Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач 26.06.2014 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Акцент Банк" заборгованість у розмірі 14 783,57 грн. за кредитним договором № б/н від 20.09.2008 року та судові витрати у розмірі 243,80 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві покликається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.09.2008 року між ЗАТ "Акцент-Банк" правонаступником якого є ПАТ «Акцент-Банк» та відповідачкою, [PERSON] отримала кредит у розмірі 2200,00 грн. У вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ «Акцент-Банк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. У зв'язку із не виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 04.04.2014 року у неї виникла заборгованість у розмірі 14783,57 грн., яка складається з наступного: 1847,06 грн. - заборгованість за кредитом; 6751,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5005,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, штрафи: 500,00 грн.- штрафи (фіксована частина), 680,17 -штраф (процентна складова). Оскільки вищезазначена заборгованість не повертається відповідачем у добровільному порядку, тому позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду. Представник позивача ПАТ "Акцент-Банк" в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд цивільної справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 20.09.2008 р. між ЗАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг а також тарифами становить між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у заяві. Згідно умов зазначеного кредитного банк надав позичальнику строковий споживчий кредит у розмірі 2200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності із положеннями ст. 1 ЗУ "Про захист прав споживачів" споживчим кредитом є кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому із грошових зобов»язань, передбачених даним договором більше, ніж 120 днів, відповідач зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 20.09.2008 року заборгованість [PERSON], станом на 04.04.2014 року становить 14 783,57 грн., яка складається з наступного: 1847,06 грн. - заборгованість за кредитом; 6751,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5005,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, штрафи: 500,00 грн.- штрафи (фіксована частина), 680,17 -штраф (процентна складова). Відповідно до пункту 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Враховуючи положення ст. 11 ч.13 п. 7 ЗУ "Про захист прав споживачів", у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), вказане застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Нормами ст. 259 ч. 1 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. В силу положень ст. 267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування, якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Не зважаючи на те, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки у відповідача дійсно існує заборгованість за кредитним договором, з врахуванням того, що кредитний договір укладено 20.09.2008 року, строком на 12 місяців, сторонами не представлено суду письмового договору про збільшення строку позовної давності, на момент звернення позивача із позовною заявою до суду 26.06.2014 року, строки позовної давності, встановлені законом сплили. Із наведеного слідує, що позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.09. 2008 року задоволенню не підлягають з підстав визначених ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Outcome: dismissed