Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

17.05.2021 до Турківського районного суду Львівської області від Шевченківського районного суду Львівської області надійшла справа за територіальною юрисдикцією за позовом [PERSON] до АТ "Ідея Банк", третя особа: приватний нотаріус Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами. За місцем праці позивачки від приватного нотаріуса надійшла постанова від 31.08.2020 про звернення стягнення на її заробітну плату. Вказана постанова винесена на підставі виконавчого напису №681 від 21.04.2020, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь АТ "Ідея Банк" заборгованості в розмірі 107 423,75 грн. Позивач вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки відсутній нотаріально завірений договір на підставі якого нотаріус міг би видати виконавчий напис. Оскільки, під час вчинення виконавчого напису мало місце порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповноважність нотаріуса, неповідомлення боржника, не з`ясування безспірності боргу, порушення права боржника на спростування розміру заборгованості), а також те, що вимоги банку про стягнення заборгованості є необґрунтованими, тому просить визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 17.05.2021, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 18.05.2021 відкрито провадження у цивільній справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 18.05.2021 задоволено заяву представника позивача [PERSON] - Квак В.В. про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №681 від 21.04.2020, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 06.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на виконання ухвали суду від 18.05.2021 надано належним чином завірені копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Квак В.В. не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його та позивача відсутності, позов задовольнити. Представник відповідача Акціонерного товариства "Ідея Банк" в судове засідання не з`явився, 21.09.2021 подав до суду відзив на позовну заяву, позов не визнає. Просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 24.04.2019 між Акціонерним товариством "Ідея Банк" та позивачкою [PERSON] укладений кредитний договір №Р20.00206.005188158, згідно з яким сума кредиту становить 74 000,00 грн, а процентна ставка є змінювана. Відповідно до п.1.8 цього Договору змінювана процентна ставка визначається як змінна частина ставки в розмірі 9,5% збільшена на маржу Банку в розмірі 5,5%. Дата повернення кредиту - 24.04.2023 (п. 1.6 Договору). Як видно з вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань від 10.03.2020 №12.4.2/Р20.00206.005188158, [PERSON] повідомлялася про стан її заборгованості за кредитним договором. АТ «Ідея Банк» заявив вимогу про термінове, протягом 30 календарних днів з дня направлення цієї вимоги, виконання зобов`язання за кредитним договором, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Повідомлено [PERSON] , що у випадку непогашення заборгованості в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги, банк буде змушений здійснити стягнення заборгованості у безспірному порядку, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір банку. Дану вимогу [PERSON] одержала 24.03.2020, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 21.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на підставі статті 87 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №681 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Ідея Банк" за період з 24.02.2020 по 10.03.2020 включно в розмірі: 68 592,34 грн. - строковий основний борг; 4 654,46 грн. - прострочений основний борг; 7367,90 - прострочені проценти; 449,99 грн. - строкові проценти; 2 270,69 грн. - строкова плата за обслуговування кредиту; 2 690,85 грн. - пеня; 1 900,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 107 423,75 грн. за договором кредиту №Р20.00206.005188158 від 24.04.2019. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. відкрито виконавче провадження ВП №62899309, винесено постанову про арешт коштів боржника від 31.08.2020. Вважаючи виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, позивач оспорила такий в суді з наміром захистити своє порушене цивільне право. Вирішуючи спір, суд виходить з наступних положень закону та відповідних правовідносин. Так, згідно зі ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У положеннях ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 №3425-XII (далі Закон № 3425 ХІІ), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону № 3425 ХІІ, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону № 3425 ХІІ, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку №1172. Водночас, Перелік №1172 не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі №3425-XII та Порядку №296/5. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів». Цією Постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" Переліку №1172 та доповнено його новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Вказана Постанова № 662 від 26.11.2014 надала право нотаріусу вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, вказану постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін, а Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Відтак, чина редакція Переліку №1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Оскаржуваний позивачем виконавчий напис був вчинений нотаріусом 21.04.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Отже, станом на 21.04.2020 чинне законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису за кредитним договором, укладеному в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. За таких обставин, аргументи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву про те, що спірний виконавчий напис вчинено до втрати чинності постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 (п. 2 Переліку) суд відхиляє як безпідставні, а покликання відповідача на постанову Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 355/1214/16-ц суд ввважає неспароможними, оскільки викладені обставини у справі № 355/1214/16-ц, на які вказаує відповідач у відзиві, не є релевантними до обставин у даній цивільній справі. Як видно з наданих суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на виконання ухвали суду від 18.05.2021 копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, стягувачем було надано такі документи: оригінал договору кредиту №Р20.00206.005188158 від 24.04.2019, копію розрахунку боргу станом на 10.03.2020, копію вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань від 10.03.2020 та підтверджень про вручення такої вимоги; копію розрахунку боргу за кредитним договором №Р20.00206.005188158 від 24.04.2019; копію виписки з 01.01.2000 по 17.04.2020; довідку про ненадходження платежів від 17.04.2020; заяву про вчинення виконавчого напису від 17.04.2020. Відтак, суд встановив, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально та суду не надано доказів на підтвердження протилежного. При цьому, незважаючи на відсутність оригіналу нотаріально посвідченого договору та те, що судовим рішенням 22.02.2017 були скасовані зміни до Переліку №1172 в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі договору кредиту, який не є нотаріально посвідченим договором. За таких обставин, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем оригіналу нотаріально посвідченого договору кредиту. При цьому, суд враховує те, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому дослідження питання щодо безспірності за кокретних обставин у цій справі не вплине на вирішення спору, з урахуванням порушеної нотаріусом процедири видачі спірного виконавчого напису на підставі договору, який не був нотаріально посвідчений. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені в постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц та позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в Постанові від 23.06.2020 № 645/1979/15-ц). Щодо тверджень представника позивача про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус вийшов за межі своїх повноважень, оскільки нотаріус був обізнаний, що боржник знаходився у м.Львові, а за таких умов Київський міський округ не має жодного відношення до спору, то такі суд відхиляє як безпідставні, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст.13-1 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Пунктом 1.4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 передбачено, що виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Оскільки, при вчиненні такої нотаріальної дії, як вчинення виконавчого напису - діє загальне правило територіальної компетенції, тому представник АТ "Ідея Банк" мав право звернутись до будь-якого нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, а тому з урахуванням того, що виконавчий напис вчинено в м. Києві, порушень територіальної юрисдикції приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, допущено не було. Відтак, ураховуючи встановлені у справі обставини, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими, доведеними, а тому позов є підставним і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд стягує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним позовним вимогам. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 18.05.2021, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved