Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою стосовно захисту прав споживача до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз", в якій просив: визнати недійсним договір №51 від 27.11.2012 року про погашення заборгованості побутового споживача за послуги з газопостачання, як такий, що був укладений ним із відповідачем проти його внутрішньої волі під впливом тяжкої обставини на вкрай невигідних умовах; визнати неправомірними дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" в особі Царичанського управління з експлуатації газового господарства щодо включення йому в особовий рахунок до сплати нарахованих його батькові [PERSON] збитків у розмірі 6 430,21 грн. та зобов'язати відповідача виключити їх із його особового рахунку [NUMBER]; зобов'язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" в особі Царичанського управління з експлуатації газового господарства безкоштовно поновити газопостачання його житлового будинку по [ADDRESS]; стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" в особі Царичанського управління з експлуатації газового господарства на його користь моральну шкоду в сумі 10 000 грн. На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві позивач вказав, що в квітні 2012 року Царичанське УЕГГ на підставі акта перевірки від 17.04.2012 року про підозру порушення мастичної пломби на лічильнику газу та акта експертизи лічильника про невідповідність заводських пломб на відліковому механізмі лічильника стандарту заводу виробника нарахувало його батькові - [PERSON] збитки в розмірі 6 430,21 грн. За несплату нарахованих збитків Царичанське УЕГГ 19.07.2012 року припинило газопостачання їхнього будинку по [ADDRESS], в якому він проживає з батьком, дружиною та малолітнім сином. У зв'язку з відмовою Царичанського УЕГГ анулювати безпідставно нараховані збитки та поновити газопостачання будинку батько 24.10.2012 року звернувся за захистом порушених прав споживача до Царичанського районного суду. З настанням сильних морозів вони з батьком змушені були погодитись з протизаконними вимогами Царичанського УЕГГ щодо сплати нарахованих збитків до вирішення спору в суді, поскільки відсутність обігріву будинку загрожувало їхньому здоров'ю та здоров'ю 8-місячної дитини. Під впливом цих тяжких обставин його батько [PERSON] сплатив відповідачу частину нарахованої суми збитків в розмірі 3 101,45 грн. Він, в свою чергу, сплатив 221,89 грн. за автопослуги та 251,65 грн. за установку лічильника і підписав проти своєї внутрішньої волі складений відповідачем 27.11.2012 року договір № 51 про погашення заборгованості споживача за послуги з газопостачання, за умовами якого він прийняв на себе зобов'язання погасити протягом шести місяців решту суми збитків у розмірі 3 101,45 грн. Після цього відповідачем було відновлено газопостачання будинку і 04.12.2012 року укладено вже з ним, як власником будинку, договір № [NUMBER] про надання населенню послуг з газопостачання. Вважає, що оскільки договір № 51 від 27.11.2012 року був укладений ним з відповідачем проти його внутрішньої волі за обставин необхідності поновлення газопостачання будинку з настанням сильних морозів, вважає, що він відповідно до вимог ст.233 ЦК України повинен бути визнаний судом недійсним. Вказує на те, що рішенням Царичанського районного суду від 10 квітня 2013 року визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" в особі його структурного підрозділу - Царичанського управління з експлуатації газового господарства стосовно нарахування його батькові [PERSON] до сплати збитків у розмірі 6 430,21 грн. на підставі акта № 91 від 17.04.2012 року за підозру у порушенні мастичної пломби на лічильнику газу та припинення газопостачання будинку по [ADDRESS]. Відповідача зобов"язано безкоштовно поновити газопостачання вказаного будинку та анулювати нараховані збитки у розмірі 3 101,45 грн. Стягнуто з відповідача на користь батька 3 101,45 грн. безпідставно нарахованих та сплачених позивачем збитків згідно квитанції № 4428,905,3 від 23.11.2012 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2013 року дане рішення Царичанського районного суду в частині визнання незаконними дій відповідача щодо нарахування його батькові [PERSON] збитків в розмірі 6 430,21 грн. та в частині анулювання даних збитків скасував та ухвалив в цій частині нове рішення, яким [PERSON] відмовив в задоволенні даних позовних вимог. В решті рішення Царичанського районного суду залишено без змін. Зазначає, що рішення Царичанського районного суду в цій частині було скасоване з тих підстав, що оскарження позивачем дій щодо нарахування збитків, обчислених відповідно до встановленого Порядку, не являє собою передбачений чинним законодавством спосіб захисту цивільних прав, оскільки ці дії не встановлюють для споживача будь-яких обов"язків, крім рекомендацій сплатити нараховані збитки, тобто є видом претензії. Зазначені розрахунки можуть бути прийняті судом при вирішенні спору, де б оспорювались дії, рішення, які є обов'язковими до виконання, зокрема: при заявленому позові про стягнення з позивача нарахованих матеріальних збитків, завданих внаслідок порушення Правил. В мотивувальній частині рішення апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції вірно надав оцінку доказам та задовольнив в частині стягнення сплачених позивачем коштів в сумі 3 101,45 грн., як безпідставно отриманих відповідачем у зв'язку із неправомірним відключенням позивача від газопостачання та створення умов, за яких позивач був вимушений сплатити ці кошти для забезпечення обігріву домоволодіння у зимовий період. Позивач переконаний, що вказані судові рішення є беззаперечними доказами того, що договір № 51 від 27.11.2012 року був укладений ним із відповідачем вимушено, проти його внутрішньої волі, з метою поновлення газопостачання будинку в зимовий період. 22.03.2014 року він отримав від відповідача по пошті попередження про припинення газопостачання будинку, у випадку непогашення заборгованості за спожитий газ у розмірі 5 370,3 грн., якої фактично у нього не було, оскільки він щомісячно сплачував за використаний газ відповідно до показників лічильника. На неодноразові прохання надати розрахунок та довідку про суму заборгованості за спожитий газ із зазначенням періодів її виникнення йому було відмовлено і заявлено, що заборгованість утворилась за рахунок включення до його особового рахунку збитків у розмірі 6 430,21 грн., які були нараховані його батькові [PERSON] у квітні 2012 року і що відповідна довідка буде видана через 10 днів. Дізнавшись про це, він 31.03.2014 року звернувся з письмовим проханням до відповідача утриматися від припинення газопостачання будинку до вирішення спірних питань стосовно заборгованості в судовому порядку, посилаючись при цьому на відсутність у нього заборгованості та на положення п.39 Правил надання населенню послуг з газопостачання, яким встановлено, що у разі коли між споживачем і газопостачальною організацією не досягнуто згоди про надання послуг з газопостачання, розміру їх оплати, відшкодування збитків, спірні питання вирішуються в судовому порядку. Позивач вважає, що ігноруючи вимоги Правил відповідач, зловживаючи своїм монопольним становищем на ринку газопостачання, 31.03.2014 року безпідставно припинив газопостачання його будинку шляхом перекриття крану на вводі та встановлення пломби. Листом від 16.04.2014 року за №354 відповідач підтвердив факт включення до його особового рахунку для сплати збитків у розмірі 6 430,21 грн., які у квітні 2012 року були нараховані його батькові, обгрунтовуючи це тим, що рішення Царичанського районного суду в частині визнання незаконних дій Царичанського УЕГГ щодо нарахування зазначеної суми збитків та в частині їх анулювання апеляційним судом скасоване. Вважає, що дії відповідача щодо включення до його особового рахунку нарахованих його батькові збитків в розмірі 6 430,21 грн. та припинення газопостачання його будинку протиправними з наступних підстав. За період з 04.12.2012 року по 31.03.2014 року ним було використано 9792 101,45 м3 газу. Заборгованості за спожитий газ у нього не було, за цей період йому було нараховано до сплати 9544,12 грн., а фактично сплачено 10816,63 грн., тобто на день припинення газопостачання будинку існувала переплата за спожитий газ у розмірі 1272,51 грн. Вважає, що заборгованість саме за спожитий газ у розмірі 4930,39 грн. була штучно створена відповідачем за рахунок включення йому до сплати в його особовий рахунок № [NUMBER] - 3 101,45 грн. за спірним договором № 51 від 27.11.2012 року та 3 101,45 грн. збитків, нарахованих його батькові [PERSON] у квітні 2012 року, до яких він не має жодного відношення, адже на той час він не перебував у договірних відносинах з відповідачем щодо надання йому послуг з газопостачання та не брав на себе зобов'язань погасити решту суми нарахованих збитків. Окрім цього, зазначена сума збитків у розмірі 3 101,45 грн. була сплачена батьком відповідачу, яка за рішенням Царичанського районного суду від 10 квітня 2013 року була стягнута з відповідача, як безпідставно отримана ним у зв'язку із неправомірним відключенням будинку від системи газопостачання. Рішення суду в цій частині було залишено апеляційним судом без змін. Попри все, припинення газопостачання будинку за несплату сум збитків до вирішення спору в судовому порядку щодо правомірності їх нарахування його батькові та включення цих збитків йому до сплати, є недопустимим. Ці та інші спірні питання відповідно до вимог п.39 Правил надання населенню послуг з газопостачання повинні вирішуватися в судовому порядку, чим відповідач свідомо знехтував. Замість вирішення спору в судовому порядку відповідач незаконно припинив газопостачання його будинку, сподіваючись таким протизаконним шляхом примусити його сплатити збитки в розмірі 6 430,21 грн., до яких він не має відношення. Вони були нараховані його батькові [PERSON], до якого відповідач не позбавлений права звернутися з позовом про їх відшкодування, якщо вважає, що збитки нараховані йому правомірно. Крім того, укладення спірного договору № 51 від 27.11.2012 року про погашення заборгованості споживача за послуги з газопостачання, стало наслідком протизаконного припинення газопостачання його будинку, чим завдано йому значної моральної шкоди, яка полягає в його нервових збудженнях, негативних емоціях і душевних стражданнях, викликаних значним погіршенням його та членів його сім'ї побутових умов проживання. Їм приходиться обігрівати приміщення будинку електрокамінами, готувати їжу та підігрівати воду для прання, купання тощо на електроплитці. Погіршення їхніх побутових умов проживання вимагають від нього та членів його сім"ї додаткових фізичних зусиль для організації порушеного ритму життя, вони змушені раніше прокидатися вранці, оскільки для приготування їжі та підігріву води на електроплитці необхідно витрачати багато часу. Такі жахливі умови проживання стали причиною частих простудних захворювань їхньої малолітньої дитини. А також в його фізичних зусиллях та матеріальних витратах, пов"язаних із поїздками до відповідача та з поданням цього позову до суду. Враховуючи значну тривалість та глибину його душевних страждань, які тривають по даний час, а також його фізичні зусилля для організації порушеного ритму життя, він оцінює спричинену йому моральну шкоду на суму 10 000 грн. Позовні вимоги просив задовольнити, посилаючись на приписи ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів", ст.ст.3, 15, 118-120 ЦПК України. В ході судового розгляду позивач та його представники - [PERSON] та [PERSON] заявлені позовні вимоги уточнили, звернувшись із заявою про уточнення позовних вимог та зменшення їх розміру, які суд прийняв до провадження: 1. Визнати недійсним договір № 51 від 27.11.2012 року про погашення заборгованості побутового споживача за послуги з газопостачання у розмірі 3 101,45 грн., як такий, що був укладений позивачем [PERSON] з відповідачем проти його внутрішньої волі під впливом тяжкої обставини на вкрай невигідних умовах та зобов"язати відповідача виключити зазначену суму із розрахунку нарахувань йому за спожитий газ; 2. Визнати неправомірними дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" в особі Царичанського управління з експлуатації газового господарства щодо включенння позивачу до сплати збитків в розмірі 3 101,45 грн., безпідставно нарахованих його батькові [PERSON] у квітні 2012 року та зобов"язати відповідача виключити їх із розрахунку нарахувань йому (позивачу [PERSON].) за спожитий газ. Крім того, стороною позивача вказано на те, що в тексті позовної заяви помилково було зазначено те, що за період з 04.12.2012 по 31.03.2014 року позивачем було використано 9792 101.45 м3, тоді як фактично було використано газу 9792 м3, тому необхідно вважати саме цей об'єм правильним. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники - [PERSON] та [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити. Представник відповідача Полонський Р.С. в судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог, посилаючись на наступні обставини. По-перше, 27.11.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір № 51 погашення заборгованості побутового споживача за послуги з газопостачання, відповідно до п.1.1 якого Споживач визнає та приймає на себе заборгованість за спожитий природний газ, яка утворилась станом на 27.11.2012 року на особовому рахунку № [NUMBER] за період з 04.04.2012 року по 30.06.2012 року в сумі 3 101,45 грн. П.1.3 Договору передбачено, що погашення заборгованості здійснюється Споживачем згідно з наступним графіком: грудень/березень 2012/2013р. - 516,91 грн.; січень/квітень 2013/2013р. - 516,91 грн.; лютий/травень 2013/2013р. - 516,91 грн. Споживач зобов`язується погашати заборгованість відповідно до встановленого в п.1.3 Договору графіку та сплачувати поточні платежі за послуги з газопостачання. Постачальник має право у випадку порушення Споживачем строків та порядку оплати згідно п.п. 1.2, 1.3 Договору припинити газопостачання Споживачу. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідо до ст.ст. 629, 638 ЦК договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України. У ст.ст. 18, 19 Закону України №1023-ХII "Про захист прав споживачів" передбачено підстави для визнання договору недійсним: укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики. Перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами визначений у ч.3 ст.18 Закону. Аналізуючи норми ст.18 цього Закону, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності; по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. За змістом ч.ч.5,6 ст.18 вказаного Закону у разі визнання окремого положення договору несправедливими, включаючи ціну договору, може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому. Виходячи з цього, можливо чітко стверджувати, що укладення договору здійснювалось на підставі чинного законодавства, умови договору жодним чином не порушували права позивача, а сам договір відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. По-друге. Щодо відшкодування моральної шкоди зазначили наступне. Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови Пленуму від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" надав роз`яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Згідно з чинною редакцією п.5 ч.1 ст.4 Закону України №1023-ХII споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до ст.711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл.82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 гл.82 ЦК України. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Також відповідачем зазначається, що позивач у відповідності до положень Постанови КМ України №2246 від 09.12.1999 року "Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання", є побутовим споживачем природного газу, що підтверджується відкритим на його ім'я особовим рахунком та Договором про надання населенню послуг з газопостачання [NUMBER] від 04.12.2012 року. На момент укладення договору величина заборгованості за спожитий природний газ складала 3 101,45 грн., що зазначено в п.26 Договору про надання послуг з газопостачання. Враховуючи вище викладене, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Суд, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши повноваження представників позивача та представника відповідача, встановивши наявність для того законних підстав, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання недійсним договору № 51 від 27.11.2012 року про погашення заборгованості побутового споживача, що був укладений позивачем [PERSON] та відповідачем Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз". В іншій частині позовних вимог відмовити у зв`язку з недоведеністю заявленого. При цьому суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 27.11.2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" був укладений договір № 51 про погашення заборгованості побутового споживача (а.с. 13-14). Відповідно до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину згідно ст. 203 ч.2 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ст. 215 ч.3 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частbнами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. На момент вчинення правочину [PERSON] не був учасником правових відносин щодо надання та споживання послуг з газопостачання. Споживачем вказаних послуг та покупцем природного газу був його батько - [PERSON]. Позивач - [PERSON], [INFO], станом на 27.11.2012 не був споживачем товарів та послуг, які б могли надаватися відповідачем. Він не був стороною договору та не був учасником відповідних правових відносин у якості боржника перед відповідачем за договором про надання населенню послуг з газопостачання, а тому не володів здатністю своїми діями набувати для себе цивільних прав з погашення заборгованості побутового споживача за послуги з газопостачання і самостійно їх здійснювати. Станом на 27.11.2012 року [PERSON] не міг володіти здатністю своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки з погашення заборгованості побутового споживача за послуги з газопостачання, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання, так як до 04.12.2012 року він не був учасником правових відносин щодо постачання та споживання природного газу за договором з відповідачем про надання населенню послуг з газопостачання. Таким чином, [PERSON] 27.11.2012 року не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення з відповідачем Договору №51 погашення заборгованості побутового споживача за послуги з газопостачання в межах дії договору про надання населенню послуг з газопостачання між відповідачем та іншою особою - [PERSON]. Тому суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову в частині визнання недійсним Договору №51 про погашення заборгованості побутового споживача за послуги з газопостачання між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" від 27 листопада 2012 року. В іншій частині вимог слід відмовити позивачеві у зв'язку з недоведеністю таких вимог належними та допустимими доказами. Викладені в позовній заяві та виголошені в судовому засіданні доводи не підтверджують вимог позивача про: зобов'язання відповідача виключити грошову суму в розмірі 3101,45 грн. із розрахунку нарахувань [PERSON] за спожитий газ; визнання неправомірними дій Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (Царичанське управління з експлуатації газового господарства) щодо включення позивачу [PERSON] до сплати збитків у розмірі 3101,45 грн., безпідставно нарахованих його батьку [PERSON] у квітні 2012 року та зобов'язати відповідача виключити їх із розрахунку нарахувань позивачу [PERSON] за спожитий газ; зобов'язання Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (Царичанське управління з експлуатації газового господарства) безкоштовно поновити газопостачання житлового будинку позивача по [ADDRESS]; стягнення з ПАТ "Дніпропетровськгаз"(Царичанське управління з експлуатації газового господарства) на користь позивача моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. Такі заявлені позивачем вимоги та доводи на їх обгрунтування спростовуються фактом укладення 04 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" та [PERSON] Договору [NUMBER] про надання населенню послуг з газопостачання, пуктом 26 якого сторонами узгоджено, як істотну умову договору, визначення заборгованості споживача перед виконавцем на дату 04 грудня 2012 року в сумі 3101,45 грн., яка підлягає сплаті (а.с.16-21). Такий договір позивачем не оспорюється ні повністю, ні в частині. Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільногг законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 629 договір є обов'язковим для виконання сторонами. Також, суд приходить до висновку, що рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2013 року (справа №443/1849/2012), додаткові рішення суду від 03.05.2013 та від 13.06.2013 року (справа №443/1849/2012), рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.10.2013 року (справа №443/1849/2012) не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази на підтвердження вимог позивача, так як стосуються не позивача - [PERSON], а іншої особи - [PERSON]. Відповідно до приписів ст. 88 ч.3 ЦПК України підягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 121,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial