Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач КС "Гарант" звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором від 03.12.2014 року в розмірі 7297,22 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачами умов кредитного договору та не повернення коштів у повному обсязі. Представник позивача Драгомирецька І.М. в судовому засідання з урахуванням уточнення позовних вимог просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в розмірі 6297,22 грн. Вказала, що відповідачем в рахунок погашення суми заборгованості 15.09.2016 року сплачено 1000,00 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час, день та місце розгляду повідомлявся належно. Подав до суду заяву, в якій зазначив, що у зв"язку з проходженням довготермінової реабілітації не має можливості з"явитись в судове засідання. Вказав, що на даний час не спроможний погасити кредит, з причин тимчасової втрати майна, у зв"язку з чим СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12016100080012786, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 356 КК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 03.12.2014 року між Кредитною спілкою "Гарант" та [PERSON] укладено кредитний договір №135/14, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 11000,00 грн., а позичальник зобов"язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 45% річних. Тип процентної ставки - фіксована (а.с. 4-5). Відповідно до п. 1.3 кредитного договору кредит надавався на строк дванадцять місяців з 03.12.2014 року по 03.12.2015 року. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, у розмірі встановленому договором, що підтверджується видатковим касовим ордером від 03.12.2014 року (а.с. 16). З метою забезпечення виконання зобов'язань 03.12.2014 року між Кредитною спілкою "Гарант" та [PERSON] укладено договір поруки №142/14, згідно якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати по зобов'язаннях позичальника, що випливають з кредитного договору, в повному обсязі як солідарні боржники (а.с. 9). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем було здійснено останній платіж по тілу кредиту 15.09.2016 року в розмірі 234,93 грн., та в цей період за процентами в розмірі 765,07 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач свої зобов'язання по договору не виконує належним чином, чим порушує умови договору та норми цивільного законодавства, зокрема ст.ст. 526, 1054 ЦК України. Так, станом на 23.03.2017 року сума заборгованості позичальника перед банком за кредитним договором від 03.12.2014 року становить 6297,22 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Посилання відповідача [PERSON] в письмових запереченнях на тимчасову втрату майна не звільняє відповідача від взятих на себе зобов»язань. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Пунктом 5.1 договору поруки передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 03.12.2022 року. Враховуючи викладене підстави для визнання поруки припиненою відсутні. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 1378,00 грн. судового збору.

Outcome: approved