Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

8 вересня 2010 року позивач звернулась до суду із позовом, де просить стягнути із відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Жовті Води на свою користь на відшкодування шкоди у зв'язку із смертю чоловіка - [PERSON], що помер [INFO] року від професійного захворювання, на утриманні якого вона перебувала, у вигляді одноразової допомоги не менше п'ятирічного заробітку чоловіка, також однорічний заробіток, як утриманці та щомісячні страхові платежі, виходячи із суми щомісячних виплат та пенсії, які отримував померлий на день його смерті. Позивач, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє відповідно довіреності від 31 жовтня 2012 року, позов підтримав і просив його задовольнити. Представник відповідача Колінько О.Г., що діє на підставі довіреності № 823-03/03 від 10.06.2014 року, не визнавши позовні вимоги, просив у задоволені позову відмовити. Свої заперечення обґрунтував відсутністю причинного зв'язку між смертю та професійним захворюванням [PERSON], що помер [INFO] року. При цьому, зауважив, що відсутністю даного зв'язку підтверджується актом № 22 від 4 червня 2010 року наданим комунальним закладом «Обласний центр медико-соціальної експертизи». Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому 25 травня 1963 року Жовтоводським міським бюро РАГС, про що в книзі актів громадянського стану зроблено відповідний запис № 125, вели спільне господарство (т.1 а.с. 5). При цьому, позивач разом із чоловіком проживали за адресою [ADDRESS], до часу смерті останнього( т.1 а.с. 9). [PERSON] працював на ДП "Східний ГЗК" до лютого 1989 року де отримав професійне захворювання і за висновком МСЕК від 25 вересня 2009 року йому встановлена стійка втрата професійної працездатності 80% та 2 група інвалідності, безстроково за основним діагнозом: периферичний рак верхньої долі лівої легені, 4-та клінічна група (т.1 а.с. 19). Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Жовті Води Дніпропетровської області від 08 жовтня 2009 року [PERSON] призначено щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 2 924 грн. 57 коп. з 21 вересня 2009 року безстроково ( т.1 а.с.10). [INFO] року чоловік позивача - [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, видана відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 701 ( т.1 а.с.6). Актом № 22 від 4 червня 2010 року комунального закладу "Обласний центр медико-соціальної експертизи" не встановлено причинного зв`язку смерті [PERSON] з професійним захворюванням встановленим за життя ( т.1 а.с. 30-33). Відповідно «Висновку експерта» № 80 комісійної судово-медичної експертизи по факту смерті [PERSON], [INFO], проведеної ОКЗ "Бюро судово-медичної експертизи" ГУОЗ Дніпропетровської ОДА (20.02.2012 року - 19.03.2012 року), встановлено, що причиною смерті останнього є центральний бронхогенний рак з ураженням всієї верхньої долі лівої легені, плеври, перикарду, що призвели до ракової інтоксикації і легенево-серцевої недостатності. Вказана причина смерті знаходиться у прямому причинному зв`язку з професійним захворюванням встановленим [PERSON] за життя. Даний підсумок підтверджується характером та локалізацією паталогічного процесу захворювання -центральний бронхогенний рак (т.1 а.с.164-170). Статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визначений перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у разі настання страхового випадку. Згідно ст.33 цього Закону в разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» п.1 ч.1 ст.21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. У разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у ст.33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів (ч.9 ст.34 цього Закону). Інструкцією про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженою наказом міністерства охорони здоров'я України №606 від 15.11.2005 року,органом, який встановлює причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, є медико-соціальна експертна комісія. Згідно висновку ДЗ «Центральна медико-соціальна експертна комісії Міністерства охорони здоров'я України» № 98/04 від 04.04.2014 року медико-соціальна експертна комісія повністю погодилась із висновком комісії Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи (20.02-19.03.2012 року), що причина смерті [PERSON] знаходиться у прямому причинному зв'язку з професійним захворюванням, встановленим хворому за його життя. Даний висновок підтверджується характером та локалізацією патологічного процесу виявленого захворювання у гр. [PERSON] - центральний бронхогенний рак (т.2 а.с.64-66). Таким чином, судом безспірно встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням встановленим йому за життя. Також судом встановлено, що позивач перебувала на утриманні померлого чоловіка, так як на час його смерті була непрацездатною і отримувала пенсію в розмірі 711,30 грн., а чоловік отримував щомісячну страхову грошову суму в розмірі 2924,57 грн. та пенсію за віком в розмірі 1966,73 грн., а всього мав дохід у розмірі 4891,30 грн., що значно перевищував її дохід (т.1 а.с.151,176). Відповідно ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку 1) своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: б) одноразову допомогу в разі стійкої страти професійної працездатності або смерті потерпілого; д) пенсію у зв'язку з стратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відповідно до ст.28 Закону страховими виплатами є грошові суми, які згідно зі ст.21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Повний перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, визначено ст.21 Закону. Згідно ст. 33 зазначеного Закону, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами, поміж іншого, є жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють. Пунктом 7 статті 34 цього Закону, передбачено що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого. При цьому, пункт 9 зазначеної статті вказує, у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. Аналіз змісту ст..ст. 21,33, 34 Закону свідчить про те, що в разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати та не працював, розмір відшкодування шкоди особам, які мають право на страхові виплати згідно зі ст.33 Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком (професійним захворюванням), які одержував потерпілий на день його смерті. Страхові виплати позивачці відповідачем розраховані відповідно до положень чинного порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затвердженого постановою правління від 08.10.2009 року, а пенсія за віком, яку отримував [PERSON], не передбачена ст.ст.21, 28 Закону та не може бути включена до розрахунку. Відповідно до вимог закону позивач має право на отримання від відповідача одноразової страхової суми, яка має становити не менш п'ятирічної страхової виплати, яку [PERSON] отримував на день смерті в розмірі 2924,57 грн. отже, розмір одноразової страхової суми становить (5х12х2924,57)=175474,20 грн. Розмір відшкодування одноразового заробітку становить із розрахунку отриманих [PERSON] на день смерті страхової виплати 2924,57 за один рік, що становить (12х2924,57)= 35095 грн. Щомісячні страхові виплати, у зв'язку з втратою годувальника становлять 2924,57 грн., які підлягають виплаті позивачці Фондом з 29 жовтня 2009 року по 01 вересня 2012 року з обов'язковим перерахунком відповідно до вимог вище приведеного Закону. У зв'язку з тим, що позивач та відповідач відповідно до Закону «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, то судові витрати по розгляду справи необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: approved