFO] в Університетській лікарні м. Мостолес, що знаходиться у провінції Мадрид в Іспанії у нього народилась донька - [PERSON], яка зареєстрована громадянкою України. Позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення допомоги при народженні дитини, однак йому було відмовлено в наданні державної соціальної допомоги з підстав не проживання дитини на території України. Постановою Вищого Адміністративного Суду України від 27.08.2014 року визнано протиправним рішення управління праці та соціального захисту населення про відмову у призначенні позивачеві державної соціальної допомоги при народженні дитини та зобов'язано призначити соціальну допомогу при народженні дитини у порядку та розмірах встановлених Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми". Зазначає, що противоправними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди. На підставі ст. 1167 ЦК України моральна шкода,завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними діями відшкодовується особою ,яка її завдала. Достатньою сумою для відшкодування якої позивач вважає 12 000 гривень,що буде відповідати принципу сатисфакції,з урахуванням часу протягом якого він намагався отримати зазначену допомогу. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, проти позову заперечував, пояснивши, що після рішення касаційної інстанції позивачу була призначена допомога та здійснена її виплата. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. [INFO] в Університетській лікарні м. Мостолес, що знаходиться у провінції Мадрид в Іспанії народилась донька - [PERSON], що підтверджується довідкою, яка була надана відділом реєстрації актів цивільного стану м. Мостолес та офіційно перекладена присяжним перекладачем з української мови (а.с.5). До довідки додано сторінку з апостилем. [PERSON] зареєстрована громадянкою України. Позивач у відповідності з нормами чинного законодавства, а саме Закону України "Про допомогу сім'ям з дітьми" та постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" (далі - Порядок) у 2012 році звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про призначення допомоги при народженні дитини, додаючи необхідні документи. Позивачу було відмовлено та вручено повідомлення про відмову в наданні державної соціальної допомоги №б/н від 29.08.2012 року. Не погоджуючись з відмовою позивач звернувся до суду. Постановою Вищого Адміністративного Суду України від 27 серпня 2014 року, провадження К/800/59741/13 Касаційна скарга позивача була задоволена, рішення попередніх інстанцій скасовані: визнано протиправним рішення управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу від 29 серпня 2012 року про відмову у призначені [PERSON] державної соціальної допомоги при народженні дитини у порядку та розмірах встановлених ЗУ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми"; зобов'язано управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу призначити [PERSON] державну соціальну допомогу при народженні дитини у порядку та розмірах встановлених Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми". Постанова набрала законної сили. Зі змісту постанови Вищого Адміністративного Суду України вбачається, що рішення відповідача про відмову в призначенні допомоги не ґрунтується на нормах права, а відповідно відповідач не діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частина 1 статті 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-11 від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними установами чи установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про охорону дитинства" з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та іншими законами України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачу була завдана моральна шкода, тобто втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань заподіяних позивачу незаконними діями відповідача, враховуючи, що рішення стосувалось та обмежувало права його рідної дитини, а також те, що дитина фактично залишалась на протязі двох років без передбаченої державою допомоги. Достатньою сумою, та такою, що буде відповідати принципу сатисфакції, з урахуванням часу протягом якого позивач намагався отримати зазначену допомогу, необхідно стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди - 3 000 грн. В зв'язку з вищевикладеним, з урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial