Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просив: - визнати AT «Райффайзен Банк Аваль» таким, що втратив право на іпотеку 1/2 частини нежилого приміщення (магазин промислових товарів з офісними приміщеннями), загальною площею 213,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності, яке передавалось в іпотеку згідно з іпотечним договором, що був укладений 15 січня 2008 року у забезпечення генерального кредитного договору від 14 січня 2008 року № 014/15- 12/3209/1 (а також усіх додаткових угод до них, які можуть укладені до закінчення строку дії генеральної кредитної угоди та Кредитного договору); - застосувати наслідки припинення іпотеки шляхом зняття заборони з нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборони відчуження нерухомого майна, зареєстрованої 14 січня 2008 року за № 389 відносно [PERSON], а саме нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що в забезпечення виконання умов Генеральної кредитної угоди №014/15-12/3209 від 14 січня 2008 року та кредитного договору №014/15-12/3209/1 між позичальником [PERSON] і майновим поручителем [PERSON] та AT "Райффайзен Банк Аваль", 15 січня 2008 року було укладено іпотечний договір, згідно якого в заставу банку передано нежиле приміщення, загальною площею 213,7 кв. м., що знаходиться за адресою - [ADDRESS]. Рішенням Зарічного районного суду від 27 грудня 2010 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Сумської області від 07 квітня 2011 року, в рахунок погашення боргу за кредитним договором N014/15-12/3209 від 14 січня 2008 року в сумі 1 900 974,61 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки нежиле приміщення, загальною площею 213,7 кв. м., що знаходиться за адресою - [ADDRESS] та належить [PERSON] та [PERSON] та стягнуто судові витрати. У зв'язку з тим, що іпотеко держатель за результатами других прилюдних торгів не скористався правом, передбаченим частиною 1 цієї статті, іпотека може бути припиненою за рішенням суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов не визнав. Свої заперечення мотивує тим, що позивачем основне зобов'язання на даний час не виконане, не закінчено строк дії іпотечного договору, позивачем не виконуються умови договору і не вживаються заходи щодо погашення заборгованості перед банком в сумі понад 4 млн. грн., іншого майна, окрім заставного, боржник не має, підстави для припинення іпотеки відсутні. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про місце, день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. 17 листопада 2006 року між AT "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено Генеральну кредитну угоду за № 014/05-15/590, в рамках якої було укладено 5 кредитних договорів на загальну суму 153 500,00 доларів США. В забезпечення виконання умов Генеральної кредитної угоди № 014/05-15/590 від 17 листопада 2006 року було укладено договір поруки з [PERSON], який відповідно до умов п. 2.1, п. 3.1 договорів поруки несе солідарну з боржником відповідальність на всю суму заборгованості згідно ч .1, 2 ст. 554 Цивільного Кодексу України. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 серпня 2010 року стягнуто з [PERSON], як солідарного боржника [PERSON], заборгованість за Генеральною кредитною угодою № 014/05- 15/590 в сумі 818 174,14 грн. та судові витрати. Відповідно до п. 2, ч. 1 Кредитного договору № 014/15-12/3209/1 від 14 січня 2008 року, укладеного з AT "Райффайзен Банк Аваль" в рамках Генеральної кредитної угоди № 014/15-12/3209 від 14 січня 2008 року,. [PERSON] отримав кредит в розмірі 210 000,00 доларів США, зі сплатою 12,0 % річних строком погашення до 10 січня 2018 року В забезпечення виконання умов Генеральної кредитної угоди №014/15-12/3209 від 14 січня 2008 року та кредитного договору №014/15-12/3209/1 між позичальником [PERSON] і майновим поручителем [PERSON] та AT "Райффайзен Банк Аваль, 15 січня 2008 року було укладено іпотечний договір, згідно якого в заставу Банку передано нежиле приміщення, загальною площею 213,7 кв. м., що знаходиться за адресою - [ADDRESS]. Рішенням Зарічного районного суду від 27 грудня 2010 pоку, зміненим рішенням Апеляційного суду Сумської області від 07 квітня 2011 року в рахунок погашення боргу за кредитним договором N°014/15-12/3209 від 14 січня 2008 року в сумі 1 900 974,61 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки нежиле приміщення, загальною площею 213,7 кв. м., що знаходиться за адресою - [ADDRESS] та належить [PERSON] та [PERSON] та стягнуто судові витрати. Відповідно до п. 1 Кредитного договору №012/15-12/3339/1 від 07 березня 2008 року, укладеного з AT "Райффайзен Банк Аваль" в рамках Генеральної кредитної угоди №012/15-12/3339 від 07 березня 2008 року, [PERSON] отримав кредит в розмірі 204 600,00 дол. США, зі сплатою 13,25 % річних, строком погашення до 22 лютого 2012 року. В забезпечення виконання умов Генеральної кредитної угоди № 012/15-12/3339 від 07 березня 2008 року та всіх додаткових угод AT "Райффайзен Банк Аваль" було укладено договір поруки з [PERSON], який відповідно до умов п.2.1, п.3.1 договорів поруки несе солідарну з боржником відповідальність на всю суму заборгованості згідно ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного Кодексу України. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 серпня 2010 року стягнуто з [PERSON], як солідарного боржника [PERSON], заборгованість за кредитним договором № 012/15-12/3339/1 від 07 березня 2008 року в сумі 1 329 353,76 грн. та судові витрати. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком відповідно до ухвалених судом рішень складає понад 4 млн. грн. Виконавче провадження по виконанню рішень Зарічного суду м. Суми про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь AT "Райффайзен Банк Аваль" відкрито в 2010 році. Згідно з ч. 1, 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності. У рамках здійснення виконавчого провадження державний виконавець направив відповідні запити, за якими було перевірено майновий стан боржника, грошові кошти та рухоме чайно не були виявлені. Частиною 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно з Законом не може бути накладено стягнення. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності у боржника достатніх коштів та рухомого майна. В ході виконавчого провадження, по виконанню рішень суду про стягнення з [PERSON] на користь AT "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитними договорами, встановлено, що [PERSON] є співвласником нежилого приміщення, загальною площею 213,7 кв. м., що находиться за адресою - [ADDRESS]. За поданням державного виконавця ухвалою Зарічного районного суду м. Суми визначено частку [PERSON] в розмірі 1/2 частини та 04 вересня 2012 року проведено опис та арешт. В травні 2013 року проведено оцінку майна [PERSON] - 1/2 частина нежитлового приміщення загальною площею 213,7 кв. м., що находиться за адресою - [ADDRESS] оцінена в 368 920,00 грн. За результатами проведених торгів з продажу, належна [PERSON] частка не була реалізована навіть після її уцінки до 239 798,00 грн. 16 січня 2014 року державним виконавцем ВДВС Сумського МУЮ винесено постанови про повернення виконавчих документів про стягнення боргу з [PERSON], в якій зазначено, що майно за адресою [ADDRESS] не реалізовано, а іншого майна, належного боржнику не виявлено. Постанови отримані банком 27 січня 2014 року. 13 лютого 2014 року банком повторно подано до ВДВС Сумського МУЮ заяви про відкриття виконавчого провадження по стягненню боргу з [PERSON], що підтверджується копіями відповідних заяв з відмітками державної виконавчої служби. Таким чином, єдиним майном, за рахунок якого можливе погашення заборгованості [PERSON] перед банком, є 1/2 частина нежитлового приміщення загальною площею 213,7 кв.м., що знаходиться за адресою - [ADDRESS], та перебуває в іпотеці AT "Райффайзен Банк Аваль". Як вбачається з укладеного між сторонами іпотечного договору, іпотека за цим договором забезпечує виконання іпотекодержателя щодо виконання боржником і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі у такій валюті у такий спосіб і такому порядку, як встановлено в кредитному договорі з усіма змінами і доповненнями до нього. Зокрема, іпотека за цим договором забезпечує виконання таких вимог іпотекодержателя як повернення кредиту, сплати процентів, сплата пені за прострочення повернення кредиту, сплата пені за прострочення повернення кредиту, сплата процентів та штрафу за нецільовим використанням кредиту, відшкодування збитків та витрат, викликаних порушенням кредитного договору, розмір боргових зобов'язань. Таким чином, укладений договір іпотеки є забезпеченням виконання зобов'язання, строк виконання якого встановлений по 10 січня 2018 року. Крім того, нотаріусом накладена відповідно до іпотечного договору від 15 січня 2008 року заборона № 389 на відчуження нежитлового приміщення, яке належить [PERSON] та [PERSON], до припинення дії договору іпотеки. Зняття даної заборони відносно [PERSON] є неможливим, т. я. предметом іпотеки є цілісне майно, як належить двом особам. Ніяких дій по виділенню частки в натурі ні [PERSON], ні [PERSON] не вживали, вимог про припинення договору іпотеки не заявляли. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ч. 5 ст. З Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначені підстави припинення іпотеки, зокрема, є реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, а також інші підстави, передбачені цим Законом. Вдповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна, якщо другі прилюдні торги визнано такими, що не відбулись, а якщо він таким право не скористався, іпотека може бути припиненою за рішенням суду. Системний аналіз положень ст. ст. 3, 17, 49 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави дійти висновку, що припинення іпотеки є правом суду з урахуванням конкретних обставин справи. З матеріалів справи встановлено, що основне зобов'язання не припинено, позичальником не виконуються умови договору і не вживаються заходи щодо погашення заборгованості. Враховуючи, що основне зобов'язання на даний час не припинено, не закінчено строк дії іпотечного договору, позивачем не виконуються умови договору і не вживаються ним заходи щодо погашення заборгованості перед банком в сумі понад 4 млн. грн., іншого майна, окрім заставного, боржник не має, підстави для припинення іпотеки відсутні. Враховуючи всі вищезазначені обставини в їх сукупності, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, а тому в позові необхідно відмовити в зв»язку з необґрунтованістю.

Outcome: dismissed