Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить винести рішення, яким встановити факт смерті [INFO] [PERSON] , який помер в місті Донецьк. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що її чоловік [PERSON] помер в м. Донецьк, про що видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Куйбишевським відділом записів актів громадянського стану міста Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки та складено актовий запис про смерть № 492. При зверненні до Знам`янського міськрайонного відділу ДРАЦС за реєстрацією актового запису про смерть, заявникові відмовлено з посиланням на те, що свідоцтво про смерть видне на окупованій території не є дійним на території України. Заявниця в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, відповідно до якої підтримала вимоги заяви та просить суд розглядати справу без її участі. Начальник Знам`янського міськрайонного відділу ДРАЦС до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надала заяву, відповідно до якої не заперечила проти задоволення заяви та звернула увагу на зазначення місця смерті особи саме Україна, а не Донецька Народна Республіка, як невизнана держава. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до паспортних даних та свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] була дружиною [PERSON] (а.с.2-4). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер в м. Донецьк Донецької Народної Республіки, про зроблений актовий запис про смерті № 492 Куйбишевським відділом записів актів громадянського стану міста Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки (а.с.5). За приписами ст.93 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Стаття 317 ЦПК України вказує, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. За змістом частин 1-2 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Частина 2 ст. 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. А згідно з ч.3 ст.9 цього Закону будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з розпорядженням КМУ № 1085-р від 07.11.2014 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Донецьк відноситься саме до такого міста, де на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у даній справі суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії ( зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia"), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Вищевказані обставини свідчать про те, що [PERSON] дійсно помер [INFO] в м. Донецьк, на тимчасово окупованій території. Встановлення даного факту необхідно заявнику для вирішення питання спадщини після смерті [PERSON] . Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», рішення суду про встановлення факту смерті є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що видане свідоцтво про смерть [PERSON] не має юридичної сили на території України, іншого способу отримати свідоцтво про смерть останнього на території України у заявника не має, встановлення даного факту породжує юридичні наслідки, не пов`язані з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає за необхідне встановити факт, що [PERSON] помер [INFO] у м. Донецьк Україна. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved