Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

23 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду до відповідача з позовом про визнання права власності. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 05.03.2012 року її батьки -[PERSON] та [PERSON].( у якості законних представників, оскільки на той час вона була неповнолітня) уклали договір №48 на участь у пайовому будівництві житлового будинку для придбання квартири на її імя та перерахували на розрахунковий рахунок забудовника грошові кошти, рівні 100 % вартості квартири [NUMBER], загальною площею 99,4 кв.м.16.08.2014 року нею подано до Реєстраційної служби ММУЮ заяву про державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру з доданими відповідними документами, але рішенням державного реєстратора реєстраційної служби ММУЮ від 03 вересня 2014 року №15554003 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Так, договір на участь у пайовому будівництві житлового будинку №48 від 05.03.2012 року, укладений з забудовником ЗАТ будівельна фірма "Житлобуд-Ніко", який було подано заявником не відповідає вимогам ЗУ "Про інвестиційну діяльність". Посилаючись на вищевикладене, та на те, що іншим чином спір вирішити неможливо, позивач просив суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, про причини неявки суду не повідомила, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 05 березня 2012 року між ЗАТ будівельна фірма "Житлобуд-Ніко" (далі-забудовник) та [PERSON], [PERSON] (далі-Пайовики), уклали договір №48 на участь у пайовому будівництві в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], відповідно до якого пайовики на умовах участі в пайовому будівництві житлового будинку для придбання квартири на імя [PERSON] перерахували на рахунок Забудовника грошові кошти, рівні 100 % вартості 2-кімн. Квартири [NUMBER], 2-поверх, ІІІ секції, загальною площею 99,4 кв.м., у сумі 427 000 грн. 01 серпня 2013 року між Забудовником та Пайовиками була укладена Додаткова угода до вищевказаного договору, відповідно до якої сторони внесли певні зміни до договору №48 від 05.03.2012 року. Відповідно до копій квитанцій №118/07, №119/07 від 05.03.2012 року, Пайовики сплатили Забудовнику 427000 грн. Відповідно до Довідки ТзДВ БФ "Житлобуд-Ніко" від 05.09.2013 року, [PERSON] та [PERSON] уплатили 100 % вартості квартири [ADDRESS], згідно Договором №48, укладеного в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] Декларацією, зареєстрованої Інспекцією ДАБКУ в Миколаївській області від 29.03.2013 р., вирішено вважати закінчений будівництвом об'єкт готовим до експлуатації, а саме 9-пловерховий житловий будинок по [ADDRESS] Відповідно до Витягу №738 від 26.07.2013 року з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради, вищевказаному збудованому житловому будинку на 107 квартир, який введений до експлуатації від 29.03.2013 №МК №143130870696, надано адресу:[ADDRESS] Відповідно до Акту приймання-передачі квартири [ADDRESS] від 02.10.2013 року, Забудовник передав, а Пайовики прийняли, згідно з п.3.2 Договору №48 від 05.03.2012 р., квартиру [ADDRESS] в м.Миколаєві. З вищевказаними документами 16.08.2014 року позивач звернувся до реєстраційної служби ММУЮ з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень квартири [ADDRESS] в м.Миколаєві. Рішенням №15554003 від 03.09.2014 року державним реєстратором реєстраційної служби ММУЮ відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Так, договір на участь у пайовому будівництві житлового будинку №48 від 05.03.2012 року, укладений з забудовником ЗАТ будівельна фірма "Житлобуд-Ніко", який було подано заявником не відповідає вимогам ст. 4 ЗУ "Про інвестиційну діяльність". Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови №20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що: б) при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Згідно до вимог ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право володіння, користування та розпорядження своїм майном, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS]. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved