Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому зазначали, що 23 червня 2006 року між Акціонерним комерційним Промислово-Інвестиційним банком (далі - Банк) і [PERSON] був укладений кредитний договір № 1635, до якого 13 липня 2007 року сторонами внесені зміни. За умовами кредитного договору та внесених до нього змін Банк надав [PERSON] (далі - Позичальник) шляхом перерахування суми коштів на його поточний рахунок кредит у сумі 89400,00 доларів США, що за курсом Національного банку України на день укладення цього договору еквівалентно 451470 грн. Виконання [PERSON] зобов'язань за цим договором забезпечувалося іпотекою двох житлових квартир у будинку [ADDRESS], що належить чотирьом позивачам, та квартири № 12, що належить [PERSON] і [PERSON], а також фінансовою порукою [PERSON] У липні 2013 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (далі - ТОВ "Кредитні ініціативи") вони одержали повідомлення про усунення порушень та вимогу про добровільне виселення, з якого дізнались, що 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі - ПАТ "Промінвестбанк") і ТОВ "Кредитні ініціативи" були укладені договір відступлення прав вимоги і договір про передачу прав за договорами забезпечення, відповідно до яких ПАТ "Промінвестбанк" за грошову винагороду відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" належне йому право вимоги до боржників, у тому числі за вказаним кредитним договором, укладеним між Банком і [PERSON], та договорами забезпечення даного договору, укладеними між Банком і позивачами. Вважають, що зазначений вище договір відступлення прав вимоги є незаконним, має бути визнаний судом недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", п. 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг" від 03 квітня 2009 року № 231 до фінансової послуги факторингу віднесено набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників - суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення. Укладений між ПАТ "Промінвестбанк" і ТОВ "Кредитні ініціативи", які є фінансовими установами, договір відступлення прав вимоги за своїм змістом є фактично договором факторингу. Відповідно до кредитного договору № 1635 від 23 червня 2006 року Позичальником за цим договором є фізична особа, а не суб'єкт підприємницької діяльності, тому оспорюваний договір відступлення прав вимоги суперечить вказаним нормативно-правовим актам. За умовами кредитного договору він укладений в іноземній валюті - доларах США. Ставши новим кредитором, ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло права на одержання від Позичальника платежів виключно в іноземній валюті - доларах США. Жодні зміни щодо валюти кредитного договору та валюти виконання цього договору сторонами не вносилися. Для здійснення валютних операцій, відкриття та ведення розрахунків в іноземній валюті Банк мав відповідні ліцензії та дозволи. На момент укладення 17 грудня 2012 року оспорюваного договору відступлення прав вимоги ТОВ "Кредитні ініціативи" відповідної ліцензії та дозволів на здійснення фінансових операцій в іноземній валюті не мало, права приймати від боржників передбачені кредитним договором кошти в іноземній валюті дане товариство не має, тому укладати стосовно позивачів договір відступлення прав вимоги воно не могло, так як не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності юридичної особи. Крім того, укладений відповідачами 17 грудня 2012 року договір відступлення прав вимоги суперечить податковому законодавству України. Також цей договір є нікчемним, оскільки порушує публічний порядок (т. 1 а. с. 1-14, 67-79, 143-155). Враховуючи уточнення позовних вимог (т. 2 а. с. 54-55), просили: - визнати частково недійсним договір відступлення прав вимоги, укладений 17 грудня 2012 року між ПАТ "Промінвестбанк" і ТОВ "Кредитні ініціативи", в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором № 1635 від 23 червня 2006 року, що укладений між Банком і [PERSON]; - визнати частково недійсним договір про передачу прав вимоги, укладений 17 грудня 2012 року між ПАТ "Промінвестбанк" і ТОВ "Кредитні ініціативи", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1423, в частині відступлення прав вимоги за договорами забезпечення кредитного договору, укладеного між Банком і [PERSON]: іпотечним договором, укладеним 24 червня 2006 року між Банком та [PERSON] і [PERSON], та іпотечним договором із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним 13 липня 2007 року між Банком і [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], посвідчені приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON], зареєстровані в реєстрі за №№ 2621 та 2896 відповідно. Позивач [PERSON], вона ж представник інших трьох позивачів, та її представник [PERSON] у суді позов підтримали, дали пояснення аналогічні викладеному вище, просили суд задовольнити позовні вимоги повністю. Також пояснили, що ПАТ "Промінвестбанк" відступати ТОВ "Кредитні ініціативи" право вимоги до [PERSON] заборгованості за кредитним договором не могло, оскільки ця заборгованість списана банком. Крім того, виходячи із пред'явленої ПАТ "Промінвестбанк" 17 квітня 2009 року вимоги до позивачів про дострокове погашення всієї суми заборгованості за кредитом, на момент укладення відповідачами 17 грудня 2012 року договору відступлення прав вимоги строк позовної давності сплив, тому ПАТ "Промінвестбанк" не могло відступати ТОВ "Кредитні ініціативи" дану вимогу заборгованості до [PERSON] Представники відповідача ТОВ "Кредитні ініціативи" Чернікова Л.І. та Бічан М.А. у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що він є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Укладені 17 грудня 2012 року між ПАТ "Промінвестбанк" і ТОВ "Кредитні ініціативи" договір відступлення прав вимоги та договір про передачу прав за договорами забезпечення чинному законодавству України не суперечать. Просили у задоволенні позову відмовити. Відповідач ПАТ "Промінвестбанк" у суд не з'явилося, подало до суду заперечення проти позову, у яких зазначало, що позовні вимоги є незаконними. Укладений відповідачами договір відступлення прав вимоги ґрунтується на вимогах закону, правові підстави для визнання його недійсним відсутні. Дане відступлення не призвело до будь-яких змін обсягу прав та обов'язків за кредитним договором, новий кредитор є єдиним власником усіх прав вимоги за кредитним договором. Просило розглянути дану справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позову. Третя особа: Національна комісія, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у судове засідання теж не з'явилася, просила розглянути справу без участі їхнього представника. У наданих суду поясненнях зазначала, що згідно із ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідач ТОВ "Кредитні ініціативи" внесене до реєстру фінансових установ та має право на здійснення факторингових операцій. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 23 червня 2006 року Акціонерний комерційний Промислово-Інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство), правонаступником усіх прав та обов'язків якого є відповідач ПАТ "Промінвестбанк", і позивач [PERSON] уклали кредитний договір № 1635. 13 липня 2007 року сторонами цього кредитного договору був укладений договір про внесення змін № 1915 до цього договору (т. 1 а. с. 15-17). За умовами п. п. 2.1-2.6 даного договору з урахуванням внесених змін Банк надає [PERSON] для ремонту та облаштування житлового будинку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника кредит у сумі 89400,00 доларів США, що за курсом гривні до долара США, встановленого Національним банком України станом на 13 липня 2007 року, еквівалентно 451470 грн. За користування кредитними коштами Позичальник сплачує Банку проценти в розмірі 13 % річних у доларах США. Кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 15 червня 2026 року. Загальна сума кредиту станом на 13 липня 2007 року із врахуванням суми погашення складає 86423,00 доларів США, що еквівалентно 436436 грн. 15 коп. Погашення кредиту Позичальником здійснюється щомісячно відповідно до графіку (Додаток № 2), який є невід'ємною частиною цього договору. Згідно із п. 4 кредитного договору виконання зобов'язань Позичальника за цим договором забезпечується іпотекою житлових квартир № 7 і № 12, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], які відповідно належать [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] (квартира № 7) та [PERSON] і [PERSON] (квартира № 12). 24 червня 2006 року між Акціонерним комерційним Промислово-Інвестиційний банком та [PERSON] і [PERSON], від імені якого діяла [PERSON], був укладений іпотечний договір, який забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають із кредитного договору № 1635 від 23 червня 2006 року, укладеного між Банком і [PERSON] Предметом іпотеки за цим договором є однокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 41,30 м2, житловою площею 17,90 м2, вартістю 93854 грн. (т. 1 а. с. 21-23). 13 липня 2007 року Акціонерний комерційний Промислово-Інвестиційний банк та [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] уклали іпотечний договір із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, який забезпечує вимоги Банку, що випливають з умов кредитного договору № 1635 від 23 червня 2006 року та договору про внесення змін до нього № 1915 від 13 липня 2007 року, укладених між Банком і [PERSON], (т. 1 а. с. 18-20). Предметом іпотеки за цим договором є квартира № 7 із прибудовою "а-1" посімейного заселення, що розташована на першому поверсі двохповерхового будинку [ADDRESS], загальною площею 118,60 м2, житловою площею 66,40 м2, яка складається з п'яти кімнат, що належить позивачам на праві спільної сумісної власності. Вартість предмета іпотеки становить 468190 грн. Відповідно до п. 1.1 зазначеного іпотечного договору від 13 липня 2007 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] як майнові поручителі в межах вартості предмета іпотеки, солідарно зобов'язалися в порядку, передбаченому цим і кредитним договором, повернути Банку до 15 червня 2026 року заборгованість по кредиту в розмірі 89400,00 доларів США та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13 % річних, щомісячну комісійну винагороду в розмірі 1 % річних від суми кредитної заборгованості, неустойку (пеню, штраф), а також відшкодувати Банку збитки, понесені ним внаслідок невиконання іпотекодавцями умов кредитного договору. Суд встановив, що свої зобов'язання за кредитним договором № 1635 від 23 червня 2006 року та договором про внесення до нього змін № 1915 від 13 липня 2007 року Банк виконав, перерахував на поточний рахунок [PERSON] кошти в сумі 89400,00 доларів США. Цього факту представники позивача [PERSON] у судовому засіданні не заперечували. Із вимоги про дострокове погашення всієї заборгованості за кредитним договором від 17 квітня 2009 року № 2408/16-21 видно, що у зв'язку з порушенням Позичальником графіку погашення кредиту станом на 17 квітня 2009 року [PERSON] мав прострочену заборгованість по кредиту в сумі 97,85 доларів США, нарахованим процентам у сумі 1685,72 доларів США та комісії в сумі 998 грн. 58 коп. (т. 2 а. с. 20). Із даної вимоги вбачається, що Банк на підставі п. 5.2.6 кредитного договору вимагав від [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором, що складала 80229,33 доларів США, нарахованим і несплаченим процентам у сумі 1685,72 доларів США та комісії в сумі 998 грн. 58 коп., а також всієї суми процентів, комісії, штрафів і пені, що будуть нараховані на момент фактичного погашення ними заборгованості. Даного факту представники [PERSON] у суді теж не заперечували. 17 грудня 2012 року Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі - Первісний Кредитор) і Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (далі - Новий Кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги (т. 1 а. с. 24-34). Відповідно до п. 2.1 вказаного вище договору на умовах, встановлених цим договором, ПАТ "Промінвестбанк" передає (відступає), а ТОВ "Кредитні ініціативи" приймає кредитний портфель та зобов'язується сплатити за нього Первісному Кредитору грошову винагороду (ціну продажу) на умовах, визначених цим договором. За змістом п. 2.2 даного договору внаслідок передачі (відступлення) кредитного портфеля за цим договором, Новий Кредитор набуває усіх прав вимоги Первісного Кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставлене майно та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення. При цьому передача прав вимоги за забезпеченнями, що випливають з договорів застави/поруки, що укладені в письмовій формі з нотаріальним посвідченням, та іпотечних договорів, укладених Первісним Кредитором із позичальниками, оформлюються окремими договорами про передачу прав вимоги, які укладаються сторонами одночасно з підписанням Реєстру позичальників. Із Реєстру позичальників, який є Додатком № 1 до договору відступлення прав вимоги, підписаним сторонами цього договору 17 грудня 2012 року, видно, що ПАТ "Промінвестбанк" передало (відступило) ТОВ "Кредитні ініціативи" право вимоги заборгованості за кредитним договором № 1635, укладеним 23 червня 2006 року між Банком і [PERSON] Згідно із цим Реєстром позичальників ПАТ "Промінвестбанк" передало (відступило) ТОВ "Кредитні ініціативи" право вимоги за зазначеним вище кредитним договором на суму 112703,42 доларів США і 14035 грн. 55 коп., з яких: 80229,33 доларів США - заборгованість за кредитом, 32404,09 доларів США - заборгованість за процентами, 14035 грн. 55 коп. - комісія. Також 17 грудня 2012 року на виконання п. 2.2 договору відступлення прав вимоги між ПАТ "Промінвестбанк" (далі - Цедент) і ТОВ "Кредитні ініціативи" (далі - Цесіонарій) був укладений договір про передачу прав за договорами забезпечення, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1423 (т. 1 а. с. 35-38). Відповідно до п. 3.1 цього договору у зв'язку з передачею (відступленням) кредитного портфелю за договором відступлення прав вимоги Цедент у порядку та умовах, визначених цим договором, передає Цесіонарію права, що передаються, та зобов'язується передати останньому договори забезпечення, а Цесіонарій приймає та набуває права, що передаються, та зобов'язується прийняти договори забезпечення. За змістом умов п. п. 3.2, 3.3 даного договору права, що передаються, вважаються переданими (відступленими) Цедентом Цесіонарію в дату набрання чинності. Цедент зобов'язується передати Цесіонарію договори забезпечення у відповідності з договором відступлення. Згідно із п. 8.1 договору про передачу прав за договорами забезпечення цей договір набирає чинності після його належного підписання сторонами та нотаріального посвідчення. Відповідно до Додатку № 1 до цього договору, викладеного в новій редакції на підставі договору про внесення змін до даного договору від 11 лютого 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 109, ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло прав вимоги за іпотечними договорами, укладеними 24 червня 2006 року між Банком та [PERSON] і [PERSON], спадкоємцем яких є [PERSON], та 13 липня 2007 року між Банком і позивачами. Доводи позивачів про порушення відповідачем ТОВ "Кредитні ініціативи" вимог законодавства при укладенні 17 грудня 2012 року договору відступлення прав вимоги та договору про передачу прав за договорами забезпечення є безпідставними. