Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

28.05.2014 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (далі ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № NKJXGK00000003 від 06.12.2005 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.12.2015 року. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 06.12.2005 року між [PERSON] та банком укладено договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку банку передано належну позичальникові квартиру [ADDRESS]. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 10000 грн. Посилаючись на те, що [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, просить в рахунок заборгованості за кредитом у розмірі 10513 грн. 03 коп., звернути стягнення на квартиру, передану в іпотеку шляхом її продажу з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з наданням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу іпотеки та виселити з вищевказаної квартири [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі. В подальшому представник позивача надав уточнену позовну заяву у якій просив, окрім [PERSON], виселити з вказаного будинку членів її сім'ї [PERSON] та [PERSON] Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив справу розглянути без його участі. Уточнені позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася згідно повідомлення на конверті за вказаною адресою не проживає. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, вважається такою, що повідомлена належним чином. Судом у якості співвідповідачів залучені [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані з [PERSON] за однією адресою. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, на підставі п.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Судом приймалось рішення на підставі доказів, що є у матеріалах справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. З підпунктів 1.1 копії кредитного договору № NKJXGK00000003 від 06.12.2005 року (далі Договір) вбачається, що "Приватбанк" (після перейменування - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") надав [PERSON] кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк до 05.12.2015 року включно у вигляді не поновлюваною кредитної лінії у розмірі 7000,00 грн. на придбання квартири, а також сплату страхових платежів у сумі 830,00 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,75 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,16% від суми наданого кредиту щомісячно в період сплати комісії за дострокове погашення кредиту. Відповідно до п.3.2, 4.1 Договору, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує відсотки за користування кредитом у розмірі 3,82 % на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом, а також нараховується пеня у розмірі 0,15 відсотків від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами був укладений договір іпотеки від 06 грудня 2005 року, за яким відповідачка надала в іпотеку належну їй трикімнатну квартиру загальною площею 90,30 кв.м., житловою площею 39,10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно пунктів 15.7.1, 15.7.2, 21 Договору Іпотеки, Банк має право у випадку невиконання будь-якого із зобов'язання передбачених Кредитним договором, задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке може здійснюватись за рішенням суду, виконавчого напису нотаріуса, або шляхом позасудового врегулювання. Відповідачка порушила зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 08.05.2014р. заборгованість по кредиту складає 10513 грн. 03 коп. в тому числі: 6315 грн. 15 коп. - заборгованість за кредитом; 1680 грн. 23 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 134 грн. 40 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2383 грн. 25 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до п.9 Договору, заставна вартість предмета іпотеки на день укладення договору іпотеки за згодою сторін була встановлена у розмірі 10000 грн. В договорі іпотеки вказана вартість іпотечного майна. У разі виникнення між сторонами спору щодо оцінки іпотечного майна, то залежно від того, яка сторона її оспорює, вона зобов'язана за змістом ч. 3 ст. 10 ЦПК довести інший його розмір, зокрема подати клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи. Тому при визначенні початкової ціни для продажу іпотечного майна слід виходити саме з вартості іпотечного майна. Крім того, визначена судом початкова ціна предмету іпотеки не порушує права банку, оскільки питання остаточної ціни вирішується в процесі реалізації майна. У відповідності до умов договору та положень діючого законодавства [PERSON], за вихідним номером 30.1.0.0/2-518 від 29.03.2014 року Заказною поштою 07.04.2014 року було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості. Докази отримання боржником вказаної вимоги у матеріалах справи відсутні. При цьому, відповідно до положень ст.35 Закону України «Про іпотеку», відсутність письмової вимоги або попередження, не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, у встановленому законом порядку. Заборгованість [PERSON] на день постановлення рішення не погашена. Відповідно до ст.1050 ч.2 ЦК України, та як роз'яснено п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (далі Постанова), якщо договором встановлений обов'язок позивальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати відсотків, належних йому за договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приймаючи до уваги, що відповідно до ст.7 ч.1 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель за рахунок предмету іпотеки, вправі задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги. Включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Та відповідно до ст.33 ч.1 цього ж Закону- у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає за необхідне в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру загальною площею 90,30 кв.м., житловою площею 39,10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на передане в іпотеку майно, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором є обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому реалізацію предмету іпотеки слід визначити шляхом його продажу з встановленням початкової ціни не менше 10000 грн., з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також наданням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки. Щодо позовних вимог Банку, по виселенню відповідачів з вказаного житла, суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. А отже, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за умови - якщо мешканці добровільно протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в іншій погоджений сторонами строк не звільняють квартиру, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні докази виконання положень, встановлених ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців з квартири, на яку здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги одночасно зі вказаним рішенням не можуть бути задоволені, так як на цей момент відсутні порушення, не визнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя щодо звільнення вказаного житла його мешканцями. Суд не приймає до уваги, як доказ, направлення відповідачці листа за вихідним номером 30.1.0.0/2-518 від 29.03.2014 року оскільки, факт отримання іпотекодавцем та іншими відповідачами, вимоги, щодо звільнення іпотечного майна, як того вимагає закон (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України по справі №6-57ц12 від 12 березня 2012 року, що є обов'язковою відповідно до ст. 360-7 ЦПК України) суду не надано. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що банком не було дотримано вимог наведених правових норм щодо порядку виселення мешканців житлового будинку, що є предметом іпотеки, а тому вимога щодо виселення є передчасною. У відповідності зі ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial