Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що 27 серпня 1999 року вона придбала житловий будинок [ADDRESS]. 18 жовтня 2005 року Іванівською сільською радою на бланку ЯА №590740 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку на її ім'я на земельну ділянку, кадастровий номер якій не присвоєно, площею 0,2167 га, розташовану по [ADDRESS], цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534901725. 18 жовтня 2005 року Іванівською сільською радою на бланку ЯА №590739 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку на її ім'я на земельну ділянку, кадастровий номер якій не присвоєно, площею 0,2500 га, розташовану по [ADDRESS], цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534901726. Підстава видачі вказаних державних актів у них не зазначена та кадастрові номери даним земельним ділянкам присвоєні не були. При відновленні меж земельної ділянки в натурі з метою внесення земельних ділянок до Державного земельного кадастру, виявилося, що технічна документація із землеустрою на земельні ділянки, зазначені в обох державних актах відсутня та не затверджувалася у встановленому законом порядку. Рішення Іванівської сільської ради по приватизації земельних ділянок, як підстава видачі, в документах архівного фонду по Іванівській сільській раді відсутні. Оскільки, державні акти на час видачі не містили кадастрових номерів, підстави видачі державних актів відсутні, тому земельні ділянки не є сформованими і не можуть бути об'єктом цивільних прав. Позивачка просить суд визнати державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серія ЯА №590740, виданий 18 жовтня 2005 року Іванівською сільською радою Ставищенського району Київської області на ім'я [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер якій не присвоєно, площею 0,2167 га, розташовану по [ADDRESS], цільове призначення - ведення особистого селянського господарства - недійсним та скасувати його реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534901725; визнати державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серія ЯА №590739, виданий 18 жовтня 2005 року Іванівською сільською радою Ставищенського району Київської області на ім'я [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер якій не присвоєно, площею 0,2500 га, розташовану по [ADDRESS] Ставищенського району Київської області, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських споруд - недійсним та скасувати його реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534901726. В судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача Іванівської сільської ради в судове засідання не прибув. Відповідач направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без участі її представника. Представник третьої особи: відділу Держземагенства в Ставищенському районі в судове засідання не прибув. Третя особа направила до суду заяву, в якій не заперечила проти задоволення позову, просить справу розглядати без участі представника. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву про визнання позову відповідачем Іванівською сільською радою та перевіривши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 27 серпня 1999 року позивач придбала житловий будинок [ADDRESS]. 18 жовтня 2005 року Іванівською сільською радою на ім'я позивача на бланку ЯА №590740 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер якій не присвоєно, площею 0,2167 га, розташовану по [ADDRESS], цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534901725. 18 жовтня 2005 року Іванівською сільською радою на ім'я позивача на бланку ЯА №590739 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер якій не присвоєно, площею 0,2500 га, розташовану по [ADDRESS], цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534901726. В даних державних актах підстава їх видачі не зазначена та кадастрові номери даним земельним ділянкам присвоєні не були. Технічна документація із землеустрою на земельні ділянки, зазначені в обох державних актах відсутня та не затверджувалася у встановленому законом порядку. Рішення Іванівської сільської ради по приватизації земельних ділянок, як підстава видачі, в документах архівного фонду по Іванівській сільській раді відсутні. Відповідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно частини 1 статті 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Статтями 181, 182 Цивільного Кодексу України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до статей 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно. Державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку. Згідно статті 79 Земельного Кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог статті 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Згідно п.1,2 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державний земельний кадастр", (в цій частині набрав чинності з опублікування) земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Відповідно до статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Частиною другою статті 158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що дані державні акти на право власності на земельні ділянки не відповідають вимогам вищевказаного законодавства, оскільки в них не зазначені підстави їх видачі та кадастрові номери земельних ділянок, а також на час їх видачі відсутня технічна документація із землеустрою на земельні ділянки, зазначені в обох державних актах, тому вищевказані державні акти необхідно визнати недійсними та скасувати їх державну реєстрацію. Оскільки відповідач до пред'явлення позову про визнання державного акта недійсним і в судовому засіданні не оспорювали цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на них не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved