Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому, враховуючи зміну предмета позову і уточнення вимог (т. 2 а. с. 22-33, т. 3 а. с. 227-243), просила визнати частково недійсними записи у Додатку № 1 Перелік договорів та купівельна ціна за права вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" (далі - ПАТ "Сведбанк") і Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк"), а саме: колонка: основна непогашена сума кредиту - 560745,34 грн.; колонка: сума нарахованих, але несплачених процентів - 3553,39 грн. В обґрунтування вимог зазначала, що 01 листопада 2007 року між нею та Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (далі - АКБ "ТАС-Комерцбанк"), правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", було укладено кредитний договір № 2615/1107/71-022, за умовами якого на придбання квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], їй було надано кредит у розмірі 73400,00 доларів США на строк до 01 листопада 2032 року шляхом конвертації цієї суми кредиту в національну валюту України (гривню) та перерахування коштів на користь продавців [PERSON] та [PERSON] в рахунок оплати за договором купівлі-продажу квартири коштів у розмірі 370800 грн. 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" і ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, у тому числі за кредитним договором від 01 листопада 2007 року № 2615/1107/71-022, укладеним із нею, про зміст якого вона дізналася в суді під час розгляду судом іншої цивільної справи № 361/5771/15-ц за позовом ПАТ "Дельта Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до Додатку № 1 до цього договору купівлі-продажу прав вимоги дебіторська заборгованість [PERSON] - основна сума непогашеного кредиту складала - 560745,34 грн., сума нарахованих, але не сплачених процентів - 3553,39 грн., купівельна ціна вказаної дебіторської заборгованості становила 295140,97 грн. Із цією сумою заборгованості за кредитним договором від 01 листопада 2007 року вона не погоджується, оскільки дійсна дебіторська заборгованість [PERSON] по тілу кредиту та процентах мала розраховуватись, виходячи із суми грошових коштів, які безпосередньо були потрачені на придбання квартири в розмірі 370800 грн. за вирахуванням суми грошових коштів, сплачених нею в рахунок погашення кредиту до 25 травня 2012 року. Також зазначала, що кредит надавався їй через касу банку шляхом конвертації суми отриманого кредиту в національну валюту України (гривню), тому даний кредитний договір має ознаки удаваного правочину. Позивач вважала, що у разі оплати купівельної ціни за договором купівлі-продажу прав вимоги до [PERSON] мала перейти лише дебіторська заборгованість, виходячи із суми коштів витрачених на придбання квартири в розмірі 370800 грн. за вирахуванням грошових коштів сплачених нею до 25 травня 2012 року та суми дисконту (знижки) як прощення суми боргу в розмірі 269157,76 грн. Виходячи з наведеного, вважала, що оспорюваним договором купівлі-продажу прав вимоги заборгованість [PERSON] за кредитом визначена невірно, чим порушено її права. Представник позивача [PERSON] у суді позовні вимоги підтримав, надав аналогічні пояснення, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] у суді позов не визнала, просила суд у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів порушення її прав. Внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні, умови кредитного договору не змінилися. Договір купівлі-продажу прав вимоги, укладений 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" і ПАТ "Дельта Банк", прав позивача порушувати не може, оскільки стосуються лише прав та обов'язків сторін договору. Також просила застосувати наслідки спливу позовної давності. Третя особа Національний банк України у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Третя особа Шевченко Д.Г., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Третя особа Публічне акціонерне товариство "Омега Банк", яке є правонаступником ПАТ "Сведбанк", у судове засідання теж не з'явилося, про причини неявки суд не повідомило, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 01 листопада 2007 року між АКБ"ТАС-Комерцбанк" (далі - Банк), правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", і позивачем [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір № 2615/1107/71-022, за умовами якого Банк надав Позичальникові кредит у розмірі 73400,00 доларів США, строком до 01 листопада 2032 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,5 % річних. Кредитні кошти Позичальнику надавалися для здійснення [PERSON] розрахунків за договором купівлі-продажу квартири, загальною площею 28,60 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS], укладеним із продавцями [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п. 1.2. кредитного договору кредит надавався Банком у готівковій формі через касу Банку або у безготівковій формі на підставі заяви Позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту в національну валюту України (гривню) для здійснення Позичальником розрахунків за договором купівлі-продажу квартири, укладеного 01 листопада 2007 року між покупцем [PERSON] і продавцями [PERSON] та [PERSON] З метою забезпечення зобов'язань за цим кредитним договором сторонами кредитного договору 01 листопада 2007 року було укладено іпотечний договір № 2615/1107/71-022-2-22, відповідно до умов якого в іпотеку Банку передана зазначена вище квартира. 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк", правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк", і ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого ПАТ "Сведбанк" у порядку, обсязі та на умовах визначених цим договором відступив, а ПАТ "Дельта Банк" придбало право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі право вимоги до [PERSON] за вказаними кредитним та іпотечним договорами, укладеними з останньою 01 листопада 2007 року (т. 1 а. с. 169-184). У п. 1.1 розділу 1 цього договору встановлено, що купівельна ціна за право вимоги означає суму, що визначена як купівельна ціна у Додатку № 1 (Перелік договорів та купівельна ціна за права вимоги) щодо кожного права вимоги, і яка розраховується за наступною формулою: купівельна ціна = номінальна вартість основної непогашеної суми кредиту помножена на 52 % плюс сума нарахованих відсотків та комісій, але не сплачених до дати підписання. У Додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року визначено перелік кредитних договорів, що відступаються, та купівельна ціна відповідно до умов п. 1.1 розділу 1 цього договору. Так, за кредитним договором № 2615/1107/71-022 від 01 листопада 2007 року, укладеним із [PERSON], визначено, що основна непогашена сума кредиту становить 560745,34 грн., сума нарахованих, але не сплачених процентів - 3553,39 грн., купівельна ціна - 295140,97 грн., сума дисконту - 269157,76 грн. (т. 3 а. с. 183-185). Купівельна ціна в розмірі 295140,97 грн. за право вимоги до [PERSON] визначена сторонами договору згідно із умовами п. 1.1 розділу 1 договору купівлі-продажу прав вимоги та становить 52 % від суми основної заборгованості (291587,58 грн.) + не сплачені проценти (3553,39 грн.), всього - 295140,97 грн. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] вказувала на те, що заборгованість за кредитним договором, а у подальшому й право вимоги нового кредитора визначені невірно та мають розраховуватися виходячи із суми, сплаченої нею за придбання квартири в розмірі 370800 грн. за вирахуванням грошових коштів сплачених нею до 25 травня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та суми дисконту (знижки) в розмірі 269157,76 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України - гривня. Грошове зобов'язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України - гривні. За змістом ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що АКБ "ТАС-Комерцбанк" свої зобов'язання за кредитним договором № 2615/1107/71-022, укладеним 01 листопада 2007 року із [PERSON], виконав повністю, згідно із умовами цього договору надав Позичальникові на придбання квартири грошові кошти (кредит) у розмірі 73400,00 доларів США, які у подальшому відповідно до умов цього договору було конвертовано в національну валюту (гривню) для розрахунку позивачем із продавцями за придбання квартири. Доказів належного і повного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за цим кредитним договором позивачем суду не надано. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 червня 2017 року, ухваленим у цивільній справі № 757/8411/17, у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ "Дельта Банк" про визнання факту виконання зобов'язання відмовлено (т. 4 а. с. 46-52). Із зазначених вище судових рішень вбачається, що [PERSON] зверталася до суду з цим позовом, у якому просила встановити факт виконання нею грошових зобов'язань за укладеним 01 листопада 2007 року із АКБ "ТАС-Комерцбанк" кредитним договором № 2615/1107/71-022, проте цей факт свого підтвердження в суді не знайшов. Оскільки вказане рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року набрало законної сили, обставини щодо невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 01 листопада 2007 року, відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено статтею 203 ЦК України. У ч. 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд встановив, що в момент укладення оспорюваного позивачем [PERSON] договору купівлі-продажу прав вимоги сторонами були дотримані всі істотні умови, додержання яких є необхідним для чинності правочину відповідно до ст. 203 ЦК України. З огляду на викладене, враховуючи те, що своїх зобов'язань за кредитним договором від 01 листопада 2007 року [PERSON] не виконала, заборони здійснювати відступлення права вимоги цей кредитний договір не містить, наявності визначених законом підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України щодо недійсності договору купівлі-продажу прав вимоги, позивачем не доведено, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки порушення її прав оспорюваним договором, зокрема Додатком № 1 до цього договору щодо визначення суми заборгованості за кредитним договором, судом не встановлено, договір купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" і ПАТ "Дельта Банк" укладений в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, усі істотні умови кредитного договору, що існували для позивача, не змінилися. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed