Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області, Комунального підприємства "Квартирне управління" Кременчуцької міської ради, КГЖЕП «Автозаводське» про зміну договору найму житлового приміщення. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що відповідно до рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.12.2008 був змінений договір найму квартири №11 в буд.53 по [PERSON] в м.Кременчуці Полтавської області, а саме укладено окремі договори найму з [PERSON], який є її батьком та з нею. 06.10.2011 рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука [PERSON] визнано таким. що втратив право користування житловим приміщенням. На даний час в квартирі разом із нею проживають її діти [PERSON], 18.09.2008 та [PERSON], 12.07.2015р.н., вона є єдиним наймачем квартири, слідкує за її технічним станом, сплачує комунальні послуги за двома особовими рахунками. 12.05.2017 вона звернулась до КП «Квартирне управління» із заявою про надання їй у користування кімнати 1, якою користувався її батько. Однак їй було відмовлено. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд змінити договір найму квартири №11 в буд.53 по [PERSON] в м.Кременчуці, визнавши її [PERSON], наймачем кімнати 1, житловою площею 10,6 кв.м, за адресою: м.Кременчук, [PERSON][ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представник, [PERSON], позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. [PERSON] зазначила, що площа житла, яка припадає на позивача та її доньок є меншою ніж встановлена ст.47 ЖК Української РСР норма житлової площі. Зазначила, що позивач фактично користується квартирою в цілому, сплачує вартість комунальних послуг, тому є всі підстави для визнання її наймачем, в тому числі і кімнати №1. Представник відповідача - Комунального підприємства "Квартирне управління" Кременчуцької міської ради, [PERSON], проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що [PERSON] є наймачем кімнат №2-4 в квартирі №11 в буд.53 по [PERSON] в м.Кременчуці, яка є квартирою спільного заселення і законних підстав для проживання в кімнаті 1 у позивача немає, оскільки відсутній ордер на вселення або договір найму. Зазначила, що позивач на квартирному обліку не перебуває, а тому підстав для зміни договору найму немає. Представник відповідача КГЖЕП «Автозаводське», [PERSON], проти задоволення позову заперечував. Вказав, що до компетенції КГЖЕП «Автозаводське» не входить питання розподілу житлової площі. Відповідач, Кременчуцька міська рада Полтавської області, в судове засідання не зявилась. про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідач надав суду заперечення в яких зазначив, що Кременчуцька міська рада Полтавської області не є балансоутримувачем або житлово-експлуатаційною організацією, що обслуговує та утримує на балансі будинок №53 по [PERSON] в м.Кременчуці і тому не є належним відповідачем. ТОВ "Житлорембудсервіс" в судове засідання не з'явилось, про причини неявки суду не повідомляло. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного. За змістом статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до вимог частини першої статті 63 ЖК Української РСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Судом встановлено, що будинок №53 по [PERSON] в м.Кременчуці належить до громадського житлового фонду. Виконавцем послуг з утримання вказаного будинку є КГЖЕП «Автозаводське», що підтверджується копією рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 24.12.2007 №1298(а.с.48,49). Квартира №11 в буд. 53 по [PERSON] в м.Кременчуці є квартирою спільного заселення, що підтверджується довідкою ТОВ «Житлорембудсервіс» №6200. Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10.12.2008 по справі №2-5306/2008 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну договору найму житлового приміщення було змінено договір найму житлового приміщення квартири 11 в буд.53 по [PERSON] в м.Кременчуці та зобов'язано ТОВ «Житлорембудсервіс», в тому числі укласти з [PERSON]С./дошлюбне прізвище [PERSON]/ окремий договір найму кімнати 2 площею 17,22 кв.м, кімнати 3 площею 9,14 кв.м, кімнати 4 площею 8,02 кв.м, згідно технічного паспорту в квартирі №11 в буд.53 по [PERSON] в м.Кременчуці. 06.10.2011 Автозаводським районним судом м. Кременчука було ухвалено рішення, яким [PERSON] визнано таким, що втратив право користування квартирою 11 в буд.53 по [PERSON] в м.Кременчуці. На даний час у вказаній квартирі проживає позивач разом із малолітніми дітьми [PERSON], 18.09.2008 та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою ТОВ «Житлорембудсервіс» №6200. 25.01.2017 позивач звернулась до КГЖЕП «Автозаводське» і заявою про укладення з нею договору найму житлового приміщення за адресою: м.Кременчук, [PERSON], 53, кв.11. На вказане звернення КГЖЕП «Автозаводське» 27.02.2017 надало відповідь про необхідність надання ордеру на заселення для укладення договору найму житлового приміщення. 12.05.2017 [PERSON] звернулась до КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради із заявою щодо виділення в користування кімнати №1 в квартирі 11, буд.53 по [PERSON] в м.Кременчуці. 22.05.2017 за вих.01-12/202 КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради надало [PERSON] відповідь про неможливість надання їй у користування вищевказаної кімнати. Звертаючись до суду із позовом, позивач посилається, як на підставу своїх вимог на ст. 106 ЖК Української РСР відповідно до якої повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. На думку суду, визнання особи наймачем за рішенням суду можливе за таких обставин: - особа є повнолітнім членом сім'ї наймача; смерть або втрата права на жиле приміщення наймача; існування спору між наймачем або іншим членами сім'ї наймача щодо визнання особи наймачем за раніше укладеним договором найму. На переконання суду, в даному випадку відсутня така сукупність обставин. Зокрема, судом встановлено, що позивач є самостійним наймачем кімнат 2-4 в квартирі 11 в буд.53 по [PERSON] в м.Кременчуці і на даний час вона не є членом сім'ї наймача кімнати №1 у вказаній квартирі. Також суд відзначає, що спір між наймачем або іншим членами сім'ї наймача щодо визнання особи наймачем за раніше укладеним договором найму відсутній, оскільки в квартирі 11 в буд.53 по [PERSON] в м.Кременчуці фактично проживає тільки [PERSON] разом із малолітніми дітьми. Згідно ст.61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно ст.58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської [PERSON] народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється [PERSON] Міністрів Української РСР. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу СРСР. Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання регулюється Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою [PERSON] Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. N 470(далі Правила) В п.18 Правил визначено, що заява про взяття на квартирний облік подається відповідно виконавчому комітету сільської, селищної, міської ради, сільському голові (у разі, коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) за місцем проживання громадян (у випадку, передбаченому абзацом четвертим пункту 8 цих Правил, - за місцем перебування внутрішньо переміщеної особи на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб) та адміністрації підприємства, установи, організації чи органу або іншому громадському обєднанню (організації) за місцем їх роботи. Заява підписується членами сімї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік. В судовому засіданні позивач підтвердила те, що із заявою про взяття її на квартирний облік вона не зверталась. Враховуючи те, що підставою для укладення договору найму жилого приміщення є ордер, з огляду на те, що передумовою для видачі ордеру на жиле приміщення є перебування особи на квартирному обліку, а також приймаючи до уваги, що позивач на обліку не перебуває, суд приходить до висновку, що діями відповідачів жодним чином не порушені права [PERSON]. Враховуючи вкладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON]. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed