Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вимогами до ТДВ Страхова компанія «Альфа - Гарант» , які згідно уточнень полягають у наступному. Позивач просить стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» суму страхового відшкодування у розмірі 26 944,42грн. , та відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 10 000,00грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 серпня 2014 року виникла дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON], внаслідок чого було завдано механічних пошкоджень автомобілю «Додж», яким керувала позивач [PERSON] Відповідач безпідставно не здійснює виплату страхового відшкодування, що в свою чергу призводить до порушення прав позивача та завдає душевних страждань. Під час розгляду представник позивача [PERSON] підтримав вимоги просив їх задовольнити, надавши додаткові письмові пояснення та наполягав на прийтятті до уваги розміру відшкодування визначеного експертом у звіті №8762 ві 17.09.2014. Одночасно просив не брати до уваги висновок складений за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи, оскільки експерт не вірно розрахував вартість запасних частин, що призвело до заниження суми збитку. Представник відповідача [PERSON] подав свої письмові заперечення, в яких вказує на те, що після звернення позивача до страхової компанії було роз'яснено необхідність надання повноважень на отримання цієї виплати, проте позивачем так і не було надано вказаного підтвердження. При цьому представник відповідача вважає можливим взяти до уваги висновок складений експертами КНДІСЕ 13.09.2015 за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 15 678,99грн. за вирахуванням ПДВ . Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином за місцем свого проживання. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази надані сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що 12 серпня 2014 року о 07.30год. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] на Ленінградській площі в м. Києві, під час зміни напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] (надалі Позивач) , чим порушив п.п.10.1,10.3 Правил дорожнього руху України. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу ТОВ «Ремонтник» застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» (надалі Відповідач). 17 вересня 2014 року на замовлення Відповідача оцінювачем [PERSON] було складено звіт №8762 відповідно до якого матеріальний збиток без врахування ВТВ складає 12 838,70грн. Не погодившись із висновком вказаного Звіту, Позивач замовив визначення матеріального збитку у іншого оцінювача. Відповідно до висновку №8908 від 26 грудня 2014 року, складеного оцінювачем - ФОП [PERSON] , який має відповідний сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, вартість матеріального збитку складає 27 454,42грн. 15 січня 2015 року Позивач направила претензію до Відповідача. Також встановлено, що власником пошкодженого 12 серпня 2014 року транспортного засобу є [PERSON] Проте згідно видної нею довіреності 19 вересня 2014 року остання уповноважила [PERSON] бути її представником, здійснювати всі необхідні та отримувати відшкодування. В період розгляду цивільної справи позивачу було сплачено розмір франшизи 510грн. 13 вересня 2015 року за наслідками проведеної судової авто товарознавчої експертизи експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз складено висновок №12844\\15-54, згідно якого вартість матеріального збитку завданого власникові автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, в цінах на момент проведення експертизи, складає 15 678, 99грн. Суд не приймає заперечень представника позивача щодо сумнівності вказаного висновку або його неправильності, оскільки останній складений у відповідності до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень. При цьому експерт надав додаткові роз'яснення в письмовому вигляді на питання позивача (а.с.152). Крім того під час судового розгляду 01.06.2016 експерт Матвеїв В.В. підтвердив складений ним висновок та надав додаткові роз'яснення. Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Статтею 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка булла заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. 00 коп. на одного потерпілого. Франшиза складає 510грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 15 678,99грн. за відрахуванням 510грн. вже отриманих позивачем, що складає 15 168,99грн. При цьому відповідач безпідставно не виплачував позивачу страхове відшкодування, у визначеному ним розмірі, оскільки позивач відповідно до виданої їй довіреності має право отримувати вказані виплати. У відповідності із ч. 1 ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Підстави для відшкодування моральної шкоди страховою компанією визначені виключно положеннями ст. 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Отже страхова компанія несе відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування виключно виплатою неустойки. За викладених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зокрема щодо відшкодування матеріальних витрат в розмірі 15 168,99грн. Та відмови у повному обсязі щодо вимог про відшкодування моральної шкоди. Крім цього з відповідача необхідно стягнути судовий збір щодо задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial