Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа "звернулося до суду з позовною заявою , в якій просили стягнути з [PERSON], [PERSON] суму боргу по оплаті за теплову енергію і гаряче водопостачання в розмірі 6433,97 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача суду вказав, що [PERSON] підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" виконуючи свої обов'язки постійно поставляв теплову енергію у вигляді централізованого опалення та гарячого водопостачання, але відповідачі у порушення ст..67,68,162 Житлового кодексу України,ст..20,32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги " в повному обсязі оплату за отримані послуги не робили, внаслідок чого їх заборгованість за період з 01.03.2011 року по 01.11.2013 рік склала 6433,97 гривень. Представник позивача\~[PERSON] до суду не зявилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила розглянути справу у її відсутності, зустрічну позовну заяву не визнала , надала суду письмові пояснення. 24.03.2015 року подали уточнену позовну заву про стягнення заборгованості по оплаті за опалення, в якій просили стягнути з [PERSON], [PERSON] суму боргу по оплаті за теплову енергію і гаряче водопостачання в розмірі 6433,97 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідачі [PERSON], [PERSON] подали зустрічну позовну заяву 12.05.2015 року до Комунального підприємства теплових мереж "Кріворіжтепломережа" про захист прав споживачів, зобов'язання укласти договір стягнення матеріальної та моральної шкоди. Просили визнати , що договору між ними та відповідачем за зустрічним позовом не існує, надати формули, методики та підстави для їх застосування при формуванні рахунків, інформацію про структуру тарифів, провести перерахунок згідно нових нормативів (зокрема ДБН); компенсувати моральну шкоду в розмірі визначеному судом. Відповідачка за первісною позовною заявою [PERSON] діюча від свого імені та імені [PERSON] у судове засідання призначене на 10.02.2015 року не зявилась, подала заяву в якій не заперечувала, проти розгляду позовних вимог за її відсутності, надала письмову версію виступу в судових дебатах щодо безпідставності первісного позову і обґрунтованість зустрічного позову в якій вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки вважає їх необґрунтованими та безпідставними, про що надала суду письмові пояснення, а також просила застосувати позовну давність, зустрічну позовну заяву підтримала в повному обсязі просила задовольнити. В обґрунтування своєї позиції посилалися на наступне, що КПТМ КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА не є балансоутримувачем, уповноваженою особою балансоутримувача або управителем багатоквартирного житлового буд. 2 по вул. Кремлівській в м. Кривому Розі про що свідчить відсутність будь-яких посилань на це в тексті позову КПТМ КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА. КПТМ КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА незаконно вимагає плату вдвічі більшу ніж регламентують чинні з 01.04.2007 р. ДБН- в.26-31:2006, користуючись втратившими чинність. Крім того, предявляючи свої позовні вимоги, КПТМ КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА не надало жодних належних доказів, що обґрунтовували б наявність у КПТМ КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА права вимоги грошових коштів (цивільної дієздатності, права здійснювати господарську діяльність, належним чином посвідчених копій договорів та інших документів, які б надавали право на стягнення коштів за спірний період, ліцензій, передачі на баланс будинку, сертифікатів відповідності, щодо обгрунтування цін та тарифів, існування письмових договорів з споживачами, отримання відповідачами платіжних документів за надані послуги, доказів сплати послуг відповідачами, доказів, які б свідчили про визнання боргу відповідачами, отримання пропозицій щодо укладення договору між сторонами). До того ж, розрахунок за особовим рахунком не є належним доказом та не відповідає вимогам до оформлення документів, а отже не є розрахунком фінансових претензій, складений поза межами строків позовної давнини. За таких обставин, дії позивача є агресивною підприємницькою практикою з використанням свого монопольного становища. Договірні відносини між сторонами відсутні, та навіть якщо припустити їх існування, такий правочин є недійсним. В зв'язку з чим, окрім позовних вимог просили постановити окрему ухвалу щодо незаконних дій КПТМ КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА та його відповідних посадових осіб, причетних до подання позову, що розглядається Жовтневим районним судом міста [PERSON] у даній цивільній справі стосовно вимагання з відповідача коштів за умов відсутності у спірний період договору на комунальні послуги. Окремо висловили позицію, щодо неможливості заміни рішень органів місцевого самоврядування на постанови НКРЕ, оскільки постанови НКРЕ не відповідають приписам ст.6 Конституції України, як наслідок недійсності постанов НКРЕ як нікчемного правочину відновляється становище, що існувало до моменту набуття постановами чинності; встановлюється відсутність компетенції (повноважень) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг як органу державної влади. