Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Рішенням Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 14 листопада 2013 року був задоволений позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгострах» до [PERSON], третя особа [PERSON], про стягнення страхового відшкодування та судових витрат, а саме: з відповідача на користь позивача було стягнуто страхове відшкодування у розмірі 8 692 гривні 67 копійок, витрати на товарознавче дослідження у розмірі 350 гривень та судовий збір у розмірі 214 гривень 60 копійок. Не погодившись із рішенням суду, [PERSON] приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову з наступних підстав: - поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що між позивачем та страховою компанію був укладений договір страхування наземного транспорту 22 травня 2008 року строком на 12 місяців, тобто договір діяв до 21 травня 2009 року. Данні про пролонгацію договору страхування сторонами надані не були, - виплата позивачу страхового відшкодування 25 січня 2012 року викликає сумнів щодо законності цієї операції через недоведеність пролонгації договору страхування. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції [PERSON] підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгострах» заперечував проти доводів апеляційної скарги і просив її відхилити. Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині стягнення з відповідача витрат на товарознавче дослідження скасуванню із ухваленням в цій частині нового рішення з наступних підстав. Із матеріалів цивільної справи вбачається. 14 грудня 2011 року об 11 годині 55 хвилин у м. Макіївка Донецької області по вулиці 50 років ств. СРСР мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса марки «ЛАЗ-695», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «DAEWOO LANOS», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] [PERSON] був визнаний винним в скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і згідно із постановою Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 29 грудня 2011 року був притягнутий до адміністративної відповідальності. 22 травня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Страхова компанія Інгострах (в теперішній час приватне акціонерне товариство «Інгострах») та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування №DOMOOAU42800, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «DAEWOO LANOS», державний реєстраційний номер [NUMBER]. У відповідності із Звітом про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу від 26 грудня 2011 року розмір майнової шкоди складає 9 172 гривні 02 копійки. Страховою компанією за договором майнового страхування було виплачено [PERSON] страхове відшкодування у сумі 8 692 гривень 67 копійок (за мінусом франшизи). Згідно із пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону №1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. Виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів, та вимог закону, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються статтею 993 ЦК України, тобто відбувалась лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання (суброгація) і стягнув з відповідача 8 692 гривень 67 копійок. Однак, відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Витрати на авто-товарознавче дослідження не є страховим відшкодуванням, яке підлягає стягненню у відповідності до вимог статті 993 ЦК України. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, відповідальної за спричинену шкоду. Виходячи із встановлених фактів, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про задоволення позову про стягнення з [PERSON] страхового відшкодування та судових витрат, а тому рішення в цій частині підлягає залишенню без змін. Рішення суду в частині стягнення з відповідача витрат на авто-товарознавче дослідження, як таке що не відповідає нормам матеріального права, у відповідності пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову з вище приведених підстав. Довід апеляційної скарги про те, що у страхової компанії не було права на стягнення з нього страхового відшкодування, оскільки строк дії договору страхування наземного транспорту сплинув, є необґрунтованим з наступних підстав. Відповідно до пункту 9 Договору страхування наземного транспорту від 22 травня 2007 року договір діє 12 місяців (один рік) з 22 травня по 21 травня 2009 року. При бажанні страхувальника застрахувати ТЗ на строк більший за 12 місяців та у разі сплати страхового платежу, зазначеного у пункті 8 Договору, договір вважається щорічно продовженим на відповідний строк за який здійснена оплата страхового платежу (а.с. 99). Із наданих страховою компанію меморіальних ордерів [PERSON] сплачував страхові премії за цим договором з 2008 по 2012 роки, що свідчить про прологанцію цього договору і про його дійсність на час дорожньо-транспортної пригоди.

Outcome: partial