Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

28 вересня 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що у 2017-2018 роках вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, від яких народила доньку, [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини сімейні відносини з відповідачем припинено. У позові [PERSON] вказує, що з моменту народження дитини, відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Станом здоров`я дитини опікується виключно вона, малолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. У зв`язку з ухиленням відповідача від сплати коштів на утримання дитини позивачка була вимушена звернутись до суду. За рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2019 року у справі № 334/2831/19 з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки. Однак, з моменту винесення вказаного рішення відповідачем аліменти не сплачуються. Заборгованість зі сплати аліментів на момент подання позовної заяви складає 52989,49 грн. В обґрунтування позовної заяви, позивачка також зазначає, що відповідач [PERSON] жодним чином не був позбавлений інформації стосовно її місця перебування та їхньої дитини, та з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з відповідачем та участі батька у вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання відповідача [PERSON] виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Нехтування батьківськими обов`язками з боку відповідача, на думку позивачки, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою для дитини, може в подальшому призвести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Враховуючи ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо їх малолітньої дитини, позивачка вважає, що є наявні всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, і тому звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.14). Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2020 року за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Службу у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав (а.с.21). Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19 січня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.44). В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивача адвокат Куцигін І.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухваленні у справі заочного рішення, на підставі наявних у ній доказів, не заперечують. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про день та час судового засідання судом був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судових повісток 24.10.2020 року, 23.12.2020 року, 26.11.2020 року (а.с.18,40,41,57), також належне сповіщення відповідача здійснено судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача до суду (а.с.50-а), проте про причини неявки суду не повідомлено, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, відзив на позов, будь-які заперечення проти заявлених [PERSON] позовних вимог на адресу суду відповідачем не подано. В судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Давиденко В.С. вважає, що в матеріалах справи наявні докази винної поведінки батька дитини [PERSON] , підтримав висновок Комісії з питань захисту прав дитини та не заперечував щодо задоволення позовної заяви, виходячи із доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , згідно висновку органу опіки та піклування. В судове засідання представник третьої особи органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області не з`явився, про день та час судового засідання повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надано заяву з проханням проводити судове засідання за відсутністю їх представника, з позовними вимогами згодні, просять їх задовольнити у повному обсязі, письмових пояснень третьою особою не надано, клопотань подано, самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено (а.с.16,25). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] . Пояснив суду, що [PERSON] є його тіткою, до якої періодично, десь двічі на тиждень він навідується, приходить в гості, допомагає по господарству. За весь час з дня народження [PERSON] відповідача [PERSON] він бачив лише один раз, на день народження малолітньої [PERSON] . Більше відповідача жодного разу з донькою не бачив, батько до дитини більше ніколи не приїздив, не навідується до доньки , не займається її вихованням, матеріально дитину не забезпечує. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідача [PERSON] бачив один раз, коли проходив по вулиці, це було два роки тому. Більше [PERSON] з дитиною ніколи не бачив, зі слів [PERSON] йому відомо, що [PERSON] з донькою не спілкується, її вихованням не займається, турботи не проявляє. Допитана свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вона є подругою позивачки [PERSON] , постійно з нею спілкується та їй відомо, що відповідач по справі [PERSON] до малолітньої доньки [PERSON] не навідується, з дитиною не спілкується, її життям не цікавиться. Бачила [PERSON] один лише раз на дні народженні [PERSON] , коли їй виповнився один рік та святкували вдома у [PERSON] . Будь-яких батьківських почуттів та турботи від [PERSON] по відношенню до доньки, вона не побачила, він подарував [PERSON] подарунок, деякий нетривалий час побув на святкуванні та пішов та до цього часу вона відповідача з донькою не бачила. Вивчивши матеріали справи 311/3039/20, вислухавши в судовому засіданні пояснення позивачки та її представника, думку представника третьої особи Служби у справах дітей Василівської РДА, показання свідків позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , всебічно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду даної цивільної справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача та її представника, суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних в ній доказів. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Кам`янське Василівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 05.06.2018 року, актовий запис № 11, видане виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області, та відповідно до якого матір`ю дитини записана « [PERSON] », а батьком дитини записаний « [PERSON] » та копія якого містися в матеріалах справи (а.с.7). Відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.08.2019 року у справі № 334/2831/19, яке набрало законної сили, з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] на користь [PERSON] , в розмірі ј частини заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 17 квітня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.8). Як вбачається з довідки Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного регіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) від 17.09.2020 року, станом на 01.09.2020 року боржник [PERSON] [INFO] , має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 52989,49 гривень (а.с.6). Відповідно до Висновку за №01-12/86 від 23.03.2021 року, складеного Службою у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, як органом опіки та піклування, зазначено про те, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в 2017-2018 роках проживали однією родиною, без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання [INFO] у них народилася донька [PERSON] . З моменту народження доньки відносини матері з батьком були припинені. Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 05.08.2019 року з Відповідача були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На сьогодні відповідач згідно розрахунку заборгованості по аліментам Василівського районного відділу державної виконавчої служби від 17.09.2020 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 52989,49 грн. Зі слів позивачки [PERSON] , відповідач [PERSON] з моменту народження доньки самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини: не цікавиться її життям, не надає кошти на утримання доньки, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, взагалі не спілкується з дитиною. Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою проживають: [PERSON] , малолітня [PERSON] та [PERSON] , [INFO] - бабуся позивачки. За місцем проживання матері житлово-побутові умови задовільні, родина проживає в однокімнатній квартирі, дитина забезпечена одягом, взуттям, іграшками та продуктами харчування. На сьогодні мати [PERSON] самостійно виховує та утримує малолітню доньку [PERSON] . Відповідач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично там не проживає. Фахівцю з соціальної роботи в телефонному режимі [PERSON] повідомив, що винаймає житло в смт.Степногірськ, але назвати адресу відмовився та повідомив, що працює щоденно з 07-00 до 19-00 год, бажає спілкуватися та виховувати дитину, але не має можливості, бо мати з дитиною проживають далеко. Для розгляду даного питання, надання обґрунтованого та всебічно дослідженого письмового висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , вказане питання двічі було винесено на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при голові райдержадміністрації: 17.02.2021 року та 17.03.2021 року. Відповідач на Комісію запрошувався двічі письмово, але на засідання не з`являвся, чим демонстрував байдужість до долі своєї дитини. [PERSON] була присутня на засіданні та повідомила членам Комісії, що батько спілкуватися, виховувати, утримувати дитину не бажає, жодним чином участі у житті дитини не приймає. Займається вихованням та утриманням дитини тільки Позивачка. Відповідач аліменти за період з 17.04.2019 по 01.09.2020 рік не сплачував. Після з`ясування всіх обставин даного питання, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивачку, враховуючи неявку відповідача та його неодноразовий виклик на засідання, члени Комісії з питань захисту прав дитини шляхом, голосування прийняли колегіальне рішення про доцільність позбавленню батьківських прав [PERSON] [INFO] . Виходячи з вищевикладеного, орган опіки та піклування Василівська райдержадміністрації Запорізької області, діючи виключно в інтересах дитині, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.52-53). Вищевказані обставини встановлені судом за наслідками повного та всебічного дослідження обставин справи, які перевірені доказами, та оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку. Відповідно до ст.ст.8,11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо. Відповідно до ст.ст.25, 27, 29 Конвенції про Права дитини, ратифікованої Постановою ВР від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці визнають права дитини, яка віддана компетентними органами на піклування з метою догляду за нею, її захисту або фізичного чи психічного лікування, на періодичну оцінку лікування, наданого дитині, і всіх інших умов, пов`язаних з таким піклуванням про дитину. Держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй; виховання поваги до батьків дитини, її культурної самобутності, мови і національних цінностей країни, в якій дитина проживає, країни її походження та до цивілізацій, відмінних від її власної; підготовку дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності чоловіків і жінок та дружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними групами, а також особами з корінного населення. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей. Наразі суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] безвідповідально ставиться до питання виховання своєї малолітньої доньки [PERSON] , 2018 року народження. Суд звертає увагу відповідача [PERSON] на те, що відповідно до положень ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України). Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідач [PERSON] відзив на позов, заперечень проти заявлених позовних вимог та доказів на їх підтвердження суду не надав, та ретельно дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідачем [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на нього ст.150 СК України, відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України матір може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не піклуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. У відповідності до положень ст.171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до доказів, наданих позивачем та третьою особою, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] , 2018 року народження, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан здоров`я дитини, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . На підставі вищевикладеного, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши матеріали справи, висновок органу опіки та піклування, суд дійшов переконливого висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, та суд вважає необхідним позов задовольнити та позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] за тими підставами, що відповідач [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , взагалі не проявляє до дитини батьківської турботи, байдуже ставиться до її виховання, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, за місцем проживання малолітню доньку не відвідує, матеріально її не підтримує. Таким чином, батько [PERSON] повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання власної доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні вищенаведеними доказами, які є належними та допустимими, та відповідачем жодними доказами не спростовані, тому суд вважає необхідним, виключно в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 гривень, що підтверджується квитанцією № 051195.01.163.20091 від 25.09.2020 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.4).

Outcome: approved