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що КПТМ КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення населенню, яке зобовязане здійснювати оплату цих послуг згідно з особового рахунку і встановлених тарифів. Відповідачам, за адресою: вул. Кремлівська, 2/27, де вони зареєстровані і мешкають, щомісячно поставлялася теплова енергія відповідно до тарифів на теплову енергію, установлених рішеннями виконкому Криворізької міської Ради № 584 від 13.08.2008р. Позивач, виконуючи свої обовязки, постійно поставляв відповідачам теплову енергію у вигляді централізованого опалення, а відповідачі оплату за отримані послуги в повному обсязі не здійснювали, в результаті чого заборгованість з 01.03.2011 року по 01.11.2013 рік склала 6433,97 гривень. Як встановлено судом та не спростовано в суді , відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються КПТМ КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА за адресою: [ADDRESS], оплату за отримані послуги відповідачі своєчасно та в повній мірі не здійснювали, в зв'язку з чим виникла заборгованість. Між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню, які врегульовано Законом України „Про житлово-комунальні послуги, Законом України „Про теплопостачання, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України №630 від 21.07.2005 року. Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України Про теплопостачання. Частиною 1 ст. 32 Закону Про житлово-комунальні послуги встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. З письмових матеріалів справи вбачається, що КПТМ Криворіжтепломережа в період з 01 березня 2011 року по 01 листопада 2013 року здійснювало постачання теплової енергії через приєднану мережу у квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про\~;житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги\~це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2)послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3)послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4)послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до\~ч. ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про\~житлово-комунальні послуги», залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група\~житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом\~національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група\~житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група\~житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Згідно з ч. ч. 2, 5 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цім/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Пунктом 39 постанови Кабінету Міністрів України від\~01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» передбачено, що ліцензіатам. які одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, можуть в установленому порядку встановлюватися двоставкові тарифи на теплову енергію. При цьому окремо визначаються умовно-постійна та умовно-змінна частини такого тарифу. Умовно-постійна частина двоставкового тарифу визначається як абонентська плата за 1 Гкал/год. теплового навантаження об'єктів теплоспоживання та грошовий вираз решти планованих витрат повної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, що є постійними і не змінюються прямо (або майже прямо) пропорційно зміні обсягу виробництва теплової енергії, з урахуванням відповідного планованого\~прибутку,\~що розраховуються згідно з вимогами цього Порядку. Відповідно до вказаної постанови двоставковий тариф\~це тариф на послуги теплопостачання, який складається з річної вартості обслуговування одиниці приєднаної до навантаження (умовно-постійна частина втрат) та вартості одиниці спожитої теплової енергії (умовно-змінна частина витрат). Двоставковий тариф\~тариф на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, який складається з двох частин (ставок): річної абонентської плати (вартості обслуговування одиниці теплового навантаження об'єкта теплоспоживання), яка компенсує умовно-постійну частину тарифу; вартості одиниці реалізованої теплової енергії, послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, яка компенсує умовно-змінну частину тарифу. До умовно-постійної частини (плата за обслуговування котелень та теплових мереж) (тариф) на теплопостачання відносяться витрати на заробітну плату, відрахування податків в бюджет, воду на підживлення теплових мереж, ремонт, амортизаційні відрахування. Ця частина витрат пов'язана з необхідністю підтримки в робочому стані джерела теплової енергії і теплопостачальних установок (теплові мережі та котельні) не залежить від кількості відпущеної теплової енергії і тому не підлягає перерахунку. Отже, слід було виходити із тарифів, які були чинними (постанова Верховного Суду України від 27 березня 2013 року у справі № 6-6цс13). Відповідно до вищевказаного, оплата за опалення і гаряче водопостачання нараховується за тарифами, встановленими рішеннями Криворізької міської ради від 16.01.2008 року № 53, від 13.08.2008 року № 584, та згідно Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1844 від 14.12.2010 року. Посилання відповідачів про нарахування за опалення на підставі не діючих Державних будівельних норм суд не бере до уваги, оскільки розрахунок заборгованості наявний в матеріалах справи виконаний на підставі ст. ст. 30-32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Правильність нарахування суми боргу підтверджується випискою з особового рахунку відповідачів за № [NUMBER], якою підтверджено розмір боргу та факт не внесення за вказаний період оплати за опалення та гаряче водопостачання (а.с. 3) та детальним розрахунком нарахувань за постачання теплової енергії за адресою: № 27 у будинку № 2 по вулиці Кремлівській в м. Кривому Розі (а.с. 26-28) . Доводи відповідачів щодо відсутності договірних відносин між ними та позивачем, суд вважає безпідставними, оскільки вони суперечать ч. 2 ст. 205 ЦК України, згідно якої правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю для настання відповідних правових наслідків та ст. 204 ЦК України, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. Виходячи зі змісту вказаних правових норм ЦК України в даному конкретному випадку поведінка сторін свідчить про фактичне укладення ними договору про постачання теплової енергії для потреби опалення та гарячого водопостачання до квартири відповідачів. Посилання [PERSON] на ту обставину, що у позивача відсутнє право\~вимагати оплати наданих послуг, оскільки між КПТМ Криворіжтепломережа та відповідачами відсутній договір про надання населенню послуг, не приймаються судом до уваги, так як рішенням Криворізької міської ради від 14.08.2008 року №385 з 01.08.2008 року передано від ДП Криворізька теплоцентраль до КПТМ Криворіжтепломережа на балансовий облік обєкти теплопостачання Жовтневого району, в тому числі квартиру відповідача, та покладено на позивача функції щодо забезпечення тепловою енергією (опалення та гаряче водопостачання) споживачів . Доводи про те, що в порушення вимог закону КПТМ Криворіжтепломережа не було підготовлено і укладено з відповідачем договір на постачання теплової енергії, відхиляються судом, оскільки положеннями п.1 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги саме на споживача покладено обовязок з укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, затвердженого Постановою КМУ України №630 від 21.07.2005 року. Даний договір за своєю правовою природою є договором приєднання, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору\~в\~цілому.\~Разом з тим,\~відповідачами не надано доказів на підтвердження того, що вони зверталися до КПТМ Криворіжтепломережа з питання укладення договору на постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання і їм в цьому було відмовлено позивачем. Посилання відповідача на те, що позивачем не надано беззаперечних доказів того, що до квартири відповідачів надавались послуги з постачання теплової енергії у відповідному обсязі, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вони спростовуються письмовими матеріалами справи, а саме: актами про початок та закінчення постачання теплової енергії до будинку (а.с.45-49), який перебуває за адресою: № 27 у будинку № 2 по вулиці Кремлівській в м. Кривому Розі, тобто в будинку в якому знаходиться квартира відповідачів. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. А стаття 257 ЦК України зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. ( ч.ч. 1, 2 ст.264 ЦК). З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення із боржника [PERSON] заборгованості в сумі 6433,97 грн. 09 січня 2014 року було видано судовий наказ, який ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2014 року скасовано. (а.с.5) Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011р. №14 Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження - наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що строк позовної давності переривався подією - зверненням КПТМ Криворіжтепломережа із заявою про видачу судового наказу та видачею судового наказу від 09.01.2014 року, тому суд дійшов висновку про можливість стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за надані послуги за період з 01.03.2011 р. по 01.11.2013 р. у розмірі 6433,97 грн. Щодо доводів відповідачів за первісною позовною заявою, а саме наявності у позивача за первісним позовом цивільної дієздатності, права здійснювати господарську діяльність, належним чином посвідчених копій договорів та інших документів, які б надавали право на стягнення коштів за спірний період, ліцензій, передачі на баланс будинку, сертифікатів відповідності, щодо обгрунтування цін та тарифів, існування письмових договорів з споживачами, отримання відповідачами платіжних документів за надані послуги, доказів сплати послуг відповідачами, доказів, які б свідчили про визнання боргу відповідачами, отримання пропозицій щодо укладення договору між сторонами). До того ж, розрахунок за особовим рахунком не є належним доказом та не відповідає вимогам до оформлення документів, а отже не є розрахунком фінансових претензій. Слід зазначити наступне. Ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем за первісним позовом надано копії: статуту (а.с. 37-38), довідки АБ 444957 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.39), свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи № 423891 серії А00, копії ліцензій на виробництво теплової енергії, що спростовує вищевказані доводи відповідачів по справі. Оскільки, зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача, суд приходить до висновку про відмову в задоволені зустрічних позовних вимог. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень, з кожного по 121 гривні 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved