Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12694,14 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно укладеного договору від 06 лютого 2014 року надав, а [PERSON] отримав кредит в сумі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 18 липня 2019 року становить 12694,14 грн., яка складається з: 623,51 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2701,03 грн. за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 7038,93 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1250,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 580,67 грн. штраф (процентна складова). У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності представника Банку, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином. 25 жовтня 2019 року він подав заяву, у якій зазначив, що своєї вини не визнає, кредит брав 500 грн, але заплатив через декілька місяців і більше кредитний ліміт не займав", зазначив, що він не підписував умови і правила надання послуг у Приватбанку, витяг з яких надав позивач, не ознайомлювався з їх змістом, не погоджувався на сплату відсотків, комісій, пені і штрафів та не погоджував такі умови кредитування, про які зазначає позивач, не згоден з нарахованою позивачем заборгованістю, просить провести судовий розгляд за його відсутності. Ухвалою суду від 25 жовтня 2019 року суд витребував з АТ КБ «ПриватБанк» виписку по рахунку [PERSON] за кредитним договором б/н від 06.02.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. 06 лютого 2014 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг Приватбанку. У цій анкеті не вказано яку саме карту він бажає отримати та не вказано кредитний ліміт. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» та «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Цей витягне містить підпису відповідача. Також позивач надав витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 30 днів пільгового періоду". Цей витяг не містить підпису відповідача. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, відповідачу нарахована заборгованість за договором від 06.02.2014, яка станом на 18 липня 2019 року становить 12694,14 грн., яка складається з: 623,51 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2701,03 грн. за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 7038,93 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1250,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 580,67 грн. штраф (процентна складова). Також АТ КБ "Приватбанку" на виконання ухвали суду про витребування доказів надав суду виписку по кредитному рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] , за період з 01.01.1999 по 13.11.2019. У цій виписці відображений рух коштів. Зокрема зазначено у графі "всього приход" - 5323, у графі всего расход 19534,87. також сукупна сума усіх списань за цим рахунком у рахунок процентів, пені і штрафів за період з 23.07.2014 по 01.11.2019 становить 17143,57 грн. Окрім цього, як вбачається з наданої позивачем виписки, остання дія, вчинена [PERSON] за відповідним рахунком відбулась 22 червня 2015 року, а саме він здійснив поповнення готівкою власної карти у терміналі самообслуговування на суму 175 грн. після вчинення [PERSON] цієї дії баланс по карті залишився позитивним, а саме 2 грн. 40 коп, що відображено у графі "остаток после операции" зазначеної виписки. Усі подальші дії та рух коштів по цьому рахунку з 23.06.2015 по 01.11.2019 були списанням банком коштів на погашення заборгованості за процентами та пенею. Суд застосовує такі норми права. Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови предмет, строк повернення та ціна (розмір процентів). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Також суд застосовує правові висновки, викладені у постанові Великої палати Верховного суду у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03 липня 2019 року. Як вбачається із наданої позивачем виписки з рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] , у графі "всього приход" - 5323, у графі всего расход 19534,87. також сукупна сума усіх списань за цим рахунком у рахунок процентів, пені і штрафів за період з 23.07.2014 по 01.11.2019 становить 17143,57 грн. Також із наданого позивачем розрахунку заборгованості (у рафах "сума погашення за наданим кредитом" та "сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості") та зазначеної виписки по рахунку (графа "всього приход") вбачається, що на погашення заборгованості [PERSON] вніс на рахунок гроші у сумі 5323 грн 20 коп. (у виписці округлено до гривні). Окрім цього, як вбачається з наданої позивачем виписки, остання дія, вчинена [PERSON] за відповідним рахунком відбулась 22 червня 2015 року, а саме він здійснив поповнення готівкою власної карти у терміналі самообслуговування на суму 175 грн. після вчинення [PERSON] цієї дії баланс по карті залишився позитивним, а саме 2 грн. 40 коп, що відображено у графі "остаток после операции" зазначеної виписки. Усі подальші дії та рух коштів по цьому рахунку з 23.06.2015 по 01.11.2019 були списанням банком коштів на погашення заборгованості за процентами та пенею. Таким чином, зазначені документи (виписка і розрахунок заборгованості) підтверджують, що сума внесених [PERSON] на відповідний рахунок та списаних банком для погашення заборгованості коштів становить 5323 грн 20 коп., а отже є більшою, ніж заявлена позивачем заборгованість за тілом кредита, яка згідно наданого розрахунку заборгованості становить: 623,51 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2701,03 грн. за простроченим тілом кредиту. Окрім цього, суд враховує те, що у заяві позичальника від 06 лютого 2014 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами, пенею і штрафами за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 06.02.2014 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування. Водночас, відповідач [PERSON] заперечував, що він ознайомлювався із тими Умовами і правилами надання банківських послуг, зокрема і щодо склати відотків, пені у штрафіва, на які посилається позивач. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позиією, викладеною у постанові Великої палати Верховного суду у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03 липня 2019 року. Отже, суд встановив, що вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за відсотками, пенею і штрафом, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, адже позивач не надав належних достатніх доказів того, що відповідач [PERSON] погоджувався на сплату відсотків, штрафу і пені на зазначених позивачем у позові умовах. Встановивши необгрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача відсотків, пені і штрафів, суд звертає увагу на те, що сума внесених [PERSON] на погашення заборгованості по картковому рахунку коштів є більшою, ніж сума заявленої позивачем забргованості за тілом кредиту, та більшою, ніж сума фактично використаних відповідачем кредитних коштів. Також суд враховує, що після останньої дії [PERSON] за цим рахунком 22.06.2015, а саме поповнення рахунку, його баланс залишався позитивним. У подальшому у період з 22.06.2015 по 01.11.2019 року рух по рахунку обмежувався виключно діями банка по списанню процентів і пені, з умовами про сплату яких [PERSON] не ознайомлювався і не погоджувався. Отже, зазначені обставини вказують на відсутність у відповідача заборгованості за тілом кредиту, а також на неправомірність нарахування заборгованості за відсотками пенею і штрафом. Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити. Згідно вимог ст.141 ЦПК України судові витрати на сплату судового збору залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial