Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 08.08.2014 р., позивач зазначив, що він з 2006 року зареєстрований та проживає в [ADDRESS]. Зазначена квартира складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, і належить у цей час його дочці, [PERSON] та його внучці, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.12.2006 року. Коли з осені 2006 року він став проживати у вищезазначеної квартирі, став помічати, що приблизно один, два рази на місяць на підлогу перед вхідними дверима у квартиру невідома особа наливає в'язку речовину з різким несприятливим запахом, який попадає до житла. Цю речовину приходилося вбирати йому, або його, на цей час покійній, дружині, яка померла в 2011 р. З осені 2006 року і до 14.07.2014 року, невідома особа продовжувала періодично наливати невідому речовину під двері квартири у якій він проживає, що змусило його 14.07.2014 року (після того як о 04.30 год. він знову побачив цю речовину під дверима квартири) звернутися до Вільногірського МВ ГУМВС України у Дніпропетровської області з відповідною заявою, щодо встановлення цієї невідомої особи, яка своїми діями вимусила його морально страждати протягом багатьох років, приймаючі до уваги, що від одного вигляду цієї невідомої речовини йому становиться погано, вже не кажучи про те, що, коли він її вбирав, ця невідома речовина з несприятливим запахом попадала на його шкіру, і він не знав і не знає, який шкідливий вплив вона оказує на його здоров'я. Після того, як він подав заяву до органу внутрішніх справ, його дочка, [PERSON], повідомила його, що є свідок того, хто підливає невідому речовину під дверима квартири де він проживає, і це [PERSON], яка проживає у будинку [ADDRESS]. Він зустрівся з [PERSON], яка повідомила про те, що бачила, як відповідач, [PERSON], наливала на підлогу під дверима його квартири невідому речовину. Після цього, він пішов до відповідача і задав їй питання, для чого протягом багатьох років вона наливала речовину під дверима його квартири, і що це за речовина? Однак відповіді на його питання відповідач не надала, а потім взагалі відмовилася від спілкування. Він вважає, що протиправними діями відповідача порушено його наступні особисті немайнові права, які потребують захисту в судовому порядку. Відповідно до ст. 50 Конституції України, кожен має право на безпечне для життя та здоров'я довкілля. Відповідно до ч. І ст. 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», громадяни мають право на безпечні для здоров'я і життя умови побуту. Нормами ст. 41 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположним свобод, ст. 293 ЦК України передбачено право особи на повагу до житла і до приватного життя, на безпечне для життя і здоров'я довкілля. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка порушує ці права особи, є не законною і може бути припинена за рішенням суду. Реалізація права на безпечне життя і здоров'я довкілля деталізується в розділі 4 Закону України "Основи законодавства про охорону здоров'я" - "Забезпечення здорових і безпечних умов життя", ст.ст.25-34. Довкілля - це оточення, у якому функціонує об'єкт (повітря, вода, флора, фауна тощо) тобто це все те, що оточує людину. Праву кожної людини на безпечне життя та здоров'я довкілля кореспондує обов'язок всіх інших осіб утримуватись від негативного впливу на нього. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", встановлені певні поняття та терміни, визначення яких повинен дотримуватись кожний громадянин, в тому числі й відповідач. Згідно з ч.2 ст.293 ЦК України, діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до знищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка завдає шкоди довкіллю, може бути припинена за рішенням суду. А ч.4 ст.293 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, проживання, навчання тощо. У свою чергу, систематично наливаючи під дверима його житла невідому речовину з різким несприятливим запахом, який до того ж потрапляє до житла, і яку йому приходилося особисто вбирати, відповідач порушує його право, передбачене ст.293 ЦК України, на безпечне для життя і здоров'я довкілля. Згідно ч.4 ст.293 ЦК України, фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови проживання. Крім цього, відповідачем також порушується його немайнове право на особисте життя, передбачене ч. І ст. 301 ЦК України. Зазначена норма закріплює право на особисте життя. Дане право є відповідним розвитком положень ст. 32 Конституції України, ст. 12 Загальної декларації прав людини, ст. 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини та ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. Під поняттям "особисте життя" слід розуміти поведінку фізичних осіб поза межами виконання різноманітних суспільних обов'язків, тобто життєдіяльність людини в сфері сімейних, побутових, особистих, інтимних та інших стосунків, що звільнена від "тягаря суспільних інтересів" та спрямована на досягнення особистої мети та задоволення власних інтересів. Право на особисте життя складається з такою складовою як повноваження визначати своє особисте життя. При цьому, закон не визначає переліку можливих чи необхідних діянь, якими б особа могла здійснити своє право на визначення свого особистого життя. Натомість, законодавець надає фізичній особі носію можливість самостійно на власний розсуд вирішувати яким чином визначати, організовувати та проводити своє особисте життя в залежності від власних інтересів та мети. , Він вважає, що забруднення відповідачем довкілля біля житла, де він проживає, є втручанням у його особисте та сімейне життя, що є неприпустимим, оскільки, відповідно до ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте життя, окрім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до цих положень кожен має право окреслити межу між собою та іншими, яку неможна перетинати всупереч його бажання. Це прагнення людини закріплено в ст.8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Рим, 04.11.1950 р), яка декларує, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя, житла. Виходячи із основних положень практики Європейського суду з прав людини, який ухвалив, що право на повагу до приватного життя включає фізичну, моральну та психологічну недоторканість людини (Справа PRETTY v. THE UNITED KINGDOM Рішення ЄСПЛ від 29 квітня 2002 року), Концепція житла включає в себе право на безпечне користування місцем проживання в умовах миру та поваги та гідності і ст. 8 Конвенції таким чином пропонує захист особистого життя та житла від будь-яких посягань та порушень суспільного порядку. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і припинення дії, яка порушує право. Конституція України у ч. 1 ст. 55 гарантує кожному, що його права і свободи захищаються судом. Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. За час (8 років) протиправних дій відповідача погіршилось його загальне самопочуття внаслідок перебування під впливом стресу, який стався через неправомірні дії відповідача. За рахунок свого власного часу він змушений звертатись за допомогою до органу внутрішніх справ, до адвокатів, з позовом до суду, що заставляє його переносити додаткові страждання морально-психологічного типу і суттєво погіршує його загальне самопочуття. Все це спричинило йому душевні страждання, та вимагає від нього додаткових зусиль. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з противоправною поведінкою щодо її самої. Грошова компенсація, яка може компенсувати його моральні страждання, дорівнює 8000 гривень, виходячи з протиправної поведінки відповідача по відношенню до нього протягом 8 років, тобто по одній тисячі гривень за кожний рік. Згідно ч. І ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Доказами правомірності його позовних вимог є: показання свідків, довідка з місця реєстрації його проживання, довідка з Вільногірського МВ ГУМВС України у Дніпропетровської області. Відповідно до ч. ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Outcome: dismissed