Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення завданої майнової шкоди, моральної шкоди упущеної вигоди. Позов обґрунтовано тим, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 28.09.2018 року о 18 годині 55 хвилин, по вулиці Шкільній, 28 в селі Новотроїцьке, не врахував дорожньої обстановки, не відреагував на її ділянку у темну пору доби та здійснив наїзд на перешкоду, а саме корову. Власником збитої [PERSON] корови є [PERSON] . 25.10.2018 року, постановою Вільнянського районного суду Запорізької області по справі № 314/4564/18, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] ,у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення була закрита. 10.06.2019 року, Запорізьким апеляційним судом була розглянута подану [PERSON] апеляційну скаргу на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області по справі № 314/4564/18. За результатами розгляду зазначеної апеляційної скарги Запорізьким апеляційним судом по справі № 314/4564/18 була винесена постанова, якою була часткова задоволено апеляційну скаргу по справі [PERSON] , та постанова Вільнянського районного суду Запорізької області, по справі № 314/4564/18, була скасована. Провадження в адміністративній справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП за спливом строків, передбачених ст.38 КУпАП. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] компенсацію за завдану матеріальну шкоду, вартість померлої корови у розмірі 20 000 гривень 00 копійок, крім тогов якості компенсації за завдану матеріальну шкоду, вартість померлого теля у розмірі 5 000 гривень 00 копійок,в якості не отриманої дотації від державних органів (упущену вигоду) у розмірі 2 500 гривень 00 копійок, 50 000 гривень завданої моральної шкоди, судові витрати в розмірі 2 689 гривень 40 копійок і усі витрати з наданням правничої допомоги адвокатом у зазначеній справи. Представник позивача адвокат Фофанов Я.Л. в судовому засіданні позовну заяву підтримав повністю, просив її задовольнити, пояснив, що згідно наданих до позову доказів вважає позовні вимоги обґрунтованими та законними. Додаткових клопотань або заяв представник позивача не заявляв. Відповідач та його представник адвокат Новіков І.О. в судовому засіданні проти позовної заяви заперечували у повному обсязі та просили відмовити з наступних підстав. У своїх поясненнях відповідач та його представник зазначали, що в матеріалах справи відсутні документи щодо оціночної вартості корови та теля, а є тільки посилання на вартість з сайту продажу, що фактично не підтверджує фактичну вартість корови та теля. Крім того, взагалі заперечували проти задоволення маральної шкоди, мотивуючи тим, що довідки про стан здоров`я надані позивачем, не відповідають тому що, вона отримала моральну шкоду, а підтверджує факт її хронічних захворювань на її вік. Також представником відповідача було заявлено клопотання, щодо долучення до матеріалів справи висновку експертного дослідження № 9-2 від 03.03.2020 року, виданий Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України. Представник мотивував тим, що при розгляді справи № 314/4564/18, Запорізький апеляційний суд в своєму рішенні зазначив, що суддя першої інстанції взяв на себе функцію спеціаліста та прийняв рішення, однак не навів мотивів такого висновку і не послався на жодний доказ, який підтверджує таке рішення та скасував постанову Вільнянського районного суду Запорізької області, від 25.10.2018 року, тобто в матеріалах справи відсутній жодний висновок який підтверджує факт порушення правил дорожнього руху, і фактично одноособовим експертом при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, відносно [PERSON] , є поліцейський, який в загалі не має освіти експерту та відповідних навиків. Частиною 1 статті 273 КУпАП передбачено, що експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях тощо. Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у зв`язку з відсутності даного висновку в матеріалах справи, відповідач звернувся до Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, надав усі матеріали адміністративної справи, та отримав висновок, де зазначено «Дії водія автомобіля «ГАЗ-3110 СПГ», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] вимогам пп.12.2,12.3, правилам дорожнього руху не суперечать». Тобто складений протоколпро адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] , не відповідає дійсності та є незаконним. У зв`язку з тим, що докази позивача базуються саме на підставі постанови суду, де в матеріалах справи відсутня жодна експертиза або висновок експерта, або дослідження, а висновок експертного дослідження № 9-2 від 03.03.2020 року, виданий Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України спростовує віну відповідача в скоєні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, представник відповідача, адвокат Новіков І.