Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

24.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та згідно редакції від 23.05.2016 року просив суд ухвалити рішення яким: Встановити порядок користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: м.Одеса, вул. Макарова, 66 між ним, [PERSON], та [PERSON], залишити в його, [PERSON], користуванні земельну ділянку площею 916, 9 кв.м. та земельну ділянку площею 13,1 кв.м. (площею забудови гаражу) з межами: від точки 5 від зовнішньої стіни житлового будинку літ. "А" по внутрішній стіні будівлі на відстані 6,49 м. до точки 6; поворот вліво по прямій лінії на відстані 0,25 м. до точки її поворот вправо по прямій лінії на відстані 3,38 м. до точки поворот вправо по прямій лінії на відстані 2,08 м. до точки далі по прямій лінії на відстані 0,48 м. до точки 10; поворот вліво по прямій лінії по зовнішній стіні будинку літ "В" на відстані 6,60 м. до точки 11; поворот вправо по прямій лінії по існуючій огорожі на відстані 6,70 м. до точки 12; поворот вліво по прямій лінії по існуючій огорожі на відстані 1,18 м. до точки 13; поворот вправо по прямій лінії по існуючій огорожі на відстані 8,47 м. до точки 14; поворот вправо по прямій лінії по існуючій огорожі на відстані 1,20 м. до точки 15; поворот вліво по прямій лінії по існуючій огорожі на відстані 8,36 м. до точки 16; далі по прямій лінії у тому ж напрямку на відстані 1,54 м. до точки 17; поворот вправо по прямій лінії по існуючій огорожі на відстані 0,75 м. до точки 18; поворот вліво по прямій лінії по існуючій огорожі (сітка рабиця) на відстані 22,28 м. до точки 19; далі в тому ж напрямку по існуючій огорожі на відстані 8,54 м. до точки 20; поворот вправо по прямій лінії по існуючій огорожі на відстані 0,87 м. до точки 21; поворот вліво по прямій лінії по існуючій огорожі (сітка рабиця) на відстані 20,96 м. до точки 22; поворот вправо по прямій лінії по існуючій огорожі на відстані 1,23 м. до точки 23; поворот по нахильній лінії на відстані 10,32 м. до точки 24; поворот вправо по прямій лінії на відстані 46,50 м. до точки 25; далі в тому ж напрямку на відстані 16,89 до точки 26; далі в тому ж напрямку на відстані 4,91 м. до точки 27; поворот вліво по прямій лінії по існуючій огорожі на відстані 8,58 м. до точки 28 (точка існуючих воріт ([PERSON]О.); поворот вправо по прямій лінії (по існуючим воротам [PERSON]О.) на відстані 3,34 м. до точки 38(кут житлового будинку літ. "А"); далі по прямій лінії по зовнішній стіні будинку літ. "А" на відстані 8,94 м. до точки 5; з входом на земельну ділянку з території загального користування площею 69,9 кв.м. Виділити в натурі йому, [PERSON], у власність з домоволодіння № 66 по вул. Макарова, в м. Одесі, окремий об'єкт нерухомості - домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Макарова, 66 в будинку літ. "А" з прибудовами літ. "А1-ж", літ. "а2" загальною площею 90,4 кв.м. в тому числі житловою 32,6 кв.м. - у складі приміщень: 4-1 - підвал площею 17,5 кв.м.; 4- 2 котельня площею 4,2 кв.м.; 2-1 вітальня площею 20,7 кв.м.; 2-2 житлова площею 20,6 кв.м.; 2-4 санвузол площею 4,3 кв.м.; 2-5 кухня площею 8, 1 кв.м.; 2-6 житлова площею 12,0 кв.м.; 2-7 коридор площею 3,0 кв.м.; житловий будинок літ. "В" загальною площею 44,2 кв.м. в тому числі житлова 19,2 кв.м. - у складі приміщень: 3-1 коридор площею 6,2 кв.м.; 3-2 житлова площею 8,0 кв.м.; 3-3 житлова площею 11.2 кв.м.; 3-5 санвузол площею 2,5 кв.м.; 3-6 кухня площею 8,5 кв.м.; 3-7 веранда площею 7,8 кв.м. та господарських будівель та споруд літ. "Т" - гараж; літ."Щ,Ш" - вбиральні; лі. "И" літня кухня; літ "К,Х" - сараї; літ. "Ц" літній душ; літ. "Є.Ю.Я" - навіси; І- колодязь, огородження, мостіння. Припинити право спільної часткової власності на 7/10 частин домоволодіння розташованого за адресою: м. Одеса, вул Макарова, 66. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить 7/10 часток домоволодіння, яке розташовано на земельній ділянці розміром 1725 кв.м. за адресою м. Одеса, вул. Макарова, 66, іншим співвласником є відповідач [PERSON] Позивач стверджує, що відповідач не надає своєї згоди на виділення його частки домоволодіння в окреме домоволодіння, і він не може розпоряджатися своєю часткою без згоди відповідача, а також перешкоджає йому у користуванні земельною ділянкою. Саме недосягнення домовленості у спільному користуванні майном і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов визнали, проти його задоволення не заперечували. Представник третьої особи Одеської міської ради у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 липня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори реєстраційний № 3-1410, позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 7/10 частин домоволодіння, що знаходиться у місті Одесі по вулиці Макарова, будинок під № 66, та в цілому складається з двох камяних житлових будинків, загальна житлова площа яких становить 95, 4 кв.м. та надвірних споруд: «Б» гараж, «И» літня кухня, «К» сарай, «С» альтанка, «Л» альтанка, «М» літня кухня, «Н» котельна, «Р» навіс, «О» вбиральня, «П» душ, «Т» гараж, «Х» сарай, «Ш» вбиральня, № 1,3, 6-9 огорожа, І, V цистерна, ІІ, ІV, VІ мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 1725 кв.м. Слід зазначити, що на самовільно зведені споруди: сарай «Ц», душ «Щ», навіси «Э,Ю,Я» - свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Іншим співвласником вказаного домоволодіння є відповідач по справі [PERSON], якій на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20 квітня 1990 року належить 3\\10 частин вищевказаного домоволодіння. Земельна ділянка, на якій розташоване спірне домоволодіння, знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. У відповідності до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до вимог статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. В абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. N 7 визначено, що при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Однак, на думку суду, вимоги [PERSON] про виділення йому у власність з домоволодіння № 66 по вул. Макарова в м. Одесі окремого об'єкту нерухомості - домоволодіння, яке розташоване за тіє ю ж адресою: м. Одеса, вул. Макарова, 66 в будинку літ. "А" з прибудовами літ. "А1-ж", літ. "а2" загальною площею 90,4 кв.м. в тому числі житловою 32,6 кв.м. - у складі приміщень: 4-1 - підвал площею 17,5 кв.м.; 4- 2 котельня площею 4,2 кв.м.; 2-1 вітальня площею 20,7 кв.м.; 2-2 житлова площею 20,6 кв.м.; 2-4 санвузол площею 4,3 кв.м.; 2-5 кухня площею 8, 1 кв.м.; 2-6 житлова площею 12,0 кв.м.; 2-7 коридор площею 3,0 кв.м.; житловий будинок літ. "В" загальною площею 44,2 кв.м. в тому числі житлова 19,2 кв.м. - у складі приміщень: 3-1 коридор площею 6,2 кв.м.; 3-2 житлова площею 8,0 кв.м.; 3-3 житлова площею 11.2 кв.м.; 3-5 санвузол площею 2,5 кв.м.; 3-6 кухня площею 8,5 кв.м.; 3-7 веранда площею 7,8 кв.м. та господарських будівель та споруд літ. "Т" - гараж; літ."Щ,Ш" - вбиральні; лі. "И" літня кухня; літ "К,Х" - сараї; літ. "Ц" літній душ; літ. "Є.Ю.Я" - навіси; І- колодязь, огородження, мостіння не підлягають задоволенню, тому що загальна площа двох кам'яних будинків, які перебувають у власності сторін, про яку йдеться в свідоцтві про право на спадщину від 25.07.2006 року, складає 95,4 кв.м., а позивач просить виділити лише йому в будинку літ. "А" з прибудовами літ. "А1-ж", літ. "а2" загальною площею 90,4 кв.м. та житловий будинок літ. "В" загальною площею 44,2 кв.м., що не відповідає загальній площі, вказаній у правовстановчих документах сторін. При цьому суд не приймає до уваги посилання представника позивача на наявну у справі копію декларації про готовність до експлуатації об'єкта, так як вказана декларація не є правовстановчим документом, що посвідчує право позивача на вказані будівлі. Таким чином, суд позбавлений можливості встановити, за рахунок чого відбулось збільшення площі будинків, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Макарова, 66, яка згідно технічного паспорту від 03.09.2015 року складає 192,7 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 ЦПК.) У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Крім того, суд також бере до уваги визнання відповідачем позову, що свідчить про відсутність будь-якого спору між сторонами з приводу виділу в окремий об'єкт нерухомості. А за наявності згоди усіх співвласників виділ частки в спільному майні в натурі здійснюється шляхом укладення договору, який підлягає нотаріальному посвідченню. Більш того, Положенням про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженим рішенням Одеської міської ради № 384-VІ від 28.03.2011 року, (в редакції чинної на час затвердження)\~ в тому числі передбачено, що райадміністрація видає розпорядження про: затвердження розподілу часток жилих приміщень та господарських споруд, а також розділу та виділу. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] 18.06.2014 року також була отримана Декларація про готовність об'єкту до експлуатації. Відомості про реєстрацію за відповідачем права власності на реконструйоване майно в матеріалах справи відсутні. Згідно\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~статті 58 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2.\~ст. 59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.\~\~ Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Разом з тим відповідно до ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Згідно ч. 2-3 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у міста Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 11 постанови, одночасно з розв'язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким житловий будинок належить на праві спільної власності. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, зважаючи на той факт, що між сторонами склався певний порядок користування земельною ділянкою, який раніше документально не встановлювався, визнання позову відповідачем в цій частині, суд дійшов висновку, що необхідно визначити порядок користування між [PERSON] та [PERSON] земельною ділянкою, розташованою за адресою м. Одеса, вул. Макарова, 66 відповідно до часток у праві власності на домоволодіння, згідно варіанту висновку № 2952 судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 05.01.2016 року, виготовленого експертом Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Суд враховує, що наданий експертом варіант порядку користування земельною ділянкою, є єдиним та відповідає фактичному порядку користування, що склався між сторонами.

Outcome: partial