Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить скасувати накази ЗАТ "Львівський керамічний завод" "Про атестацію робочих місць" від 16.10.1996 року №209, від 10.10.2001 року №139-А та від 10.11.2006 року №42-а в частині позбавлення права пільгового виходу на пенсію випалювача виробів будівельної кераміки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що при зверненні в травні 2014 року до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах він отримав відмову в призначенні такої пенсії з посиланням на те, що зазначеними наказами за результатами атестації робочих місць його професія була позбавлена права пільгового виходу на пенсію за Списком № 2. Зазаначає, що він працював на ЗАТ "Львівський керамічний завод", в тому числі з 1991 року по 2008 рік на посаді обпалювача виробів будівельної кераміки. До жовтня 1996 року він мав право на пільгове пенсійне забезпечення, оскільки за результатами попередньої атестації робоче місце та посада, яку він займав, були проатестовані та підтверджували право на пільгове пенсійне забезпечення. Вважає такі накази протиправними, підприємство з метою економії коштів позбавило його конституційного права на пільгове пенсійне забезпечення, при цьому жодної модернізації виробництва та покращення умов праці за період його роботи на ЗАТ Львівський керамічний завод" не відбувалось. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, який просять задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилися, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, наслідки неявки, що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача та представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи проти задоволення позову заперечила, вважає позовні вимоги безпідставними і просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та третьої особи, а також свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 09.04.1984 року позивач працював у ЗАТ "Львівський керамічний завод", в тому числі з 11.06.1991 року по 15.01.2008 року по 15.01.2008 року на посаді обпалювача виробів будівельної кераміки, що стверджується копією трудової книжки позивача і довідкою ЗАТ "Львівський керамічний завод" (а.с.26-30, 21). Відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими, та із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць. Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36, у розділі XVIII «Виробництво скла та виробів із скла. Виробництво керамічних, фарфорових, фаянсових виробів», підрозділом 2 підпунктом «а» «Виробництво керамічних, фарфорових, фаянсових виробів та феритів, передбачені обпалювачі виробів будівельної кераміки. Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за № 1451/11731 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року. Також встановлено, що позивач в травні 2014 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах, однак отримав відмову в призначенні такої пенсії з посиланням на те, що рішеннями атестаційної комісії ЗАТ "Львівський керамічний завод" позбавлено права на пільгове пенсійне забезпечення обпалювачів виробів будівельної кераміки і робоче місце обпалювача виробів будівельної кераміки не атестовувалось. У відповідності до п.п.1, 2, 4, 9 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджених постановою КМ України №442 від 01.08.1992 року атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Відповідно до п. 6 зазначеного Порядку, атестація робочих місць передбачає обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці, визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах. Згідно наказу ЗАТ "Львівський керамічний завод" від 16.10.1996 року №209 "Про атестацію робочих місць" (а.с. 7) на підставі рішення атестаційної комісії від 28.02.1995 року, 05.10.1996 року за результатами атестації робочих місць позбавлено права пільгового виходу на пенсію за списком № 2 обпалювачів виробів будівельної кераміки. Відповідно до наказу №139-А від 10.10.2001 року "Про атестацію робочих місць за умовами праці" на підставі рішення атестаційної комісії від 10.01.2001 року за результатами атестації робочих місць позбавлено права пільгового виходу на пенсію за Списком № 2 обпалювачів виробів будівельної кераміки (а.с. 8). Як видно із наказу №42-а від 10.11.2006 року "Про атестацію робочих місць за умовами праці" і додатку № 2 до цього наказу (а.с. 9, 23) не підтверджено за результатами проведеної на підприємстві атестації право на пільги і компенсації, передбачені законодавством, обпалювачу виробів будівельної кераміки. Разом з тим, позивачем та його представником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження доводів про неправомірність результатів проведеної атестації робочих місць у 1996, 2001, 2006 рр. і їх невідповідність дійсним умовам праці, а твердження про таке є їхніми суб'єктивними судженнями. Не може бути підтвердженням покликань позивача про незаконність оскаржуваних наказів і дані довідки ЗАТ "Львівський керамічний завод" № 79-с від 04.06.2014 року, оскільки така підтверджує лише, що [PERSON] працював на ЗАТ "Львівський керамічний завод" повний робочий день, за характером виконуваної роботи за період з 11.06.1991 року по 15.01.2008 року виконував обпалення виробів будівельної кераміки та догляд за температурним режимом основної та утільної пічок за професією, посадою обпалювачів виробів будівельної кераміки, що передбачено списком № 2, однак такий документ не містить даних про результати атестації робочих місць, винесені на підставі таких накази і відомостей, які би підтверджували неправомірність таких наказів. Показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] і [PERSON] підтверджується сам факт роботи позивача на посаді обпалювача виробів будівельної кераміки і виконання ним свої обов'язкыв, що стверджується і іншими доказами, а не її характер, в тому числі пільговий. Суд оцінює показання названих свідків про умови праці позивача, як суб'єктивні, такі, що не можуть служити об'єктивним підтвердженням санітарно-гігієнічних факторів виробничого середовища і трудового процесу обпалювача виробів будівельної кераміки, а відтак будь-яким спростування результатів атестації робочих місць. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження незаконності оспорюваних наказів, проведення атестації робочих місць з порушення вимог закону, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, а відтак, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed