Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

В березні 2015 р. [PERSON] \~\~звернулася до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що\~\~ вона та відповідач є співвласниками житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами в м.Миколаєві по вул. Павліка Морозова, 1-а в рівних частках. Будинок є двоповерховим, складається з двох квартир з окремими входами на перший та другий поверхи, надвірних господарських та побутові споруди. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці, площею 371 кв.м., з яких під спорудами знаходиться 206,8 кв.м. Оскільки між сторонами існують неприязнені стосунки , дійти згоди щодо порядку володіння та користування житловими приміщеннями цього будинку та надвірними будівлями, а також щодо порядку користування земельною ділянкою неможливо, що позбавляє її, як власника, можливості здійснювати свої права на володіння та користування цим майном, просила про призначення будівельно-технічної експертизи щодо визначення можливих варіантів поділу житлового будинку та поділити цей будинок з господарськими та побутовими спорудами в натурі між співвласниками та визначити порядок користування земельною ділянкою. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали вимоги позову, просили про його задоволення, погодились з поділом домоволодіння за будь-яким з двох\~\~варіантів судової будівельно-технічної експертизи з виділом їй частки другого співвласника. Переважним та найбільш доцільним вважали розподіл будинку за другим варіантом експертизи, оскільки тоді у позивачки буде можливість самостійно здійснювати обслуговування своєї частки будинку, в тому числі і ремонтувати покрівлю, що є неможливим в першому варіанті. В будинку є опалення, проведений газ, є водяна скважина, отже у будь-якого зі співвласників за цим варіантом є можливість облаштувати собі усі необхідні комунікації. При цьому зазначила, що відмовляється від сплати на свою користь відповідачем компенсації за інженерні споруди та комунікації, а також небхідні переобладнання для ізоляції частин будинку. Заначила, що не потребує газового опалення виділяємої частини будинку , що самостійно , після затвердження відповідних проектів компетентними організаціями , влаштує інженерні комунікації щодо водопостачання та водовідведення в будинку , встановить електричне чи твердопаливне опалення - отже відсутність інженерних комунікацій ніяким чином не порушує її прав. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з тих підстав, що будь-який варіант не влаштовує [PERSON] Так, він проживає в цьому будинку, це є його єдине житло, в той час, як у позивачки на праві власності є інший житловий будинок та приміщення магазину. Є неможливим їх спільне проживання в одному будинку та щоденні зустрічі в одному дворі, з огляду на їх вкрай неприязнені відносини , може призвести навіть до вчинення насильницьких дій. Заслухавши пояснення\~\~сторін,\~\~їх представників,\~\~допитавши експерта [PERSON], вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. На підставі рішення апеляційного суду Миколаївської області від 10 вересня 2009 року\~\~житловий будинок з всіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями для його обслуговування, що знаходиться в м.миколаєві по вул. Павліка Морозова, 1-А \~\~ належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі по 1\\2 частки кожному. При цьому, реальний розподіл спірного домоволодіння між співвласниками не проведений. На підставі розпорядження Адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради від 05.08.2011 р. № 454 оформлені самовільні господарчі споруди за цією адресою . З технічного паспорту на будинок вбачається, що домоволодіння складається з двоповерхового будинку літ. А-2, на першому поверсі якого розташовані кухня та санвузол, житлові кімнати та коридори, а на другому поверсі - тільки житлові кімнати , коридор, комора та веранда. Також є три сараї, гараж, душ,вбиральня,\~\~котельна літ. Е-1, голуб'ятня, десять навісів, споруди та огорожі. У відповідності до ч. 3\~ст.358 ЦК України\~кожен із\~\~співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності . Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 125-081 від 15.10.2015 р. Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області, експертом запропоновано два\~\~ варіанти\~\~реального поділу вказаного домоволодіння, з якими повністю погодилися\~\~позивачка і категорично заперечував відповідач. Стосовно\~\~розподілу господарських та побутових споруд та визначення порядку користування земельною ділянкою у сторін заперечень не було. З описової частини даного Висновку вбачається, що двоповерховий житловий будинок облаштований опаленням від газового котла, який розташований в котельній літ. Е-1, газопостачанням, каналізацією в зливну яму на подвірї, водопостачанням з підключенням трубопроводів до сантехприладів. Відповідно до п.6\~постанови Пленуму ВСУ від 25.12.1992 р. № 13, при вирішенні спорів про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, це можливо, якщо кожній стороні може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру). Згідно положень Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна № 127 від 24.05.2001 р. зі змінами та доповненнями,\~\~квартирою є сукупність житлових та допоміжних приміщень, які мають окремий вихід. Виділ в натурі можливий при умові ізолювання часток і наявності мінімального складу приміщень. Відповідно до норм ДБН В. 2.2-15-2005 «Житлові споруди. Основні положення», п. 2.22. - в квартирах слід облаштовувати житлові кімнати та підсобні приміщення: кухню (не менше 7 кв.м. з природнім освітленням та вентиляцією); вбиральню (0,8 х1,22 м.), ванну кімнату та коридор. Відповідно до першого варіанту експертизи ( як зазначено запропонований експертом) та відповідно до ідеальних часток, визначено: -\~\~виділити у користування першому співвласникові перший поверх житлового будинку літ. А-2, , три сараї, чотири навіси, голуб'ятню та котельну літ. Е-1, водяну скважину , а огорожі та споруди\~\~- по 1\\2 частці; другому співвласникові - другий поверх житлового будинку, душ та вбиральню, інші сараї та навіси. При цьому розмір компенсації, яку сплачує один співвласник на користь другого - не обраховується, оскільки реальні частки домоволодіння відповідають ідеальним часткам співвласників. Переобладнань для ізоляції виділяємих часток даний варіант не потребує. Другий варіант (за побажанням позивачки) передбачає виділити в натурі співвласникам також по 1\\2 частки кожному, без компенсації, яку сплачує один співвласник на користь другого , адже реальні частки домоволодіння відповідають ідеальним часткам співвласників. Першому співвласнику пропонується виділити в натурі в житловому будинку літер "А-2" 1'-3 санвузол, площею 3,7 кв.м., 1-2 житлова, площею 19.7 кв.м., 1-3 кухня, площею 9,9 кв.м., 2-8 веранда, площею 15,5 кв.м., 2-7 житлова, площею 11.4 кв.м., 2-9 кладова, площею 9,4 кв.м.,всього загальною площею 69,1 кв.м.; надвірні господарчі споруди - сарай літ "Б-3", сарай літ. "Р-1", голубятня літ. "К-2", навіс літ. "С-2", навіс літ. "Т-2", навіс літ. "Л-2", котельна літ. "Е-1", навіс літ. "М", навіс літ. "О", №8 скважина, 1\\2 частина замощення №ІІІ, 1\\2 частина огорожі №5,6,11. Другому співвласнику пропонується виділити в натурі в житловому будинку літер "А-2" 1-1 коридор, площею 7,5 кв.м., 1-4 кладова, площею 1,8 кв.м., 1-5 житлова, площею 22,3 кв.м., 1-І коридор, площею 2,4 кв.м., 2-6 коридор, площею 9,9 кв.м., 2-10 житлова, площею 23,9 кв.м., всього загальною площею 67,8 кв.м.; надвірні господарчі споруди - сарай літ "П-1", гараж літ. "В-2", навіс літ. "У", навіс літ. "Ф", навіс літ. "Х-2", душ літ. "Г", вбиральня літ. "Ж", навіс літ. "И", навіс літ. "Н-2", 1\\2 частина замощення №ІІІ, 1\\2 частина огорожі №5,6,11. Для ізоляції виділених приміщень слід закласти дверні отвори в житловому будинку з приміщення 1-2 в приміщення 1-1,1-4 на першому поверсі та з приміщення 2-7 в приміщення 2-6 , з приміщення 2-9 в приміщення 2-6 на другому поверсі; облаштувати зовнішні сходи на другий поверх в задній торцевій частині , облаштувати внутрішні сходи на другий поверх в приміщенні 1-1 - згальною вартістю робіт 2700 грн. Також в звязку з тим, що в обох варіантах в користування першого співвласника виділяються інженерні комунікації , а саме : опалення, газопостачання, водопостачання, каналізація та електропостчання , експертом обчислена вартість інженерних комунікацій, варість 1\\2 частки яких дорівнює 62 442 грн. В судовому засіданні експерт [PERSON] суду пояснила, що дійсно на другому поверсі, а також в другому варіанті у другого співвласника не має комунікацій та кухні, але для проведення газо- та водопостачання та окремого опалення\~\~та визначення вартості таких інженерних робіт необхідно складати окремий проект, що виходить за межі її компетенції, але така можливість там дійсно існує. Підтвердила суду, що окремим входом на другий поверх є зовнішні сходи на балкон , а внутрішні сходи , вбачається, що були за проектом, є відповідний отвір в приміщенні 1-1, але на час проведення експертизи сходи демонтовані. Підтвердила,що за другим варіантом обидві половини будинку мають відокремлені входи. Передбачені переобладнання для відокремлення співвласників не будуть вимагати втручання в несучі конструкції будівлі, адже передбачають лише закладення існуючих дверних отворів, а не пробиття нових. Що стосується порядку користування земельною ділянкою, то оскільки майже вся площа двору перебуває під господарчими забудовами, нею були виділені ділянки відповідно під будівлями кожному співвласнику, а вільна від забудов ділянка двору залишена в спільному користуванні під проходи та проїзди. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі існує тривалий спір щодо порядку користування спірним житловим будинком та земельною ділянкою, який з огляду на взаємовідносини сторін неможливо урегулювати іншим шляхом, отже потребує вирішенню судом саме шляхом поділу в натурі спільного майна. У відповідності до ч. 3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 364 ч. 1 цього Кодексу передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.2, 4 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно положень глави 15 ЗК України, землекористувачі мають право використовувати земельну ділянку відповідно до її призначення, порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку , встановленому законом. Право сторін на постійне користування земельною ділянкою, виділеною під забудову та обслуговування вказаного житлового будинку, виникло на відповідній правовій підставі згідно діючого законодавства на час виникнення таких відносин, їх право користування та розмір земельної ділянки ніким не оспорений, при дослідженні експертом встановлений фактичний розмір ділянки, зя кого і виходить суд при вирішенні даного спору. При виділі частки зі спільного майна у натурі при обранні варіанта поділу зазначеного майна в натурі слід обирати такий варіант, при якому частки майна, які виділяються співвласникам, найбільше відповідають їхнім ідеальним часткам, а за наявності найменшого відхилення від ідеальних часток підлягає стягненню відповідна грошова компенсація. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183). Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності (а не відповідно до норм житлової площі на одного мешканця відповідно до положень ЖК України). Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). Висновки експертизи стосовно можливості розподілу в натурі житлового будинку відповідач не спростував, наявність завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі не довів - адже його заперечення фактично зводилися виключно до самого факту несправедливості виділення колишній дружині частини будинку, який він вважає своєю особистою власністю. Таке не має правового значення при вирішенні спорів даної категорії: має значення лише технічна можливість виділу в натурі частки спільного майна, а не наявність у співвласників іншого нерухомого майна. За такого, суд приходить до висновку, що можливо провести виділ в натурі частки домоволодіння по другому варіанту висновку судової експертизи, як такому, що відповідає ідеальним часткам співвласників та не суперечить діючим будівельним, протипожежним і санітарним нормам та правилам, не порушує прав співвласників. Крім того, оцінюючи другий варіант, суд виходить з того, що позивачка, яка вільно розпоряджається своїми правами в цивільному процесі і самостійно визначає межі позовних вимог , відмовилася від стягнення компенсації з відповідача за інженерні комунікації та вартість будівельних робіт з ізоляції виділяємих часток будинку, і погодилася самостійно визначати місце розташування та вид улаштування допоміжних приміщень , опалення та водовідведення. При цьому обрання другого варіанту передбачає проведення додаткових робіт для ізоляції частин будинку, обов'язок провести які суд вважає за необхідне покласти на позивача, а від компенсації цих додаткових витрат на переобладнання (хоча ці витрати і необхідно було покласти на сторони у рівних частках), вона відмовилася в судовому засіданні. Також, суд бере до уваги правову позицію , викладену в ухвалах ВСУ від 15.02.2012 року та від 25 червня 2010 року, що при виділенні частки майна , що є спільною частковою власністю, зі стягненням компенсації, обов'язковою умовою призначення компенсації є згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки в натурі, та мають значення мотиви, з яких інший співвласник не погоджується сплати компенсацію. При оцінці варіантів визначення порядку користування земельною ділянкою, суд виходить, насамперед, з ідеальних часток співвласників у даному домоволодінні, а також відповідності конфігурації діялянок розташованим на них будівлям , що виділяються певному співвласникові. На думку суду, другий варіант найбільш відповідає ідеальнім часткам сторін у житловому будинку, надає можливість кожному власнику обслуговувати свої будівлі та споруди, не порушує будівельних і санітарних норм та правил протипожежної безпеки, забезпечує можливість вільного проходу і проїзду сторонам до їх частин будинку і господарських споруд. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з суми судового збору 244 грн., а квитанції на підтвердження витрат на проведення експертизи позивачка суду не надала. На підставі викладеного,

Outcome: approved