Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що вона з 03.08.2012 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який 21.10.2014 року рішенням суду було розірвано. Від шлюбу мають дитину- [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області з відповідача на її користь стягнуто щомісячно аліменти на утримання дитини, до повноліття дитини. Відповідач участі у додаткових витратах не несе, навіть присуджені аліменти сплачує нерегулярно та не в повному обсязі, допускаючи заборгованість. Дитина має інвалідність підгрупи "А" діагноз: ДЦП, подвійна геміплегія зі стійкими вираженими руховими порушеннями, відсутністю ходьби і навиків самообслуговування (GMFCS- III), когнітивний дефіцит, загальне недорозвинення мови важкого ступеня, псевдобульбарну дизартрію, ВПР головного мозку ( агенезія мозолистого тіла), копія медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років додається. У зв`язку з хворобою дитина постійно потребує у додаткових витратах на лікування та реабілітацію. Вона самостійно не взмозі утримувати сина та повністю забезпечити необхідні витрати на лікування та реабілітацію. Так, у липні 2021 року дитині необхідно пройти курс відновлювального лікування у Міжнародній клініці відновлювального лікування у м. Трускавець. Добровільно надати допомогу на лікування сина відповідач відмовляється На лікування у Міжнародній клініці відновлювального лікування у м. Трускавець необхідно 37708 гривень, а саме: лікувальна путівка -20480 грн., проїзд в обидві сторони - 3928 грн., проживання в м. Трускавець на час лікування - 8800 грн. (550 грн. на добу х 16 днів= 8800 грн.), харчування -4500 грн. Вважає, що відповідач повинен фінансувати наперед половину вартості лікування та реабілітації їхнього сина, який має інвалідність, з понесенням додаткових витрат, що становить 18854 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь 18854 грн. додаткових витрат на дитину [PERSON] , у зв`язку з лікування у Міжнародній клініці відновлювального лікування у м. Трускавець у липні 2021 року. Судові витрати по справі покласти на відповідача. 06.09.2021 року позивач надала заяву про уточнення позовних вимог в якій просила стягнути з відповідача на її користь 18854 грн. додаткових витрат на дитину [PERSON] у зв`язку з лікуванням у Міжнародній клініці відновлювального лікування у м. Трускавець у листопаді 2021 року та клопотання про долучення до матеріалів справи рахунок МР000003205 від 02 вересня 2021 року Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ППК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою від 14 травня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, за наявними в матеріалах справи документами. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що проти позову він заперечує, оскільки лікувальний заклад та суму витрати пов`язанних з лікуванням дитини із ним неузгоджено, документів та квитанцію не надано, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2014 року було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 10.11.2014 року ( а.с.15). Мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка народилася до укладення шлюбу. Із копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] Серії [NUMBER] , виданого 18 серпня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 320 (а.с12) вбачається, що його батьками є: батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] (прізвище якої після реєстрації шлюбу було змінено на [PERSON] . На теперішній час дитина проживає разом з позивачем, з відповідача на користь позивача за рішенням суду стягнуто аліменти на утримання спільної дитини ( а.с.16-21). Дитина сторін є дитиною-інвалідом підгрупи "А", має захворювання: ДЦП, подвійна геміплегія зі стійкими вираженими руховими порушеннями, відсутністю ходьби і навиків самообслуговування (GMFCS- III), когнітивний дефіцит, загальне недорозвинення мови важкого ступеня, псевдобульбарну дизартрію, ВПР головного мозку ( агенезія мозолистого тіла), що підтверджується копією медичного висновку №40 про дитину-інваліда віком до 18 років управління та соціального захисту населення за місцем проживання батьків, опікуна від 13.10.2017 року (а.с.13). Як зазначає позивач у своєму позові, що у зв`язку з хворобою, дитина постійно потребує у додаткових витратах на лікування та реабілітацію. Вона самостійно не взмозі утримувати сина та повністю забезпечити необхідні витрати на лікування та реабілітацію. У липні 2021 року йому необхідно пройти курс відновлювального лікування у Міжнародній клініці відновлювального лікування у м. Трускавець. Відповідач добровільно надати допомогу на лікування сина відмовляється. На лікування сина у Міжнародній клініці відновлювального лікування у м. Трускавець необхідно 37708 гривень, половина вартості становить - 18854 грн. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь 18854 грн. додаткових витрат на дитину- [PERSON] , у зв`язку з лікування у Міжнародній клініці відновлювального лікування у м. Трускавець у липні 2021 року, впродовж уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь 18854 грн. додаткових витрат на дитину- [PERSON] , у зв`язку з лікування у Міжнародній клініці відновлювального лікування у м. Трускавець у листопаді 2021 року та додала рахунок МР000003205 від 02 вересня 2021 року ТОВ "Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна", в якому зазначено суму до сплати в розмірі 20480,00 грн. Відповідно до положень статті 185 Сімейного кодексу України, батько зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на свою дитину, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. Розмір додаткових витрат встановлюється рішенням місцевого суду за позовом матері. При цьому повинні враховуватися всі обставини, які мають суттєве значення для визначення суми стягнення. Додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів - чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів тощо. При цьому стягнення грошових коштів може відбуватися разово, з певною періодичністю або постійно (до досягнення дитиною повноліття). Виходячи з норм ст.185 СК України, додатковими витратами, які підлягають стягненню є: періодичні витрати на лікування дитини (в тому числі на оздоровлення); систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Додаткові витрати визначаються залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування вимог про стягнення додаткових витрат, позивач зазначає, що у зв`язку з хворобою син постійно потребує додаткових витрат на лікування та реабілітацію. Так у липні 2021 року йому необхідно пройти курс відновлювального лікування у міжнародній клініці відновлювального лікування у м. Трускавець, впродовж уточнила, що лікування відбудеться у листопаді 2021 року. Позивач надала суду, як доказ проходження лікування, рахунок МР000003205 від 02 вересня 2021 року ТОВ "Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна", в якому зазначено вартість самої лікувальної путівки 29.11.2021-10.12.2021 [PERSON] , [INFO] та проходження необхідних процедур, загальна вартість яких до сплати складає 20480,00 грн. Рахунок на лікувальну путівку суд не може прийняти як доказ додаткових витрат на дитину, оскільки відсутні медичні призначення, що саме вказаний курс лікування та саме у цій клініці потребує дитина. Місце лікування (клініка) з батьком дитини не узгоджувалась. Доказів того, що проїзд в обидві сторони становить саме - 3928 грн., проживання в м. Трускавець на час лікування - 8800 грн. (550 грн. на добу х 16 днів= 8800 грн.), харчування - 4500 грн., суду не надано. Отже, позивачем не надано будь-яких доказів, щодо необхідності стягнення додаткових витрат на лікування дитини за рішенням суду. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 18854,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за доцільне віднести судові витрати у вигляді судового збору за рахунок держави.

Outcome: dismissed