Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету П'ятихатської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] є її батьком, [INFO] батько помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок [ADDRESS]. З приводу отримання спадщини після смерті батька звернулась до П`ятихатської державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки батько за життя не зареєстрував своє право на вказаний будинок та у зв'язку з тим, що неможливо встановити вірну адресу вищезазначеного житлового будинку. У зв'язку з вищевказаним просить визнати за нею право власності на житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повнмоу обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач виконавчий комітет П'ятихатської міської ради Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, надіслали листа з проханням справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують /а.с.42/. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 24 квітня 1958 року виконавчим комітетом П'ятихатської міської ради депутатів трудящих було прийнято рішення № 6/63 про відвід земельної ділянки [PERSON] під будівництво індивідуального житлового будинку за адресою [ADDRESS] та відповідно до Акту відводу земельної ділянки від 12 травня 1958 року був здійснений відвід у натурі земельної ділянки за цією адресою, загальною площею 600 кв.м. /а.с.12-13/. 12 травня 1958 року між [PERSON] та виконавчим комітетом П'ятихатської ради депутатів трудящих укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, відповідно до якого [PERSON] було надано на праві безстрокового користування земельну ділянку загальною площею 600 кв.м. за адресою [ADDRESS] для будівництва одноповерхового житлового будинку, житловою площею 29,49 кв.м., з кількістю 3 кімнати /а.с.10-11/. Відповідно до копії розпорядження міського голови П'ятихатської міської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області від 10.02.2016 року у зв'язку зі здійсненням заходів декомунізації в [ADDRESS]/а.с.26/. Як вбачається з технічного паспорта житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] побудовано в 1981 році /а.с.15-18/. Згідно із записом господарської книги - домоволодіння [ADDRESS] закріплене за [PERSON] /а.с.22-25/. [INFO] в м. П'ятихатки Дніпропетровської області [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.9/. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження, де батьком [PERSON] зазначений [PERSON] /а.с.7/. 22 листопада 1980 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після чого позивачці присвоєно прізвище «[PERSON]», про що свідчиь копія свідоцтва про укладення шлюбу /а.с.8/. 17 березня 2016 року державним нотаріусом П'ятихатської державної нотаріальної контори позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] відмовлено, оскільки [PERSON] за життя не зареєстрував право власності на житловий будинок [ADDRESS] та із наданих документів неможливо встановити вірну адресу вищевказаного житлового будинку /а.с.29/. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12) Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦK України, листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до додатку 3 "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно" рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Таким чином, будівництво спірного будинку було закінчено до 5 серпня 1992 року та діючим на той час законодавством обов'язковість його державної реєстрації не була передбачена, а в технічному паспорті, з урахуванням відомостей якого позивачем заявлений позов, не міститься ніяких застережень щодо незаконності або самочинності будівництва будь-яких приміщень чи прибудов та в судовому засіданні не було встановлено порушення законних прав інших осіб при будівництві спірного будинку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач іншим шляхом, крім судового не може захистити свої спадкові права, оформлення спадкових прав на житловий будинок не порушує законних прав та інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] є законними та обгрунтованими, в зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved