Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

20 серпня 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 38124,50 гривень та пені за прострочення сплати аліментів в сумі 38124,50 гривень. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що і провадженні Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП №59473231 з примусового виконання виконавчого листа №520/2934/19, виданого 06.06.2019 року Київським районним судом міста Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на малолітню [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від доходу (заробітку) платника щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.11.2018 року, до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань зі сплати аліментів, у [PERSON] станом на 01.08.2020 року наявна заборгованість зі сплати аліментів в сумі 38124,50 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним державним виконавцем в рамках виконавчого провадження ВП №59473231. За наслідком викладеного, позивачка просить суд стягнути з відповідача заборгованість зі сплати аліментів та у відповідності до ч.1 ст.196 СК України пеню за прострочення сплати аліментів за період з 09.11.2018 року по 17.08.2020 року в сумі розміру заборгованості аліментів - 38124,50 грн., оскільки розмір пені за вказаний період перевищує 100% суми заборгованості по аліментам та складає 127923,96 грн. Зазначені обставини зумовили позивачку звернутись до суду з цим позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 11.09.2020 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. 19 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач частково визнав позовні вимоги, а саме просить суд стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів за заявлений період у розмірі 5000 грн., з посиланням на те, що ним було частково погашено заборгованість по аліментам, а також заявлений розмір пені є тягарем для нього та позбавить можливості його сплачувати надалі аліменти та взагалі задовольняти власні життєві потреби. Одночасно відповідач просив суд врахувати, що розмір його заробітної плати складає біля 3800 грн. щомісячно, на його утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина - дочка [PERSON] , [INFO] та дружина [PERSON] , яка на цей час не працює та доглядає за неповнолітньою. В судовому засіданні 21.01.2021 року позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню, з наступних підстав. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 75,80,84,86,180-183, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст.150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 18 «Конвенції про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Отже утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги, є природним обов`язком батьків. Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа №520/2934/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. За наслідком розгляду вказаної справи, 24.04.2019 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено рішення, яким ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітню [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від доходу (заробітку) платника щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 листопада 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . 06.06.2019 року Київським районним судом міста Одеси було видано виконавчий лист №520/2934/19 на виконання вказаного рішення суду. 05.07.2019 року державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Горбенко М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59473231, з примусового виконання вказаного виконавчого листа. Позивачка стверджує, що розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів за період з 09.11.2018 року по 01.08.2020 року складає в сумі 38124,50 грн. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стосовно розміру наявної заборгованості відповідача за заявлений позивачем період, суд зазначає наступне. Як вбачається з наданого позивачем до суду розрахунку заборгованості за сплати аліментів, складеного 12 серпня 2020 року державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в рамках виконавчого провадження ВП №59473231, вбачається що заборгованість [PERSON] станом на 01.08.2020 року за період з 09.11.2018 року по 01.08.2020 року складає в сумі 38124,50 грн. Однак, відповідачем під час розгляду справи було надано до суду розрахунок заборгованості за сплати аліментів, складений 04 листопада 2020 року державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в рамках виконавчого провадження ВП №59473231, з якого вбачається що заборгованість [PERSON] станом на 01.11.2020 року за період з 09.11.2018 року по 01.11.2020 року складає в сумі 16313,10 грн. З зазначеного розрахунку заборгованості також вбачається, що державним виконавцем було перераховано розмір доходу боржника, який застосовується для розрахунку суми аліментів та станом на 01.08.2020 року розмір заборгованості боржника становив в сумі 18124,60 грн., який розрахований без врахування здійснення платежів з боку боржника за новий період. Згідно ч. 1, 3, 4, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. При цьому, у відповідності до ч. 13 приведеної статті, довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України. Згідно п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. За наявності викладених обставин, з урахуванням проведеного державним виконавцем перерахунку раніше розрахованої суми заборгованості, суд вважає доведеним наявною заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів в рамках виконавчого провадження ВП №59473231, за заявлений позивачем період з 09.11.2018 року по 01.08.2020 року станом на 01.08.2020 року у розмірі 18124,60 грн. Щодо вимог позивача про стягнення розміру заборгованості по сплаті аліментів, суд зазначає наступне. На підставі ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, перелік яких міститься в ч.9 ст.71 вказаного Закону України. Згідно з ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч.3 ст.194 СК України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. В свою чергу ст. 187 СК України визначає порядок відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника, тобто за його заявою, а не на підставі рішення суду. Крім того, згідно п.7 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів. В постанові про закінчення виконавчого провадження від 29 липня 2020 року зазначено про право сторін оскаржити вказану постанову у порядку та строки, визначені Законом України "Про виконавче провадження", в разі наявності для цього правових підстав. З огляду на зазначене, враховуючи те, що заборгованість за аліментами може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом, як є у цьому випадку, повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за аліментами, а відтак в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Що стосується позовних вимог про стягнення пені, що нараховується на заборгованість зі сплати аліментів, суд приходить до наступного. Згідно ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Велика Палата Верховного Суду в постанові №572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року відійшла від правової позиції, висловленої у постановах Верховного Суду України у справах, та зазначила, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Обставини справи свідчать, що відповідач аліменти сплачував нерегулярно, у зв`язку з чим утворилася заборгованість з його вини. Доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася не з вини відповідача, останній суду не надав. Станом на 01.08.2020 року відповідач не погасив заборгованість зі сплати аліментів на користь позивача в розмірі 18124,60 гривень. Здійснюючи розмір пені станом на 01.08.2020 року на розмір несплачених відповідачем аліментів за період з 09.11.2018 року по 01.08.2020 року в сумі 18124,60 грн., судом встановлено, що розмір пені перевищує 100% розміру заборгованості в сумі 18124,60 грн., перевищення якого в силу положень статті 196 СК України не допускається. При викладених обставинах, максимально допустимим розміром пені за період прострочення відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань зі сплати аліментів в рамках виконавчого провадження ВП №59473231, а саме з 09.11.2018 року по 01.08.2020 року є 18124,60 грн. Відповідач під час розгляду справи клопотав про зменшення розміру пені до стягнення з нього. У відповідності до ч.2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом приймається до уваги, що відповідач під час розгляду справи підтвердив наявність в нього заборгованості зі сплати аліментів у відповідності до останнього проведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості. З наданих відповідачем до суду доказів, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працевлаштованим. Відповідно до довідки ТОВ «Дубет-Трейд» за вих. №485/04/3 від 22.07.2020 року, заробітна плата [PERSON] , працевлаштованого на посаді регіонального представника (Одеська область), за період з березня 2019 року по грудень 2019 року включно склала в сумі 30233,34 грн., з розрахунку 3359,26 грн. щомісячно. Відповідно до довідки ТОВ «Дубет-Трейд» за вих. №486/04/3 від 22.07.2020 року, заробітна плата [PERSON] , працевлаштованого на посаді регіонального представника (Одеська область), за період з січня 2020 року по червень 2020 року включно склала в сумі 22812,06 грн., з розрахунку 3802,01 грн. щомісячно. Відповідно до довідки ПП «ІТАЛ КЕРАМІКА» від 13.10.2020 року, вбачається, що [PERSON] працевлаштований у вказаному підприємстві на посаді керуючого магазином, заробітна плата якого за період з 07.07.2020 року по 13.10.2020 року склала в сумі 13800 грн. з урахуванням податків, до сплати - 11109,00 грн. Також, знайшли підтвердження посилання відповідача стосовно наявної в нього іншої сім`ї. Так, у відповідності до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 14 вересня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] 14.09.2018 року було зареєстровано шлюб. Перебуваючи у вказаному шлюбі, [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проаналізувавши усі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надючи оцінку кожному доказу окремо, встановивши, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, однак приймаючи одночасно, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання, які визнані відповідачем по справі, враховуючи матеріальний стан останнього, а також наявність на утриманні останнього ще малолітньої дитини, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені нарахований за період заборгованості по сплаті аліментів з 09.11.2018 року по 01.08.2020 року втричі від суми у розмірі 18124,60 грн. до 6041,53 грн., що на думку суду є справедливим та виправданим заходом, оскільки стягнення неустойки по заборгованості по аліментах у розмірі заборгованості, з урахуванням встановлених судом обставин, буде надмірним тягарем для відповідача та призведе до скрутного матеріального становища останнього. Одночасно, суд вважає за необхідне значити, що 06 лютого 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів». Прийняття даного нормативно-правового акту спрямоване на забезпечення належного виконання рішень щодо стягнення аліментів. Так, запроваджено нові засоби примусового виконання рішень відносно боржників, які мають заборгованість зі сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців. Зокрема, Законом встановлюється тимчасове обмеження таких осіб у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю, тимчасове обмеження боржника у праві полювання. Крім того, передбачено новий вид адміністративного стягнення - суспільно корисні роботи, які полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплатних робіт, вид яких визначає відповідний орган місцевого самоврядування. Враховуючи наведене, суд вказує, що стягнення пені за період прострочення сплати аліментів, не є єдиним способом забезпечення виконання зобов`язання. Натомість, в межах виконавчого провадження уповноваженими особами можуть бути застосовні примусові заходи виконання рішення про стягнення аліментів, спрямовані на зменшення заборгованості по аліментах. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). При вищевикладених обставинах, суд вважає позов [PERSON] підлягаючим частковому задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 09.11.2018 року по 01.08.2020 року у розмірі 6041,53 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок. При вищевикладених обставинах та

Outcome: partial