Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

В квітні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Державного навчального закладу «Хмельницький центр ПТО сфери послуг» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач вказала, що наказом № 8-к ДНЗ «Хмельницький центр професійно - технічної освіти сфери послуг» від 04.01.2017 року її було звільнено з займаної посади заступника директора з 04.01.2017 року. Пізніше вона звернулася до суду з позовною заявою про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу, так як вказане звільнення її з посади заступника директора вважала незаконним та безпідставним. Згідно з рішенням суду від 12 жовтня 2017 року суд ухвалив, позов про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу задовольнити частково, поновлено її на посаді заступника директора ДНЗ "Хмельницький центр ПТО сфери послуг», та стягнуто з Державного навчального закладу «Хмельницький центр професійної технічної освіти сфери послуг» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Відповідно до рішення суду від 12 жовтня 2017 року, наказом №447-к від 12.10.2017 року її було поновлено на посаді заступника директора. А також відкрите виконавче провадження № 56591665 на підставі виконавчого листа №686/1658/17 від 13.04.2018 року про стягнення коштів з боржника, яким являється Державний навчальний заклад «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг», яке 27.08.2018 року було закінчено. 07.02.2018року вона звернулась до в.о. директора ДНЗ «Хмельницький центр ПТО сфери послуг» з заявою про звільнення її з займаної посади заступника директора в зв`язку з погіршенням стану здоров`я та за власним бажанням. Так як на той момент вона тривалий термін перебувала на лікарняному і не мала можливості повноцінно працювати. Наказом №42-к від 08.02.2018 року було прийняте рішення звільнити її з 09.02.2018року з посади заступника директора за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Враховуючи багаторічну, добросовісну сумлінну працю та особистий внесок в діяльність училища, так як вона досить довгий час працювала у ДНЗ «Хмельницький центр ПТО сфери послуг», вона болісно відреагувала на звільнення, так як це стало для неї зовсім не очікувано, що за стільки років чесної трудової діяльності її можуть безпідставно звільнити, для неї це мало вигляд як приниження її честі та гідності як працівника так і людини в цілому. 28.04.2017 року щодо неї було відкрите кримінальне провадження за зверненням [PERSON] про те, що в період часу з 01.04.2011 року по 01.11.2016 року вона, як службова особа Хмельницького центру ПТО торгівлі та харчових технологій розтратила майно вказаного підприємства чим завдала матеріального збитку. По даному факту були внесені відомості в ЄРДР за №12017240010002845 за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.191 КК України. Однак під час проведення досудового розслідування будь-яких доказів, які б довели розтрату майна ДНЗ «Хмельницький центр ПТО сфери послуг » не здобуто. Слідчим другого відділення СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції Кондратюком М.А. було винесено постанову про закриття кримінального провадження від 06 липня 2017 року в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення В наслідок сильних душевних хвилювань через її звільнення та наклеп зі сторони адміністрації та колег, яке стало наслідком незаконних дій адміністрації ДНЗ «Хмельницький центр ПТО сфери послуг» щодо звільнення її з посади заступника директора, в неї відбулося раптове погіршення стану здоров`я, в зв`язку з цим вона довготривалий час перебувала на лікарняному , про що свідчить листок непрацездатності та виписка з медичної картки амбулаторного хворого. Під час її лікування та впродовж певного періоду після лікування вона витратила значну суму коштів на придбання медичних препаратів та оплату послуг медичних закладів, про що свідчать чеки про сплату коштів за придбаний товар та надані послуги на суму 5491,94 грн.. Тому з врахуванням зміни предмету позову, позивач просить стягнути з Державного навчального закладу «Хмельницький центр ПТО сфери послуг» на її користь на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що була заподіяна в результаті неправомірних дій відповідача в особі директора ДНЗ, які полягають у незаконному звільненні позивача з посади заступника директора ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» наказом від 14.01.2017р., у приниженні її честі, гідності та ділової репутації як посадової особи в результаті наклепу (поширення недостовірних даних) про нібито розтрату нею державного майна та заподіяння матеріальних збитків державному закладу та в результаті завідомо неправдивого повідомлення в поліцію про скоєння кримінального правопорушення, в сумі 60 000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що в зв`язку зі звільненням, завідомо неправдивим повідомленням про злочин позивачка зазнала моральних страждань, в неї погіршився стан здоров`я, тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку позивач оцінює в 60000 грн.. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, суду пояснила, що позов є необґрунтованим та не ґрунтується на законі. Звернення до правоохоронних органів передбачено законом, і було на підставі даних акту перевірки. Щодо стягнення моральної шкоди внаслідок неправомірного звільнення, то позивачем пропущено строк звернення до суду визначений законом. Щодо спричинення шкоди здоров`ю, то позивач являється інвалідом, постійно лікується, тому стверджувати, що саме діями відповідача спинено погіршення здоров`я позивачки фактів не має. Відповідач виконав вимоги рішення суду, позивач була поновлена на посаді, їй було виплачено заробітну плату, а в лютому 2018 року вона звільнилась за власним бажанням. Також подала до суду клопотання про застосування терміну позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» №8-к від 04.01.2017 року, [PERSON] звільнено від займаної посади заступника директора з 04.01.2017 року, персонально попереджену за два місяці, у зв`язку зі скороченням чисельності працівників (п.1 ст.40 КЗпП України). Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.10.2017 року, позов [PERSON] до ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу, задоволено частково. [PERSON] поновлено на посаді заступника директора в Державному навчальному закладі «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» та стягнуто з Державного навчального закладу «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 41377 грн., в іншій частині відмовлено. Зі змісту рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.10.2017 року вбачається, що звільнення [PERSON] із ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» у зв`язку із скороченням чисельності працівників відбулося з порушенням трудового законодавства. Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 20.12.2017 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.10.2017 року залишено без змін. Наказом ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» №447-к від 12.10.2017 року, [PERSON] поновлено на посаду заступника директора ДНЗ «Хмельницький центр ПТО сфери послуг» з 05 січня 2017 року; бухгалтерії центру виплатити середній заробіток [PERSON] за рахунок спеціального фонду за час вимушеного прогулу, відповідно до рішення суду. 25.04.2017 року представник ДНЗ «Хмельницький центр ПТО сфери послуг» Карван О.М. звернувся до Хмельницької місцевої прокуратури з заявою про кримінальне правопорушення, відповідно до якої просив порушити проти [PERSON] кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст.ст.191,364, 364-1 КК України. В обґрунтування своїх вимог вказали, що [PERSON] з 01.04.2011р. по 01.11.2016р. був скоєний злочин, а саме внаслідок планової ревізії фінансово-господарської діяльності ДНЗ «Хмельницький центр ПТО торгівлі та харчових технологій» (який очолювала [PERSON] ) Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, за період, з 01.04.2011 р. по 01.11.2016 р., були виявлені наступні порушення законодавства: незаконне покриття витрат на оплату праці, комунальні послуги, що пов`язані з наданням платних послуг харчування, покрито витрати сторонньої юридичної особи за спожиті та не оплачені комунальні послуги, здійснено покриття витрат сторонніх фізичних осіб, що проживають в гуртожитку з оплати комунальних послуг, безпідставно встановлено доплату за завідування кабінетів за відсутності комплектності кабінетів, покрито витрати по оплаті вартості послуг теплопостачання сторонньої юридичної особи в ході надання послуг з платного навчання безробітних, встановлено нестачу товарно-матеріальних цінностей, зайве списання бензину (що підтверджується копією довідки про встановлені порушення після перевірки та копією листа Держаудитслужби на адресу [PERSON] № 22-03-14/73 від 05.01.2017 р.. Таким чином, в діях [PERSON] , присутні ознаки злочину, передбачені ст. ст. 191, 364, 364-1 КК України. З листа Управління західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області від 05.01.2017 року № 22-03-14/73 вбачається, що Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області відповідно до п. 1.1.1.1 Плану контрольно-ревізійної роботи на ІУ квартал 2016 року проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Державного навчального закладу «Хмельницький центр професійно-технічної освіти, торгівлі та харчових технологій (далі Центр) за період з 01.04.2011 по 01.11.2016, якою встановлено ряд порушень, що відображені в акті ревізії від 26.12.2016 року за №03-08/66. Постановою про накладення адміністративного стягнення , винесеною начальником Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області від 16.01.2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-2 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.. Згідно вказаної постанови [PERSON] було допущено наступне порушення: не проведення інвентаризації розрахунків, а саме з 01.04.2011 по 01.11.2016 та станом на момент завершення ревізії 19.12.2016 інвентаризація розрахунків з підприємствами, установами та організаціями не проводилась, що підтверджується її підписом у акті. Станом на 19.12.2016 порушення не усунуто. Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.02.2017 року провадження в справі № 686/1426/17 про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.2 ст.164-12 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою слідчого другого відділення СВ Хмельницького відділу поліції ГУ Національної поліції в Хмельницькій області лейтенантом поліції Кондратюк М.А. від 06.07.2017 року кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017240010002845 від 28.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення. передбаченого ч.1 ст.191 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області відповідно до п. 1.1.1.1 Плану контрольно- ревізійної роботи на IV квартал 2016 року було проведено планову ревізію фінансово- господарської діяльності Державного навчального закладу «Хмельницький центр професійно-технічної освіти, торгівлі та харчових технологій» за період з 01.04.2011 року по 01.11.2016 року, якою встановлено ряд порушень, що відображені у акті ревізії від 26.12.2016 за №03-08/66. 05.01.2017 року Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області на адресу навчального закладу було надіслано лист, щодо усунення порушень та недоліків виявлених під час проведення ревізії. За наслідками виявлених порушень під час проведення ревізії фінансово- господарської діяльності [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності та складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 164-12 КУпАП. Відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20.02.2017 провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Враховуючи вищевикладене та те, що в ході досудового розслідування будь-яких доказів, які б підтверджували розтрату майна ДНЗ «Хмельницький центр професійно- технічної освіти, торгівлі та харчових технологій» не здобуто, оскільки виконувала обов`язки директора [PERSON] з 26.02.2015 року по 16.11.2016 року, що підтверджується наказами, а також у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду, тому у діях службової особи ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти, торгівлі та харчових технологій» відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. [PERSON] починаючи з січня 2017 року часто хворіла, що підтверджується: листком непрацездатності серії АДО №337038, виданим Хмельницькою міською лікарнею; виписками із медичної картки амбулаторного хворого Хмельницької міської МПМСЛ №2 від 11.01.2018 року та від 15.07.2019 року, згідно яких [PERSON] зверталась до сімейного лікаря та лікувалась на стаціонарі в Хмельницькій міській лікарні з 29.01.2018 року по 08.02.2018 року; чеками на придбання ліків від 13.01.2018 року, 25.01.2018 року, 16.01.2018 року, 17.01.2018 року, 22.01.2018 року, 31.01.2018 року, 02.02.2018року, 06.02.2018 року, 08.02.2018 року, згідно яких вона несла витрати на придбання ліків. Вказані обставини підтверджуються: наказом ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» №8-к від 04.01.2017 року; рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.10.2017 року; постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 20.12.2017 року; наказом ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» №447-к від 12.10.2017 року; матеріалами кримінального провадження №12017240010002845; листком непрацездатності серії АДО №337038; виписками із медичної картки амбулаторного хворого від 11.01.2018 року та від 15.07.2019 року; чеками від 14.01.2018 року, 15.01.2018 року, 16.01.2018 року, 17.01.2018 року, 22.01.2018 року, 31.01.2018 року, 06.02.2018 року, 08.02.2018 року. Статтею 15\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що кожна\~особа має\~право на\~захист свого\~цивільного права\~у разі\~його порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода\~відшкодовується грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК\~ України,\~ моральна\~шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю,\~відшкодовується особою,\~яка її\~завдала,\~за наявності\~її вини,\~крім випадків,\~встановлених частиною\~другою цієї\~статті. Відповідно до ст.40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У постанові\~Пленуму Верховного\~Суду України\~"Про\~судову практику\~у справах\~про захист\~гідності та\~честі фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи"\~від 27.02.2009\~року №1\~роз`яснено,\~що суди\~повинні мати\~на увазі,\~що коли\~особа звертається\~до \~зазначених органів\~із заявою,\~в якій\~міститься та\~чи інша\~інформація,\~проте в\~ході перевірки\~інформація не\~знайшла свого\~підтвердження,\~вказана обставина\~не може\~сама по\~собібути підставою для задоволення позову про відшкодування шкоди, оскільки в такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст.40 Конституції. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 ( v008p710-03 )\~(справа\~про \~поширення відомостей).\~ Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,\~втрати нормальних\~життєвих зв`язків\~і вимагають\~від нього\~додаткових зусиль\~для організації\~свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~ст.233\~КЗпПУ,\~працівник може\~звернутися з\~заявою про\~вирішення трудового\~спору безпосередньо\~до районного,\~районного у\~місті,\~міського чи\~міськрайонного суду\~в тримісячний\~строк з\~дня,\~коли він\~дізнався або\~повинен був\~дізнатися про\~порушення свого\~права,\~а у\~справах про\~звільнення -\~в місячний\~строк з\~дня вручення\~копії наказу\~про звільнення\~або з\~дня видачі\~трудової книжки. У\~разі порушення\~законодавства про\~оплату праці\~працівник має\~право звернутися\~до суду\~з позовом\~про стягнення\~належної йому\~заробітної плати\~без обмеження\~будь-яким\~строком. Для\~звернення власника\~або уповноваженого\~ним органу\~до суду\~в питаннях\~стягнення з\~працівника матеріальної\~шкоди,\~заподіяної підприємству,\~установі,\~організації,\~встановлюється строк\~в один\~рік з\~дня виявлення\~заподіяної працівником\~шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» передбачено,\~щорозмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно роз`яснень\~Пленуму Верховного\~Суду України\~в п.п.5,\~13\~постанови №\~4\~від 31.03.1995\~р.\~"Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди"\~ обов`язковомуз`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч.3 ст.12, та\~81ЦПК України. Згідно ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не було доведено протиправність дій відповідача щодо звернення 25.04.2017 року з заявою до Хмельницької місцевої прокуратури про кримінальне правопорушення за наслідками проведеної ревізії, оскільки звернення до органів державної влади чи правоохоронних органів є правомірними діями, що відповідають нормам Конституції України. Як зазначено вище рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.10.2017 року встановлено, що звільнення [PERSON] із ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» у зв`язку із скороченням чисельності працівників відбулося з порушенням трудового законодавства. Вказане завдало моральних страждань позивачці, яка болісно відреагувала на звільнення, та вимагало від неї додаткових зусиль для відновлення її порушеного права. При цьому слід зазначити, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що погіршення її стану здоров`я відбулось саме внаслідок дій відповідача. Оскільки, виписки із медичної картки амбулаторного хворого від 11.01.2018 року та від 15.07.2019 року вказаних обставин не підтверджують, оскільки з їх змісту вбачається, що [PERSON] перебуває на "Д" обліку з 2003 року по кардіальній патології, має ряд інших хронічних захворювань, зверталась періодично за отриманням медичної допомоги протягом 2017 - 2018 років, являється інвалідом 3 групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням серія [NUMBER] . В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року зазначено, що до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством застосовується тримісячний строк позовної давності(ст. 233\~КЗпП України). Позивач звернулась\~до суду\~16.04.2019\~року,\~тобто більше ніж 2 роки після її звільнення та майже через 1 рік і 4 місяці після набрання законної сили рішенням суду про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Отже, позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що була заподіяна в результаті неправомірних дій відповідача в особі директора ДНЗ, які полягають у незаконному звільненні позивача, з пропуском строку звернення до суду, передбаченого ст.233 КЗпП України. Доказів наявність поважних причин пропуску вказаного строку та наявності підстав для його поновлення позивач суду не надала. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до Державного навчального закладу «Хмельницький центр ПТО сфери послуг» про відшкодування моральної шкоди, слід відмовити. На\~підставі викладеного\~та

Outcome: dismissed