Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з уточненим цивільним позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яким просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11172, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 17.08.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» грошових коштів в сумі 39893,41 гривень та 1800,00 гривень витрат за вчинення виконавчого напису на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (а. с. 66-68). Позов обґрунтований наступним. 28.07.2017 року Покровським районним судом Дніпропетровської області відкрите провадження по цивільній справі №189/971/17 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з позивачки заборгованості по кредитному договору №б/н від 23.02.2012 року в сумі 39893,41 грн. Починаючи з 28.07.2017 року, між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» виник спір стосовно вказаної вище заборгованості. 13.12.2017 року по вказаній справі Покровським районним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк». Отже, виконавчий напис здійснений під час судового розгляду спору щодо стягнення цієї заборгованості. 01.06.2020 року [PERSON] отримала виклик державного виконавця разом з копіями постанови про відкриття виконавчого провадження та виконавчого напису нотаріуса, що 17.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис №11172 про стягнення з неї заборгованості 39893,41 гривень та 1800 витрат за вчинення виконавчого напису на користь АТ КБ «Приватбанк». Позивачка зазначає, що під час вчинення нотаріальних дій з видачі вказаного виконавчого напису вона не була присутня і про його існування дізналася тільки після того як його пред`явив до виконання стягувач. Позивачка вважає, що виконавчий напис №11172, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 17.08.2017 року щодо стягнення з неї заборгованості 39893,41 гривень та 1800 витрат за вчинення виконавчого напису на користь АТ КБ «Приватбанк» вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, відкрите неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення грошових коштів. Посилається на ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п. п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Зазначає, що згідно закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Виконавчий напис було вчинено на підставі поданої Відповідачем суми боргу, а [PERSON] вважає, щоце не може бути доказом безспірності грошових вимог Відповідача до Позивача. Також посилається на Постанову Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п. 13 роз`яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Із заявою про вчинення виконавчого напису відповідач звернувся лише 07.08.2017 року, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги, так як право вимоги у банка виникло 30.09.2012 року. Відповідно до п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити. 09.07.2020 від відповідача, АТ КБ «Приватбанк», надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач позов заперечив і вважає його таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Вважає, що банк не є належним відповідачем, оскільки банк не має права видавати виконавчі написи, а справа не є підвідомчою загальним судам. Посилається на Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" від 31.01.1992 року, де зазначено, що у справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє в задоволенні цих вимог, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Відповідно до розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин" Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису, для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: 1. оригінали кредитного договору; 2. засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Слід звернути увагу на те, що жодної мови про відмітку боржника не йдеться. Банком для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи. Вважає, що "безспірність" в розуміння статті 88 Закону України "Про нотаріат" є не доведення саме суми боргу, це вже є елементом судового процесу. Безспірність у розумінні статті 88 Закону України "Про нотаріат" є саме факт існування між кредитором та боржником правовідносин, а також наявність заборгованості, яка підтверджується документами, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, за якими стягнення заборгованості водиться у безспірному порядку. Вважає, що банком були надані усі необхідні документи, згідно з Переліком документів затвердженим Кабінетом Міністрів України, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи які підтверджують заборгованість. Також вважає, що строки, передбачені статтею 88 Закону України Про нотаріат" за своєю природою не є позовною давністю, вчинення виконавчого напису, є позасудовим способом захисту цивільних прав. Також вважає, що договір не був припинений у зв`язку з п. 9.6 Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на момент підписання договору. У цьому пункті чітко зазначено, що договір є дійсним до повного виконання сторонами зобов`язань (а. с. 32-38). Відповідач у своєму відзиві просив проводити розгляд справи без його участі. Від третьої особи, Покровського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла письмова заява, в якій остання просить проводити розгляд справи, без участі представника Покровського районного ВДВС, рішення ухвалити на розсуд суду. Від третьої особи, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., надійшов лист, в якому останній просив розглядати справу без його участі. Ухвалою суду від 23.06.2020 року у справі відкрите провадження та призначений судовий розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.08.2020 року закрите підготовче судове засідання і справа призначена до судового розгляду. Суд, заслухавши представника позивачки, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 17.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11172, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів в сумі 39893,41 грн., з урахуванням: - заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1033,77 грн.; - заборгованість за відсотками у розмірі 32145,16 грн.; - заборгованість з пені та комісії у розмірі 4338,60 грн.; - заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1875,88 грн.; - витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису - 1800,00 грн. (а. с. 8, 95). 21.05.2020 року державним виконавцем Покровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області (після перейменування - Покровський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №62155042 за виконавчим написом №11172, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., зареєстрованого в реєстрі за №11172, про звернення стягнення з [PERSON] , на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів в сумі 41693,41 грн. (а. с. 7). Суд також встановив, що 13.12.2017 року Покровським районним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення по вказаній справі, яким суд відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості за договором б/н від 23.02.2012 року у розмірі 39893,41 грн. (а. с. 82-84). 14.06.2018 року у зв`язку зі зміною типу акціонерного товариства ПАТ КБ «Приватбанк» змінив офіційне найменування на «Акціонерне Товариство комерційний банк «Приватбанк». Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Згідно зі ст.88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким же чином врегульовано дане питання і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 89 Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Аналогічна інформація викладена і в підпунктах 2.1, 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його правона примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у численних постановах Верховного Суду, а саме: від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, № 369/6415/17 від 26 лютого 2020 року та інших, які мають враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. На думку Верховного суду в постанові № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, розрахунок заборгованості, зроблений банком, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи ці обставини та вимоги ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевіркидоводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17. Суду не надано будь-яких первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо). Судом встановлено, що 28.07.2017 року Покровським районним судом Дніпропетровської області відкрито провадження по цивільній справі №189/971/17 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з позивачки заборгованості по кредитному договору №б/н від 23.02.2012 року в сумі 39893,41 грн. 13.12.2017 року Покровським районним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення по вказаній справі, яким суд відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості за договором б/н від 23.02.2012 року у розмірі 39893,41 грн. (а. с. 82-84). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.01.2018 року апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору повернута скаржнику (а. с. 93). Рішення суду набрало законної сили 23.01.2018 року. Як вбачається з рішення суду у справі №189/971/17, позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 39893,41 грн., при цьому у позові зазначив, що заборгованість [PERSON] перед банком станом на 31.05.2017 року складає: 1033,77 грн. - заборгованість за кредитом, 32145,16 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 4338,60 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штраф 500,00 грн - фіксована частина, 1875,88 грн. - штраф (процентна складова), разом - 39893,41 грн. При порівнянні виконавчого напису та рішення суду вбачається, що йдеться про ті ж самі суми заборгованості за тим же самим кредитним договором, і сам банк зазначив, що станом на 31.05.2017 року існує заборгованість і звернувся до суду, але, не дочекавшись рішення суду, у серпні 2017 року звернувся за вчиненням виконавчого напису нотаріуса, завідомо знаючи, що розгляд справи в суді триває і що відповідачка позов не визнала. Суд з`ясував, що останній щомісячний платіж був зроблений [PERSON] за кредитним договором 31.08.2012 року та відмовив банку у стягненні заборгованості, встановивши, що сплив строк позовної давності. При цьому у самому виконавчому написі зазначається, що строк, за який проводиться стягнення - з 23.02.2012 року по 31.05.2017 року, що суперечить рішенню суду, яке набрало законної сили. Як вже зазначалося вище, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Як вбачається з рішення суду, на час вчинення виконавчого напису заборгованість не була безспірною. Суд також відхиляє аргументацію відповідача, що відповідач не є належним відповідачем, оскільки банк не має права видавати виконавчі написи, а справа не є підвідомчою загальним судам. Так, у постанові Верховного суду від 14.08.2019 року у справі 519/77/18 викладена наступна правова позиція: нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Отже, на думку суду, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не перевірив умови, за наявності яких можна вчиняти виконавчий напис, зокрема, 3-х річний строк з дня виникнення вимоги про стягнення заборгованості, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved