Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, який в подальшому уточнили і доповнили, просили захистити їх права споживачів шляхом розірвання кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки. Свої вимоги вони обґрунтовували тим, що ПАТ "Укрсиббанк" не виконав умови кредитного договору, укладеного 29 вересня 2008 року, між банком та [PERSON] в частині надання кредитних коштів у вигляді траншу в розмірі 4240,57 грн. Відповідно до ст.638 ЦК України вважали кредитний договір укладеним, та у зв"язку з істотним порушенням умов договору просила розірвати кредитний договір. Вважають, що договір іпотеки від 29 вересня 2008 року, укладений між банком та [PERSON], в забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором, також підлягає розірванню на підставі ч.1 ст.17 ЗУ "Про іпотеку", де визначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов"язання або закінченнЯ строку дії іпотечного договору. Відповідно ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов"язання, відтак договори поруки від 29 вересня 2008 року, укладені банком з [PERSON], [PERSON] підлягає розірванню. В судове засідання позивачі не з"явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник відповідача ПАТ "Укрсиббанк" [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з"явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заперечення проти позову, в яких просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи із наступного. Згідно положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 29 вересня 2008 року між ПАТ "Укрсиббанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №11399076000, що стосується кредитування страхових платежів при страхуванні майна, що є предметом забезпечення зобов"язань позичальника перед банком за укладеними кредитними договорами. Зважаючи на самостійне страхування нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки в м.Херсон, вул.Фонтана, б.№27, підстав для видачі траншу не було та транш банком не надавався, при цьому заборгованість позичальника за кредитним договором відсутня. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог діючого законодавства України. Окремо необхідно відзначити, що відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, котрі визначені законом які істотні або є необхідними для договорів даного виду,а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу). Отже, суд вважає, що і подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час не є порушенням одного із принципів цивільно-правових відносин, які закріплені у ст. 3 ЦК України - принципу справедливості. Умови кредитного договору є справедливими, так, як не суперечать принципу добросовісності, його наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивачам, яке споживачам кредитних послуг. Підписання [PERSON] договору кредиту свідчить про те, що він отримав всю необхідну інформацію щодо умов кредитування. До суду не надано жодних доказів того, що відповідна інформація позивачу не надавалась. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У відповідності до ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Як вбачається із Кредитного договору, при укладенні договору Позивачу були відомі усі умови договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили останнього прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах. Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України сторони повинні довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із матеріалів справи вбачається, що позивачами не надано суду належних і допустимих доказів, на підтвердження умов, визначених в ст. 652 ЦК України, відповідно до яких укладений між сторонами договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу позивача. Таким чином, підстав для застосування положень статті 652 ЦК України судом не встановлено. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо розірвання кредитного договору, суд відмовляє у задоволенні інших позовних вимог, у зв"язку з чим позов задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed