Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

22.02.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа - Банк», треті особи, - приватний нотаріус Івано - Франківського нотаріального округу Івано Франківської області Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, (а.с., 1 - 8), в прохальній частині якого позивач просить суд винести рішення, на підставі якого: 1. З метою підготовки справи до розгляду витребувати від Приватного нотаріуса Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича (76000, Івано-Франківська обл., м. Івано- Франківськ, вул. Михайла Грушевського, буд. 17, тел.: +38(0342)72-58-08) виконавчий напис від 02.11.2020 року, який було зареєстровано в реєстрі за № 5046, з усіма документами, що стали підставою для його чинення. 2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений Приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано- Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем від 02.11.2020 року, який в реєстрі зареєстровано за №5046, щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк", за кредитним договором № 700007789 від 19.06.2008 року та витрат за вчинення виконавчого напису. 3. Стягнути з Акціонерного товариства "Адьфа-Банк" на його користь понесені ним судові витрати. Позовні вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви, позивач в мотивувальній частині обгрунтовує наступними обставинами та нормами права: 02.11.2020 року Приватний нотаріус Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личук Тарас Володимирович (далі - приватний нотаріус), розглянувши заяву Акціонерного товариства "Альфа-Банк" (далі - Відповідач) про вчинення виконавчого напису, прийшов до переконання вчинення виконавчого напису, який, було зареєстровано в реєстрі за № 5046 (далі - виконавчий напис). Згідно змісту виконавчого напису, його, - [PERSON] (далі - Позивач) стягнуто на користь Відповідача заборгованість, що виникла за Кредитним договором № 700007789 від 19 червня 2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, (надалі - "Кредитний договір"), який укладений між ЗАТ "АЛЬФА-БАНК", правонаступником якого є Відповідач. Як вказано у виконавчому написі "Строк платежу по Кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з о і липня 2017 року по 01 липня 2020 року. Сума заборгованості складається з: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4765 (чотири тисячі сімсот шістдесят п`ять) дол. США 08 центів; - прострочена заборгованість за відсотками та комісією - 991 (дев`ятсот дев`яносто один) дол. США 39 центів; - строкова заборгованість за сумою кредиту - 0 (нуль) дол. США 00 центів; - строкова заборгованість за відсотками та комісією - 0 (нуль) дол. США 00 центів; - штрафні санкції - 0 (нуль) дол. США 00 центів; - суми плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису - 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. Загальна сума заборгованості 5756 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят шість) дол. США 47 центів (на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,45, становить: 163 771 (сто шістдесят три тисячі сімсот сімдесят один) грн. 57коп.) та 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп". В свою чергу, він вважає, що вказаний вище виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав: - З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про знесеннязмін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису-додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положеннямстатті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 року у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 була відновлена. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені Офіційний вісник України" від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24.11.2017 року № 92. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Таким чином, слід зауважити, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити Відповідачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України "Про нотаріат". Пункт 1 Переліку стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким Кредитний договір - не являється Зважаючи на вищевикладене, Кредитний договір, з виконавчим написом не входять до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не може підтвердити безспірність заборгованості Позивача перед Відповідачем. Згідно ст. 87 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ "Про нотаріат" (далі - Закон № 3425-ХІІ) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання ст. 87 Закону № 3425-ХІІ, Кабінет міністрів України постановою від 29.06.1999 року за № 1172, затвердив перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік). Крім того, Міністерством юстиції України відповідно до статті 2 - 1 Закону № 3425-ХІІ та з метою вдосконалення порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Наказом від 22.02.2012 за № 296/5, було затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок). Згідно п. 1.2 ст. і глави 16 Порядку, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Відповідно до п.3.2 ст. з глави 16 Порядку заборгованість підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. П. 3.5. ст. з глави 16 Порядку встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Разом із цим, з п.п. а,б п. 2 розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", Переліку, вбачається, що для одержання виконавчого напису за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Ним взято до уваги тільки розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором (прострочена заборгованість суми боргу за тілом кредиту, за відсотків та за комісією), який зроблено Відповідачем одноособово без урахування думки та позиції Позивача. Тобто, виконавчий напис було вчинено виключно на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог до Позивача. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 липня 2017 року по 01 липня 2020. Крім того в розрахунку Відповідача не зазначено взагалі за який період утворилась заборгованість, та чи була здійснена будь-яка оплата. В написі було зазначено що стягнення заборгованості проводиться за період з 01 липня 2017 року по 01 липня 2020, однак не вказано коли настав строк оплати. Однак за відсутності графіку платежів та доказів часткової оплати, у приватного нотаріуса відсутня жодна можливість перевірити залишок по кредиту. Крім того, з наданого Відповідачем розрахунку не вбачається ані часткової сплати, ані графіку платежів по кредиту. Проте, за відсутності такої інформації, нотаріус не в змозі перевірити безспірність наявної суми заборгованості. - Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як зазначалося вище, 19.06.2008 року Позивачем була укладено Кредитний договір з датою остаточного повернення Кредиту до 20.06.2015 року (п.2.3. Кредитного договору). Сам виконавчий напис приватний нотаріус вчинив лише 02.11.2020 року. Таким чином з цього слідує, що за наявності безспірності вимог (які приватний нотаріус не дослідив), останній міг вчинити виконавчий напис, лише з урахуванням 3-х років згідно ст. 88 Закону № 3425-ХІІ. - Як зазначалося вище, між Позивачем та ЗАТ "Альфа-Банк" 19.06.2008 року було укладено Кредитний договір. В той же час із заявою про вчинення виконавчого напису звернувся не ЗАТ "Альфа-Банк", а Відповідач. Однак, згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 11 та ч.2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникає з договорів. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: правонаступництва. Частинами 1, 2 ст. 513 ЦК України, передбачені форми правочину щодо заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України, Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Враховуючи, що Позивача не було повідомлено про зміну кредитора, останній був позбавлений можливості виконувати взяті на себе зобов`язання перед Відповідачем. В той же час в матеріалах справи, що слугували підставою для вчинення виконавчого напису, відсутні докази як правонаступництва, так і повідомлення Позивача про нового кредитора. Підсумовуючи вищенаведене, звернутає увагу суду на ту обставинну, що в даних правовідносинах є спір про право, зокрема право Відповідача вимагати від Позивача сплати заборгованості. Тому у даному випадку вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Згідно п. 10 узагальнення "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні", винесеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року роз`яснено, що судам слід мати на увазі, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам. У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. При цьому для суду не є важливим який предмет позову визначив позивач. Суд має право визначити предмет позову відповідно до вимог закону, якщо саме на це спрямована підстава позову, тобто обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги. Тому з урахуванням вищенаведеного вважає, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису: - не переконався належним чином у безспірності підстав та розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом; - не дотримався законні вимоги щодо строку вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами, чим порушив норми ст. 88 Закону України "Про нотаріат"; - мав право вчиняти виконавчі написи, щодо нотаріальних договорів. Тому вважає, мщо його право при вчиненні виконавчого напису нотаріуса відносно нього, як боржника на договорі кредитування на умовах безспірності, тобто яким засвідчується безспірність на момент вчинення, - є порушеними, та підлягають захисту, - шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки серед способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених частиною другою ст. 16 ЦК України, існує такий, як припинення дії, яка порушує право. Питання підсудності даної справи: - Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання. Разом із цим, згідно ст. 24 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Враховуючи, що місце проживання та роботи Позивача (боржника) є саме місто Кагарлик, тому даний спір підсудній Кагарлицькому районному суду Київської області. На виконання вимог вказаної п. 6, 7, 8, 9, ю ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повідомляє наступне: - п.6. - Позивачем не вживалися заходи врегулювання спору у досудовому порядку, оскільки законом не визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору у даній категорії справ. - п. 7 - заходи забезпечення доказів або позову до подання даної позовної заяви, Позивачем не здійснювалися. - п.8 - усі докази, що були наявні у Позивача, були додані до позовної заяви в розділі "Додатки". - п. 9 - Позивачем було понесено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що був сплачений як за позовну вимогу немайнового характеру. Також Позивачем будуть понесені вимоги на правову допомогу, докази чого останній долучить до матеріалів справи, у встановлені законом строки. - п. 10 - надає власне письмове підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Таким чином, на підставі викладеного й у відповідності ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат",

Outcome: approved