О. вважає, що позовна заява необґрунтована та не підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що при розгляді справи № 314/4564/18 за ст.124 КУпАП відносно [PERSON] . Запорізький апеляційний суд в своїй постанові зазначив, що суддя першої інстанції взяв на себе функцію спеціаліста та прийняв рішення, однак не навів мотивів такого висновку і не послався на жодний доказ, який підтверджує таке рішення та скасував постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.10.2018 року, тобто в матеріалах справи відсутній жодний висновок який підтверджує факт порушення правил дорожнього руху, і фактично одноособовим експертом при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, відносно [PERSON] , є поліцейський, який в загалі не має освіти експерту та відповідних навиків. Частиною 1 статті 273 КУпАП передбачено, що експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях тощо. Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (а.с.14-17). Вивчивши матеріали цивільної справи, та ретельно ознайомившись з постановою Вільнянського районного суду Запорізької області та постановою Запорізького апеляційного суду по справі № 314/4564/18, суд з`ясував, що позивачем дійсно не надана жодна експертиза або висновок експерту, щоб підтвердила адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] , тож суд не може проігнорувати висновок експертного дослідження № 9-2 від 03.03.2020 року, виданий Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, де зазначено «Дії водія автомобіля «ГАЗ-3110 СПГ», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] вимогам пп.12.2,12.3, правилам дорожнього руху не суперечать» (а.с.99-103). Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] доказом винності у вчиненні ДТП не є. З боку позивача жодного експертного висновку або клопотання про призначення відповідної експертизи щодо встановлення вини [PERSON] у вчиненні ДТП не надходило. Окрім того, позивачем не надано жодного доказу щодо вартості загиблої корови та теля, яким була вагітна вказана корова. Посилання позивача на об`яви в мережі Інтернет про продаж інших тварин не відносяться до цієї справи не мають доказового значення. Клопотання про призначення судово-товарознавчої експертизи позивач не заявляв. Відповідно до положень ст. ст. 15, 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, на яку посилається позивач, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ст. 1167ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначених об`єктів. Проте позивач [PERSON] не надала жодного документального підтвердження своїх слів. Також позивач не довила, що вона могла або повинна була отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила її можливості отримати прибуток. Вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку у разі народження теля. Такі розрахунки позивача є теоретичними, побудованими на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо корова народила би теля а державні органи на момент народження теля повинна була сплатити дотацію. Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом. Відповідно до приписів ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. У відповідності до роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. До юридичних фактів, які має довести позивач у цій справі, належить доведення спричинення моральної шкоди та її розміру. Доведення цих обставин з боку позивача можливе на підставі доказів, передбачених у статті 76 ЦПК України. До таких доказів належить і висновок експерта. Позивач на обґрунтування як спричинення моральної шкоди, так і її розміру не надав будь-яких доказів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Позивачем не надано суду будь-яких документів на підтвердження цих сум та на підтвердження погіршення стану здоров`я позивача саме у зв`язку з діями відповідача. Так, згідно з "Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень", встановлення глибини та важкості страждань особистості, а також розрахунок приблизної суми, яка може їх компенсувати, віднесені до компетенції експертів-психологів. Проте [PERSON] не надала жодного документа, який би підтверджував будь-які моральні страждання. Таким чином позов [PERSON] ґрунтується лише на усних твердженнях позивача та не підтверджений належними та допустимими доказами. Отже, позовні вимоги [PERSON] про стягнення завданої майнової шкоди, моральної шкоди, упущеної вигоди з [PERSON] , не підтверджені належними доказами, є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed