Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення. В обґрунтування позову зазначив, що влітку 1999 року познайомився з відповідачкою та з вересня 1999 року почав мешкати разом із нею однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрацію шлюбу. В травні 2006 року, на спільні кошти, вони придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Квартира була оформлена на ім`я [PERSON] Частину коштів, на придбання квартири, вони отримали в кредит в одному з банків міста. Кредитний договір укладався відповідачкою особисто. Погашення заборгованості по кредиту відбувалось за рахунок спільних коштів його та відповідачки, протягом п`яти-шести місяців в квартирі був ремонт. Ремонт робили наймані робітники до грудня 2006 року. 26.12.2006 року позивач був зареєстрований за адресою спірної квартири. При вселенні в квартиру та реєстрації за адресою спірної квартири, жодного письмового документа, на обмеження прав позивача по користуванню житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , між ним та відповідачкою укладено не було. За час спільного відповідачкою проживання в спірній квартирі за спільні кошти, на спільні потреби було придбано майно, яке знаходиться в квартирі: телевізор "Самсунг", кондиціонер, двохкамерний холодильник, кондиціонер в кухню, домашній кінотеатр, телевізор в кухню "Сатурн", диван, вбудовану кухню, шафу у прихожу, диванчик в другу спальню, вбудовану гардеробну в спальній кімнаті, м`який куток на кухню. За весь час спільного з відповідачкою мешкання в спірній квартирі, він сумлінно ніс витрати на утримання квартири: поточний ремонт, сплату комунальних послуг і тому подібне. В квітні 2017 року відносини з відповідачкою були розірвані, вона вигнала його з квартири, почала чинити перешкоди в користуванні квартирою, майном, що знаходиться в квартирі, змінила замки від вхідного отвору. Позивач був вимушений знімати квартиру мешкати за іншою адресою. Вважає, що оскільки вселився в спірну квартиру, як члені сім`ї власника (наймача) спірної квартири, то у нього виникло право по користуванню житловим приміщенням нарівні з титульним власником квартири, оскільки при його вселенні не було іншої угоди про порядок користування цією квартирою. Наразі позбавлений можливості безперешкодно користуватись спірною квартирою, оскільки відповідачка чинить йому в цьому перешкод. За таких обставин, позивач просив суд усунути для нього перешкоди в користуванні спірною квартирою [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] проти позову заперечували надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивач ніколи в квартирі не проживав, ніколи нічого не купував з будь-яких речей або предметів в спірну квартиру, ніякого майна або особистих речей, які б належали позивачу, в спірній квартирі ніколи не було і на теперішній час не знаходиться. Вважає квартиру особистою власністю, заперечує проти того, що мешкала разом з позивачем однією сім`єю тривалий час, зазначає, що в період з 2000 по 2011 роки періодично зустрічалась з позивачем, разом відпочивали, відвідували спільних друзів та родичів, святкували свята. Реєстрацію позивача в спірній квартирі пояснює власним бажанням допомогти позивачу, якому для працевлаштування на Придніпровську залізницю необхідна була реєстрація в м. Дніпропетровську. Ухвалою судді від 20 червня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче засідання. Ухвалою суду від 23 січня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Костогриз О.В. позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити, з підстав викладених у ньому, оскільки позивач вселився в спірну квартиру, як член сім`ї власника квартири, при вселенні будь-якої іншої угоди, про порядок користування цією квартирою, між ним та відповідачкою не укладалось, права користування квартирою, в судовому порядку, він не позбавлений, просить усунути для нього перешкоди в користування квартирою. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Павленко О.Г., проти позову заперечували на підставі обставин, викладених у відзиві на позов. На підтвердження своїх заперечень посилались як на докази, на Акти не проживання [PERSON] в спірній квартирі та копії платіжних документів. З`ясувавши думку сторін, їх представників, допитавши заявленого свідка, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні з`ясовано, що дійсно 26.12.2006 року позивач був зареєстрований за адресою спірної квартири, про що було зроблено відмітку в паспорті громадянина України належному позивачу, серії [NUMBER] , виданого Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 05 жовтня 2000 року /а.с. 5/. Будь-яких відміток чи відомостей про те, що реєстрація тимчасова, в паспорті не має. Оригінал паспорту було оглянуто в судовому засіданні. Відповідно до ст.6 ЗУ "Про cвободу пересування та вільний вибір місця проживання", громадянин України, зобов`язаний протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Для реєстрації, особа надає документ, до якого вносяться відомості про місце проживання-паспорт. Військовий квиток або посвідчення про приписку ( для громадян, які підлягають взяттю на облік або перебувають на військовому обліку) Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до п.п.1,4 ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Як було встановлено в судовому засіданні позивач вселився в спірну квартиру в якості члена сім`ї відповідачки в грудні 2006 року, з якою тривалий час - з 1999 року підтримував сімейні стосунки: сторони разом відпочивали, проводили разом свята, відвідували разом родичів та спільних друзів - ці факти визнавались сторонами. При реєстрації позивача за адресою спірної квартири, будь-яких письмових угод, про обмеження для нього права в користування житловими приміщеннями спірної квартири, укладено не було. Цей факт визнавався сторонами. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є двоюрідним братом позивача, особисто знайомий з відповідачкою, неодноразово бував в спірній квартири за запрошенням і позивача та відповідачки. Робив на початку 2007 року в квартирі ремонт, разом з колишньою дружиною, позивачем та відповідачкою відпочивали на різних курортах України та за її межами. Підтвердив, що позивач вселився в спірну квартиру як член сім`ї відповідачки, мешкав в ній до 2017 року разом з відповідачкою, як чоловік та дружина. В квартирі є майно, яке позивач та відповідачка купували разом: меблі та побутова техніка. Суд критично відноситься до наданих відповідачкою Актів /а.с. 72, 73, 74,75, 76,77, 78, 79, 108, 109, 110/ вважає їх недопустимим доказами, оскільки самі акти складені в період, коли позивач вже не мешкав в спірній квартирі (травень 2018 року, березень 2018 року, січень 2018 року, листопад 2017 року, серпень 2017 року, травень 2017 року, лютий 2017 року, листопад 2016 року), та за даними самого позивача він був позбавлений можливості користуватись спірною квартирою в квітні 2017 року. Також акти підписані особами, про яких будь-які інші відомості, крім прізвищ та ініціалів ім`я та по-батькові, в актах не міститься; акти підписані комісією, як зазначено акті, повноваження якої жодним чином не підтверджено та не встановлено; підписи осіб не завірені уповноваженою особою ЖБК № 143 "Вулкан", відсутня печатка ЖБК №143 "Вулкан". Крім того, особи, прізвища яких зазначені в Актах, в якості свідків в судове засідання відповідачем викликані не були. За таких обставин суд вважає не можливим використовувати Акти як доказ по справі. Копії виписок по особовому рахунку № 26005000084352 /а.с. 113/, які були надані відповідачкою на підтвердження заперечень проти позову, слід визнати неналежним доказом, оскільки не стосуються предмету доказування, носять вибірковий характер, не відображають весь час спільного проживання позивача та відповідачки за адресою спірної квартири, не спростовують пояснення позивача в частині спільних витрат позивача та відповідачки по утриманню квартири за період його проживання з 2006 року по квітень 2017 року. Суд зазначає, що за клопотанням позивача, судом була винесена ухвала про витребування доказів - відомостей з ЖБК №143 "Вулкан" про кількість зареєстрованих в квартирі та маючих право користування житловими приміщеннями в квартирі, осіб /а.с. 31-31/. Для виконання ухвала надсилалась на ім`я Голови ЖБК № 143 "Вулкан". Як було встановлено в судовому засіданні саме відповідачка є Головою ЖБК №143 "Вулкан". Так, тривалий час ухвала суду не виконувалась, відомостей на адресу суду своєчасно надано не було. Лише на судове засідання на 20 вересня 2019 року, коли справа слухалась по суті, були надані відомості про неможливість виконати ухвалу суду та надати суду відомості, які суд витребував своєю ухвалою. Відповідно до п.п.7, 10 ст. 84 ЦПК України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. З таких підстав суд визнає, що позивач вселився в спірну квартиру в якості члена сім`ї власника квартири для мешкання в грудні 2006 року і має право на користування квартирою станом на вересень 2019 року. У відповідності до п.п.1,4 ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. У відповідності до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Суд приймає до уваги, що оскільки відповідачем не заявлено зустрічної вимоги про визнання позивача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі, не ставить питання про виселення [PERSON] зі спірної квартири без надання іншого житла, то право [PERSON] на користуванню спірною квартирою підлягає захисту. Усунення перешкод в користуванні квартирою для [PERSON] слід здійснити у спосіб визначений позивачем. [PERSON] підлягає вселенню в квартиру [ADDRESS] Судові витрати підлягають розподілу в порядку статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved