Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова із позовом до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», Державного реєстратора Комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Андрусовича Олександра Олександровича, в якому після уточнення просив: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинити право власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між АКБСР «Укрсоцбанк» та ним 26.05.2005 р. укладено кредитний договір про надання останньому коштів в сумі 36 735,00 доларів США. З метою забезпечення кредитного договору, було укладено іпотечний договір, за яким у якості забезпечення виконання умов кредитного договору, [PERSON] передав в іпотеку 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] . Представником позивача 22.01.2020 року отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої спірна квартира зареєстрована за AT «Укрсоцбанк», на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48738211 від 18.09.2019 р. державного реєстратора Комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Андрусовича Олександра Олександровича. Так, позивач вважає незаконним рішення державного реєстратора та просить його скасувати та припинити право власності на спірну кварту АТ «Укрсоцбанк», у зв`язку із тим, що банком не дотримано процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме між сторонами не укладався договір про задоволення вимог іпотеко держателя, та сам іпотечний договір не містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя; позивач не отримував вимогу про усунення порушення; на момент перереєстрації права власності на іпотечному майні зареєстровані заборони на його відчуження. В уточненій позовній заяві [PERSON] змінив позовні вимоги та просив суд скасувати рішення державного реєстратора та припинити право власності АТ «Укрсоцбанк`на квартиру. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву в якій, просили позов задовольнити в повному обсязі, та розглядати справу без їх участі. Представник відповідача - АТ «Альфа-банк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, та відповідно до діючого законодавства. На позовну заяву надав відзив, в якому зазначив, що ними не було порушено порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки, іпотечним договором, укладеним між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , передбачені застереження про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, вказав, що позивачу цінним листом направлялося повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки і надавався 30-денний строку для усунень порушень, та вказав, що позивачем не надано доказів щодо порушення державним реєстратором порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, а рішення державного реєстратора є законним та стало результатом грубих порушень зобов`язань з боку позивача. Відповідач державний реєстратор Комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Андрусович О.О. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином, та відповідно до діючого законодавства. Суд , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до довідки Міністерства юстиції України правонаступником АТ «Укрсоцбанк» є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» код ЄРДПОУ 23494714 (а.с. 8-16). 26.05.2005 р. між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №820/2-27/21/04-5/0219, згідно якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 36 735,00 доларів США, що в перерахунку на національну валюту по курсу НБУ на день укладення кредитного договору становить 185 511,75 грн. зі сплатою 12,5 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості (а.с. 17-24). З метою забезпечення кредитного договору 26.05.2005р. укладено іпотечний договір №820/3-27/21/02-5/250, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., за яким Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань нерухоме майно: 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 25-27). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.01.2020 р. спірна квартира (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1917041063101, номер об`єкта в РПВН 10896571) зареєстрована за AT «Укрсоцбанк», на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48738211 від 18.09.2019 р. державного реєстратора Комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Андрусовича Олександра Олександровича (а.с. 28-31). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.01.2020 р. 07.09.2017 року на квартиру [ADDRESS] та є власністю [PERSON] , зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, накладеного постановою № 33794916 від 09.08.2012 року державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного управління юстиції у Харківській області. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ст. 7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. За змістом п. 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно із частиною першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Оскільки іпотечний договір між сторонами було укладено 26.05.2005 року, то застосуванню до спірних правовідносин підлягає Закон України «Про іпотеку» в редакції від 05.06.2003 року. Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати в тому числі: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. При цьому згідно із частинами першою та другою статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами укладено кредитний договір №820/2-27/21/04-5/0219, згідно якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 36 735,00 доларів США, що в перерахунку на національну валюту по курсу НБУ на день укладення кредитного договору становить 185 511,75 грн. зі сплатою 12,5 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості, виконання якого позивачем було порушено. Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Так, із наданих відповідачем доказів, вбачається що 03.08.2019 року засобами поштового зв`язку на адреси: [ADDRESS] та [ADDRESS] позивачу було направлено Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, від 31.07.2019 року. Проте відповідачем не надано підтверджень, що позивач був повідомлений про це, та що останньому було вручено вимогу про усунення порушень. Частинами першою, другою ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, із матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами іпотечний договір №820/3-27/21/02-5/250 від 26.05.2005 р., містить застереження про задоволення іпотечних вимог іпотекодержателя. Посилання відповідача на те, що згідно п. 4.5 іпотечного договору сторони погодили застереження про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, що прирівнюється до такого договору, та наявність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд оцінює критично, оскільки, під час відчуження спірної квартири, договору про її добровільну передачу у власність АТ "Укрсоцбанк" між сторонами укладено не було. Позивач не узгоджував з іпотекодержателем умови щодо автоматичного звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ним права власності у порядку реєстрації такого права державним реєстратором, а, значить, таку згоду він не надав, а надав лише згоду на задоволення забезпеченої іпотекою вимоги у порядку, визначеному статтею 37 Закону України "Про іпотеку", тобто в порядку укладення окремого договору про задоволення таких вимог, який і міг бути єдиною підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем Аналогічні позиції викладені у постанові Верховного суду № 303/4230/18 від 13.11.2020 року, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 199/1276/17. Так, враховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто у спосіб, визначений статтею 37 Закону України "Про іпотеку" (в редакції чинній на момент укладення договору), ненадання такого договору державному реєстратору та залишення ним без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, дії державного виконавця щодо реєстрації за банком права власності на спірну квартиру, не можна вважати законними. Крім того, суд бере до уваги посилання позивача на те, що на час прийняття державним реєстратором рішення, а саме 16.09.2019 року, про реєстрацію за АТ «Укрсоцбанк» права власності на іпотечне майно, 07.09.2017 року на спірну квартиру [ADDRESS] та є власністю [PERSON] , було зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, накладеного постановою № 33794916 від 09.08.2012 року державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного управління юстиції у Харківській області. Так, згідно з пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна. За таких обставин, державним реєстратором Комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Андрусовичем О.О., всупереч зареєстрованих в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про заборону відчуження нерухомого майна, було зареєстровано право власності на спірну квартиру за АТ «Укрсоцбанк», тобто державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій поки таке обтяження не буде зняте. Зазначена правова позиція була викладена у постанові ВП ВС у справі № 755/5072/17 від 03.04.2019. Беручи до уваги зазначене вище, суд приходить до висновку про задовлення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved