Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]\~17.02.2016р. звернулися в суд із позовом до [PERSON] про реальний розподіл житлового будинку. Позовні вимоги мотивували тим, що господарство, яке знаходиться по вул. С.Стрільців, 8 в с. Княже снятинського району станом на 15.04.1991р. відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», в склад якого входило шестеро осіб: [PERSON]- голова двору, який помер 03.01.2012 р.; [PERSON] його дружина, яка померла 04.06.2000 р.; [PERSON] відповідач по справі; [PERSON], [PERSON] позивачі по справі та [PERSON] чоловік [PERSON], який помер 11.05.2000р.. Кожному із них належало по 1/6 частці майна колишнього колгоспного двору. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 18.11.2004р. [PERSON] успадкувала 1/12 частину даного будинку після смерті матері [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 18.11.2004р. [PERSON] успадкувала 1/18 частину житлового будинку після смерті чоловіка [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 06.07.2012р. [PERSON] успадкувала 1/6 частину даного будинку після смерті батька [PERSON]. Таким чином,\~їй \~[PERSON]\~належить 17/36\~частин,\~тобто,1/6+1/18+1/12+1/6= 17/36 часток. Позивачці [PERSON] належить 1/6+1/18=8/36 часток, а саме: згідно свідоцтва про право на спадщину від 18.11.2004р. вона успадкувала після смерті батька [PERSON] 1/18 частку, а 1/6 частка їй належала згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.06.2004р.. Позивачу [PERSON] належить 1/18 або 2/36 частин даного будинковолодіння згідно свідоцтва про право на спадщину від 18.11.2004р. після смерті [PERSON]. Таким чином, їм позивачам належить 27/36 частин 17/36+8/36+2/36=27/36. Кожен з співвласників спільної часткової власності має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці та має право на виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. Просять виділити їм позивачам в натурі 27/36 частин спірного житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по вул.. С.Стрільців, 8, в с. Княже Снятинського району. [PERSON] 14.03.2016р. звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання свідоцтв про право власності та про право на спадщину недійсними, реальний розподіл будинковолодіння та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельної ділянки. З врахуванням уточнюючих зустрічних позовних вимог зазначив, що рішенням Снятинського районного суду від 12.04.2006р. встановлено право власності в натурі на частки спірного будинковолодіння за [PERSON], [PERSON] та по зустрічному позову за ними: [PERSON], [PERSON], [PERSON]- донькою [PERSON], яка на той час була малолітня, однак мала статус члена колгоспного двору, тому що народилася 22.06.1989р. і проживала в спірному будинковолодінні, яке станом на 15.04.1991р. відносилось до суспільної групи «колгоспний двір». Мати [PERSON] недовгий час була членом спірного будинковолодіння та не набула права на частку і на неї не претендує. [PERSON] чоловік позивачки [PERSON] також нетривалий час був членом господарства, так як з 1985 р. одружився із [PERSON], за час його перебування в господарстві майно істотно не збільшилося, отже, він також не набув права на частку в майні колишнього колгоспного двору, що було встановлено рішенням Снятинського районного суду від 12.04.2006р.. Тому свідоцтво про право власності, видане на [PERSON] на 1/6 частку будинковолодіння від 27.04.2004р., свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18.11.2004р. в користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] в 1/18 частині є недійсними. Тому що кожному з них належало по 1/6 частині, і після смерті [PERSON] її 1/6 частину спадкового майна успадковують її чоловік [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON], тобто частка 1/6:3=1/18. Частки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] становлять по 2/9 частки за кожним. Тому частки відповідача-позивача [PERSON] становить 2/9 частини та частка його доньки [PERSON] становить 1/6, що разом становить 7/18 часток. 23.10.2014р., через вісім років [PERSON] та [PERSON] звернулися із заявою до Снятинського районного суду про перегляд рішення Снятинського районного суду від 12.04.2006р. за нововиявленими обставинами. Ухвалою Снятинського районного суду від 08.12.2014р. рішення Снятинського районного суду від 12.04.2006р. скасовано. 16.01.2015р. Снятинським районним судом постановлено ухвалу про направлення справи для розгляду по підсудності до Городенківського районного суду Івано-Франківської області. 28.05.2015р. ухвалою Городенківського районного суду позовні заяви за їхніми заявами залишені без розгляду. Просив визнати недійсними свідоцтво про право власності від 27.04.2004р. на 1/6 частину на [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] від 18.11.2004р. в користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] в 1/18 частині будинковолодіння. Виділити йому в натурі та визнати за ним право власності на 2/9 частини житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, що знаходяться в с. Княже по вул. С.Стрільців, 8, Снятинського району. 29.08.2016р. [PERSON] звернулася до Снятинського районного суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про реальний розподіл та визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки. Позовну заяву мотивувала тим, що будинковолодіння, яке знаходить в с. Княже по вул. С.Стрільців, 8 Снятинського району відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», в якому були зареєстровані: [PERSON] голова двору, який помер 08.01.2012р., [PERSON] його дружина, яка померла 04.06.2000р., [PERSON] їх син, відповідач позивач, [PERSON] їх донька, позивачка-відповідачка, [PERSON] позивачка відповідачка, [PERSON] зять голови двору, який помер 11.05.2000р. Вона, позивачка народилася 22.06.1989р. у спірному господарстві, незважаючи на те, що її мати не була зареєстрована у даному господарстві, оскільки була зареєстрована в [INFO] і з 1988р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з її батьком [PERSON] і вони проживали в спірному будинку. Оскільки її мати нетривалий час була членом спірного будинковолодіння та не набула права на частку і на таку частку не претендує. За час перебування у даному житловому будинку [PERSON] чоловіка [PERSON], майно істотно не збільшилось і він не набув права на частку в майні колишнього колгоспного двору, що було встановлено рішенням Снятинського районного суду від 12.04.2006р.. Тому кожному з членів колгоспного двору належало по 1/6 частині майна колгоспного двору. Частка її батька [PERSON] становить 2/9 частини спірного будинковолодіння та її частка становить 1/6 частину, а разом = 7/18 частин спірного майна. Біля спірного житлового будинку знаходиться неприватизована земельна ділянка, яка також підлягає розподілу відповідно до часток в житловому будинку. Просить виділити їй в натурі та визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, що знаходяться в с. Княже по вул. С.Стрільців, 8 Снятинського району. Позивачі за первісним позовом [PERSON],[PERSON], представник позивача [PERSON] позов підтримали з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, зазначив, що позивачі не мають права на спадщину у спірному будинковолодінні. Позивач [PERSON] за зустрічним позовом позов підтримав з підстав викладених у ньому. Відповідачі за зустрічним позовом [PERSON],[PERSON], представник відповідача [PERSON] зустрічний позов не визнали. Представник позивачки [PERSON] за вторинним позовом позов підтримав з підстав викладених у ньому. Відповідачі за вторинним позовом [PERSON],[PERSON], представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що первісний позов підлягає до задоволення, зустрічний позов підлягає до часткового задоволення, та в задоволенні вторинного позову [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2004р. спадкоємцями майна [PERSON], який помер 11.05.2000р., є його дружина [PERSON], спадкове майно складається із 1/18 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель по вул.. С.Стрільців, 8 в с. Княже Снятинського району. Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.04.2005р. вбачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.11.2004р. належить право приватної спільної часткової власності на 1/18 частину спірного будинковолодіння. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2004р. спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 04.08.2000р., є її донька [PERSON], спадкове майно складається із 1/12 частини спірного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.04.2005р. [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/12 частина спірного будинковолодіння. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.07.2012р. спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], який помер 03.01.2012р. (свідоцтво про смерть серії І-НМ № 140240), є його донька [PERSON]. Спадкове майно складається із 1/6 частини спірного житлового будинку. Із витягу про державну реєстрацію прав від 30.07.2012р. вбачається, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.07.2012р. належить 1/6 частина житлового будинку, що в с. Княже, по вул. С.Стрільців, 8, Снятинського району. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2004р. спадкоємцем майна [PERSON], який помер 11.05.2000р., є його донька [PERSON], спадкове майно складається з 1/18 частини спірного житлового будинку. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.04.2005р. [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/18 частина спірного житлового будинку. Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2004р. вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] є його малолітній син [PERSON]. Спадкове майно складається із 1/18 частини спірного будинковолодіння. Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.04.2005р. вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності належить 1/18 частина спірного житлового будинку. Технічний паспорт на спірний житловий будинок виданий на [PERSON]. Із довідки Княженської сільської ради від 09.12.2005р. вбачається, що [PERSON] народилася 22.06.1989р. в с. Княже Снятинського району і проживала там до 07.08.1991р., після чого вибула разом із своєю матірю [PERSON] в с. Рогиню Городенківського району. Згідно рішення Снятинського районного суду від 12.04.2006р. визнано незаконними свідоцтво про право власності від 27.04.2004р. на 1/6 частину будинковолодіння на [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] від 18.11.2004р. в користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/18 частині будинковолодіння, на майно [PERSON] в користь [PERSON] на 1/12 частину будинковолодіння. Встановлено право власності на частку будинковолодіння, що знаходиться в с. Княже, по вул. С.Стрільців,8 Снятинського району за [PERSON], [PERSON] (з переліком житлових приміщень), а всього на загальну суму 14773 грн. 21 коп., що в ідеальних долях становить 7/18 частин. [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділено житлові приміщення, всього на загальну суму 26\~235 грн. 75 коп., що в ідеальних долях становить 11/18 частин. Зобовязано замурувати входи в житлові приміщення та вирішено стягнути із [PERSON], [PERSON] 1174 грн. 72 коп. грошової компенсації в користь [PERSON], [PERSON] різниці вартості часток. Ухвалою Снятинського районного суду від 08.12.2014р. скасовано рішення Снятинського районного суду від 12.04.2006р. за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про поділ будинковолодіння та зустрічний позов [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину, визнання незаконним рішення ради та свідоцтва про право власності на майно частково недійсним, встановлення права власності на майно, за нововиявленими обставинами. Ухвалою Городенківського районного суду від 28.05.2015р. позовну заяву гуменюк М.В., [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 4/8 частин житлового будинку з господарськими спорудами та [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі залишено без розгляду. Із заповіту, посвідченого 15.12.2005р. секретарем Княженської сільської ради, вбачається, що спадкоємцем належного [PERSON] на праві власності майна є його син [PERSON]. Із заповіту, посвідченого 26.10.2011р. секретарем Княженської сільської ради, вбачається, що спадкоємцем належного [PERSON] на праві власності майна є [PERSON]. Згідно висновку експерта НДЕКЦ в Івано-Франківській області від 2014 р. № 09/03-399 вбачається, що підпис 1 від імені [PERSON] на 66 сторінці реєстру для реєстрації нотаріальних дій Княженської сільської ради під 36 номером нотаріальної дії в стовпці «Розписка про одержання оформленого документу» виконаний не [PERSON], а іншою особою. Підпис 2 від імені [PERSON] на 66 сторінці реєстру для реєстрації нотаріальних дій Княженської сільської ради під 36 номером нотаріальної дії в стовпці «Розписка про одержання оформленого документу» виконаний не [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у заповіті, який складений [PERSON] від 26.10.2011р. та засвідчений секретарем Княженської сільської ради і зареєстрований в реєстрі за № 36 виконаний [PERSON]. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК України). Згідно зі ст.\~1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину\~це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців. Якщо успадковане майно підлягає обовязковій державній реєстрації, то свідоцтво про право на спадщину є для спадкоємців основним правовстановлюючим документом. Згідно з ч. 1ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до\~ст. 1280 ЦК України\~якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці. Вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося або сплати грошової компенсації. Статтею 41\~Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Змістом ст.ст. 316, 317, 319\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України\~"Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності"\~від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ\~«Про власність»\~вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до\~Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року\~\~№ 885-ХІІ\~був введений в дію\~Закон України "Про власність". Пленум Верховного Суду України у\~постанові від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"\~(далі Постанова) роз'яснив, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього\~Закону\~(з 15.04.1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.\~ Згідно ч.1, ч.2\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Положення частини першої та другої\~ст. 367 ЦК України\~передбачають, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно приписів ч.ч. 1-3\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2\~ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст.\~183,\~358,\~364,\~367,\~379,\~380 ЦК України\~слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У пункті 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»\~роз'яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до\~ст. 119 ЦК України\~ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи судового експерта [PERSON] № 18041 від 22.06.2018р. ринкова вартість будинковолодіння, що по вул. С.Стрільців, 8 в с. Княже Снятинського району за порівняльним підходом станом на дату оцінки 18.06.2018р. становить 313699 грн.; ринкова вартість 27/36 часток будинковолодіння становить 235274 грн.; ринкова вартість 9/36 часток будинковолодіння становить 78425 грн.. Експертом запропоновано три варіанти розподілу будинковолодіння, що по вул. С.Стрільців, 8 в с. Княже Снятинського району. Зважаючи на обставини справи, які встановлені в судовому засіданні, взаємовідносини між сторонами, варіанти розподілу спірного будинковолодіння, суд вважає за доцільне виділити [PERSON], [PERSON], [PERSON] в натурі належні їм 27/36 частин будинковолодіння, що по вул. Січових Стрільців, 8 в с. Княже Снятинського району, відповідно до висновку експерта № 18041 від 22.06.2018р., варіант розподілу І. З врахуванням того, що судом проведено поділ вказаного вище майна, суд вважає, що необхідно припинити право спільної часткової власності сторін на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с. Княже, вул. С.Стрільців, 8, Снятинського району, а тому позов [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] до [PERSON] про реальний розподіл житлового будинку підлягає до задоволення. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] про визнання свідоцтв про право власності та про право на спадщину, заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними, реальний розподіл будинковолодіння та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, то він підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст..ст.68, 69 Закону України\~«Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства ( за законом або за заповітом) та склад спадкового майна. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обовязково вимагаються відповідні документи. Так, факт смерті і час відкриття спадщини підтверджуються свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця, а родинні та інші відносини спадкоємців зі спадкодавцем можуть бути підтверджені свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану; копіями актових записів; копіями рішення суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. При спадкуванні за заповітом перевіряється наявність заповіту. При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оригінал заповіту, поданий спадкоємцем, залишається у справах нотаріуса. Свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, кожному з них окремо із визначенням прізвища, імені, по батькові та часток у спадщини інших спадкоємців. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. Відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину вносяться нотаріусом до Спадкового реєстру. Якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, за письмовою згодою між спадкоємцями спадщина підлягає перерозподілу, у цьому випадку, відповідно до вимог статті 1300 Кодексу, нотаріус, після повернення попередніх свідоцтв, видає нові свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до\~ст. 1301 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Якщо свідоцтво про право на спадщину було видано іншим особам( іншим спадкоємцям), то судовий захист їх прав може здійснюватися шляхом визнання таких свідоцтв про право на спадщину частково( або повністю) недійсними та визнання за ними права на відповідну частину спадкового майна. Аналогічні правові позиції викладені в Постанові ВСУ від 06.06.2012 року. Як встановлено в судовому засіданні, спадкоємці за заповітом та за законом- позивачі за первісним позовом та відповідачі за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, в результаті чого їм було видано свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Посилання позивача за зустрічним позовом [PERSON] на те, що [PERSON] чоловік позивачки [PERSON] нетривалий час був членом спірного господарства, у 1985 р. одружившись із [PERSON], в результаті чого за час його перебування в господарстві майно істотно не збільшилося, - суд не може взяти до уваги та вважає недоведеною обставиною в судовому засіданні, оскільки судом встановлено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24.06.2004р. було видано на підставі рішення Княженської сільської ради від 27.04.2004р. на [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як на членів колишнього «колгоспного двору», відповідно до якого кожному з них належало по 1/6 частині спірного житлового будинку. А отже, зі згоди позивачів за первісним позовом [PERSON] отримав право на проживання в спірному будинковолодінні, в результаті чого він станом на 15.04.1991р. проживав в даному житловому будинку, а отже був членом колгоспного двору та набув права на частку у майні колгоспного двору, що не заперечили в судовому засіданні позивачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Враховуючи вищезазначені норми права, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не спростовано наведені відповідачами за зустрічним позовом та позивачами за первісним позовом обставини справи, а тому що стосується визнання свідоцтва про право власності, свідоцтва про право на спадщину, заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними, то в цій частині позовних вимог слід відмовити. Зустрічний позовом [PERSON] в частині реального розподілу будинковолодіння слід задоволити частково. У задоволенні вторинного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про реальний розподіл та визнання права власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки слід відмовити, оскільки позивачкою [PERSON] не надано належних доказів щодо її зареєстрованого місця проживання у житловому будинку по вул. Січових Стрільців, 8 в с. Княже Снятинського району колишньому «колгоспному дворі» станом на 15.04.1991р.. Тому суд приходить до висновку, що остання не була членом колгоспного двору та не набула права на частку в майні колгоспного двору, а отже, у неї відсутні будь-які підстави для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів із даним позовом. Згідно ч.1ст.767\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~\~\~\~\~ \~Згідно ч.1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вимоги щодо стягнення судових витрат сторонами не заявлялись. На підставі викладеного ст.ст. 183, 355, 358, 364, 367, 379, 380 ЦК України, ст. 88 ЗК України,

Outcome: approved