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. У п. 5.3.4 кредитного договору № 1635 від 23 червня 2006 року, п. 3.1.7 іпотечного договору від 24 червня 2006 року і п. 3.1.7 іпотечного договору від 13 липня 2007 року сторони погодили право Банку здійснювати відступлення прав вимоги за цими договорами без попереднього отримання на це згоди позичальника та іпотекодавців у порядку, передбаченому законом. За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Необхідною передумовою для отримання особою судового захисту є наявність таких незаконно порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Із положень ч. 3 ст. 215 ЦК України випливає, що оспорюваний правочин може бути визнаний судом недійсним на вимогу однієї з його сторін або іншої заінтересованої особи. Оскільки позивачі не є сторонами оспорюваних ними правочинів, вони можуть бути визнані недійсним лише у разі порушення ними (договорами) прав, свобод та інтересів позивачів. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] своїх зобов'язань за укладеним із Банком кредитним договором № 1635 від 23 червня 2006 року з урахуванням внесених до нього 13 липня 2007 року змін щодо повернення одержаного кредиту в сумі 89400,00 доларів США, сплати процентів та комісії на момент укладення 17 грудня 2012 року відповідачами ПАТ "Промінвестбанк" і ТОВ "Кредитні ініціативи" договору відступлення прав вимоги не виконав. Майнові поручителі, які зобов'язалися солідарно відповідати за зобов'язаннями [PERSON], своїх зобов'язань щодо сплати суми кредиту та інших платежів теж не виконали. Виходячи з наведеного, ПАТ "Промінвестбанк" відповідно до вимог закону на підставі укладеного 17 грудня 2012 року договору передало (відступило) ТОВ "Кредитні ініціативи" вимоги до позивачів у розмірі невиконаних ними зобов'язань. Правових підстав для визнання частково недійсними укладених між відповідачами договору відступлення прав вимоги та договору про передачу прав за договорами забезпечення судом не вбачається. Порушень цими оспорюваними договорами прав [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] позивачами в суді не доведено та судом не встановлено. Доводи позивачів про те, що ПАТ "Промінвестбанк" пропущено позовну давність щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими. Згідно із п. 6.9 кредитного договору від 23 червня 2006 року сторонами договору погоджено строк позовної давності тривалістю 10 років, що ст. 259 ЦК України не суперечить. Безпідставними є і твердження позивачів про те, що ПАТ "Промінвестбанк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" списаний кредит, тобто неіснуючу вимогу. Відповідно до п. 7 Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженого 01 червня 2011 року постановою Правління Національного банку України за № 172, відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості. Із свідоцтва про реєстрацію фінансової установи і додатку до нього, виданих 15 вересня 2011 року Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, видно, що ТОВ "Кредитні ініціативи" розпорядженням комісії від 18 вересня 2008 року за № 1121 надано дозвіл на здійснення фінансових послуг без отримання ліцензій та/або дозволів, зокрема на здійснення факторингу (т. 1 а. с. 126-127). У ч. 5 ст. 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) з урахуванням вимог ЦК України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника. Положеннями цієї статті не встановлено обов'язку для фінансової установи здійснювати операції з надання фінансових послуг. Більш того, між ПАТ "Промінвестбанк" і ТОВ "Кредитні ініціативи" укладено договір відступлення прав вимоги, а не договір факторингу. Доводи позивачів про те, що відповідач ТОВ "Кредитні ініціативи" не мало права укладати оспорюваний договір відступлення прав вимоги, оскільки не має генеральної чи індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, є необґрунтованими, так як кредит в іноземній валюті [PERSON] надавався Банком, ТОВ "Кредитні ініціативи" лише набуло права вимоги заборгованості за кредитним договором, а не право на грошові кошти в іноземній валюті. Будь-яких обмежень чи застережень щодо особи нового кредитора, а також особи боржника (юридична чи фізична особа) при відступлені права вимоги за договором чинний ЦК України не містить. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що порушення оспорюваними договорами прав позивачів не встановлено, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог щодо визнання частково недійсними цих договорів, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed