Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 25.09.2017 року помер її батько [PERSON], який на час смерті був зареєстрований в [INFO]. Стверджує, що після смерті останнього відкрилася спадщина на належне йому майно. Зазначає, що батько за життя розпорядився усім своїм майном, склавши заповіт на неї (позивача). Вказує, що у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки потребувала постійного стороннього догляду, який був зумовлений значним погіршенням стану здоровя (протягом березня 2018р. періодично хворіла та перебувала під наглядом лікаря). Вважає, що пропустила строк подачі заяви в нотаріальну контору з поважних причин, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визначити їй, позивачу [PERSON], додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька спадкодавця [PERSON], який помер 25.09.2017р. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, з підстав наведених у позові. Представник відповідача - Волицької сільської\~ради Мостиського\~району Львівської\~області в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, покликаючись на те, що є інші спадкоємці, які прийняли спадщину, а також, що це порушить права неповнолітньої онуки спадкодавця [PERSON] Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, а надіслав заяву повідомлення від 16.11.2018р. та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 12.11.2018р. №54043923,відповідно до якої спадкова справа заведена після смерті [PERSON] зберігається у приватного нотаріуса [PERSON] Просив слухати дану справу у його (представника) відсутності. Третя особа приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву-повідомлення від 07.11.2018р. про розгляд справи у його відсутності, а також копії сторінок спадкової справи №392/2018, заведеної після смерті [PERSON] Третя особи - [PERSON] в судовому засіданні 06.12.2018р. не заперечила проти позовних вимог позивача, однак в судове засідання призначене на 03.01.2019р. не зявилася, не повідомила про причини своєї неявки та не надіслала клопотання про відкладення розгляду справи. Третя особа - [PERSON] був своєчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявився, не повідомив про причини своєї неявки та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти позовних вимог позивача. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до наступного висновку. Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ст.ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст.ст.\~1216,\~1217,\~1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 25.09.2017 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Із копій свідоцтва про народження серія І-СГ №479085 від 05.03.1977р. і свідоцтва про одруження серія І-СГ №007873 від 11.04.1998р. вбачається, що позивач [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON] Спадкодавець [PERSON] за життя розпорядився усім своїм майном, склавши 13.07.2015р. заповіт на імя своєї дочки [PERSON], позивача по справі. Отже, позивач мала прийняти спадщину в строк до 25.09.2018р. включно. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Підпунктом 1.12. пункту 1 глави 10 розділу II Наказу|Порядоку, Мінюст, від 22.02.2012, № 296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до довідок виконавчого комітету Волицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 24.07.2018р. №1088 та від 21.05.2018р. №693 спадкодавець [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO]. Отже, місцем відкриття спадщини є с.Волиця, вул.Заколійська,11, Мостиського району Львівської області. Підпунктами 3.21, 3.22 пункту 3 глави 10 розділу II Наказу|Порядоку, Мінюст, від 22.02.2012, № 296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] не проживала із спадкоємцем за зареєстрованим місцем його проживання та до 25.09.2018р. із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звернулась, оскільки у прийнятті такої 28.09.2018р. приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу [PERSON] відмовлено, через пропуск останньою строку для прийняття спадщини. Так, 21.09.2018р. звернулась із позовом до Волицької сільської ради Мостиського р-ну Львівської обл. про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька спадкодавця [PERSON]Й Із оглянутої в суді копій сторінок спадкової справи № 392/2018р., заведеної після смерті [PERSON] (батька позивача) вбачається, що із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась дружина спадкодавця (третя особа, матір позивача) [PERSON]. Крім того, в матеріалах такої міститься довідка виконавчого комітету Волицької сільської ради від 21.05.2018р. про те, що на час смерті спадкодавця [PERSON] разом із ним проживали син [PERSON], дружина [PERSON], дочка [PERSON], які У випадку неприйняття спадщини усіма спадкоємцями за заповітом відповідно до ч.\~2 ст. 1223 і ст. 1270 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. У пункті 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~\~статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга\~статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У листі N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"\~ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що\~у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовити у задоволенні позову. За змістом\~ст.51 ЦПК України\~належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Позивачу [PERSON] та її представнику [PERSON] роз'яснено право на звернення до суду із клопотанням про заміну неналежного відповідача належним, із врахуванням того, що син [PERSON], дружина [PERSON], дочка [PERSON] у встановлений законом строк прийняли спадщину після смерті спадкодавця (батька, чоловіка) [PERSON], а також у встановлені законом строки не заявили про відмову від такої, однак позивачем та його представником про заміну неналежного відповідача заяв не заявлено, останні просили позовні вимоги задовольнити до заявленого відповідача. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] заявлено вимоги до неналежного відповідача. Позивач у позовній заяві покликається на те, що пропустила строк подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки потребувала постійного стороннього догляду, який був зумовлений значним погіршенням стану здоровя (протягом березня 2018р. періодично хворіла та перебувала під наглядом лікаря). Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак, слід визнати причину пропуску шестимісячного строку подання заяви на прийняття спадщини [PERSON] не поважною за змістом вимог\~ст.1272 ЦК України, адже суд встановив, остання не довела суду, що внаслідок хвороби і лікування вона була позбавлена фізичної можливості подати заяву нотаріусу. В медичній довідці та копії її медичної картки не зазначено, що вона постійно на протязі існування шестимісячного строку на прийняття спадщини безпреривно хворіла та не мала можливості рухатися, пересуватися, писати. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, переглядаючи 6 червня 2018 року судові рішення справі №\~592/9058/17-ц (касаційне провадження № 61-200 св 18), вказав на те, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Правила ч. 3 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:\~1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини,\~повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця\~на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Враховуючи те, що позовні вимоги предявлено до неналежного відповідача, а також, що на підставі встановлених обставин справи та належним чином оцінених судом доказів, суд вважає, що причини, на які\~посилалась позивач як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, не є поважними причинами пропуску вказаного строку, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили їй здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини, а тому приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed