Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ЕТАЛОН", треті особи без самостійних вимог: Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, приватний виконавець Корольов В.В. та Територіальний сервісний центр №3545 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області Міністерства внутрішніх справ України про визнання договору фінансового лізингу дійсним та скасування арештів. Позовні вимоги мотивував тим, що 20.11.2014 року, між ним, [PERSON] та TOB «Лізингова компанія Еталон» було укладено договір фінансового лізингу №001663 з відповідними додатками. На підставі вказаного договору, лізингодавець передав, а лізингоодержувач отримав у володіння предмет лізингу, а саме: транспортний засіб Chevrolet Aveo, 2014 року випуску разом із свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 24.12.2014 року, реєстраційний номер [NUMBER] , комплект ключів, сервісну книжку та талони на пальне. Після сплати всіх лізингових платежів та викупної вартості за вищезазначений автомобіль, 12.10.2018 року, між ним та TOB «Лізингова компанія Еталон» було укладено договір №001663/01 купівлі-продажу предмета лізингу, додаткову угоду №1 до договору фінансового лізингу №001663 від 20.11.2014 року, акт приймання передачі транспортного засобу (автомобіля) № [NUMBER] /01 від 12.10.2018 року. TOB «Лізингова компанія Еталон» було видано довідку від 12.10.2018 року про те, що [PERSON] дійсно викупив транспортний засіб, що був предметом лізингу відповідно до договору фінансового лізингу №001663 від 20.11.2014 року, а саме: автомобіль Chevrolet Aveo, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Звернувшись до територіального сервісного центру №3545 регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області з метою перереєстрації вказаного автомобіля згідно договору купівлі продажу №001663/01 від 12.10.2018 року з TOB «Лізингова компанія Еталон» на себе, дізнався про наявність ряду арештів та заборон в базі НАІС на відчуження майна лізингової компанії, в тому числі й на вказаний автомобіль, в зв`язку із чим одержав відмову сервісного центру МВС від 26.10.2018 року. Згідно листа відмови від 26.10.2018 року №31/11/3545-1032 сервісного центру №3545 вбачається, що підставою для відмови в перереєстрації вказаного автомобіля, окрім накладених арештів у кримінальних провадженнях є накладений 01.10.2018 року арешт Територіальним сервісним центром 8043 м. Києва на підставі постанови приватного виконавця Корольова В.В., виконавче провадження №52776637 та дані в системі відеконтроль «Рубіж», які внесені на підставі постанови державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Кущ В.В., виконавче провадження №54734635. Вважає, що він, як лізингоотримувач виконав усі умови договору фінансового лізингу, сплатив усі лізингові платежі та викупну вартість за вищезазначений автомобіль, отримав, всі правовстановлюючі документи, що свідчить про набуття ним у власність автомобіля. Втім неможливість перереєстрації предмета лізингу на себе, яка пов`язана з об`єктивними причинами, а саме: накладеними арештами на майно лізингодавця, порушує його право власності, яке підлягає судовому захисту шляхом скасування накладених арештів, з наступних підстав. Позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою нотаріального посвідчення вказаного договору, проте останнім договір фінансового лізингу так посвідчений і не був, що свідчить про ухилення лізингодавця від нотаріального посвідчення договору фінансово лізингу. Враховуючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, але відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення, тому вважає такий договір підлягає визнанню судом дійсним. Просить суд визнати дійсним договір фінансового лізингу №001663 від 20.11.2014 року укладений між [PERSON] та TOB «Лізингова компанія Еталон», зняти арешт, розшук та заборону на відчуження з належного на праві власності [PERSON] , транспортного засобу - автомобіля Chevrolet Aveo, державний номерний знак [NUMBER] , накладений постановою державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Кущ В.В. в рамках виконавчого провадження №54734635, зняти арешт та заборону на відчуження з належного на праві власності [PERSON] , транспортного засобу - автомобіля Chevrolet Aveo, державний номерний знак [NUMBER] , накладений постановою приватного виконавця Корольова В.В. в рамках виконавчого провадження №52776637 та судові витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали подану позовну заяву та просять її задовольнити. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ЕТАЛОН" в судове засідання не з`явився відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України про день та час слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту судової влади України від 25.07.2019 року про оголошення виклику відповідача до суду. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав. Представник третьої особи приватного виконавця Корольова В .В . - адвокат Іванченко А.В. в судовому засіданні заперечила, щодо задоволення позовних вимог, оскільки спірний договір на її думку є нікчемним, так як не був нотаріально посвідчений. Також просить відмовити в задоволенні позову в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Представник третьої особи територіального сервісного центру №3545 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі, заперечень щодо задоволення позову не має. Представник третьої особи Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що вбачається з поштових повідомлень про одержання судових повісток, причини неявки суду не відомі. Вислухавши думку позивача та його представника, представника третьої особи приватного виконавця Корольова В.В., вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню. Судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 20.11.2014 року, між [PERSON] та TOB «Лізингова компанія Еталон» було укладено договір фінансового лізингу №001663 з відповідними додатками (а.с. 13-18). На підставі вказаного договору, лізингодавець передав, а лізингоодержувач отримав у володіння предмет лізингу, а саме: транспортний засіб Chevrolet Aveo, 2014 року випуску номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] разом із свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 24.12.2014 року, реєстраційний номер [NUMBER] , комплект ключів, сервісну книжку та талони на пальне, що підтверджується актом приймання передачі предмета лізингу, підписаного сторонами 29.12.2014 року, заявою про зміну предмету лізингу від 10.12.2014 року, рахунком фактурою №214110-Y01289/1 від 10.12.2014 року (а.с. 19-21). Після сплати всіх лізингових платежів та викупної вартості за вищезазначений автомобіль, у відповідності до п.11 Договору фінансового лізингу, 12.10.2018 року, між позивачем та TOB «Лізингова компанія Еталон» було укладено договір №001663/01 купівлі-продажу предмета лізингу, додаткову угоду №1 до договору фінансового лізингу №001663 від 20.11.2014 року, акт приймання передачі транспортного засобу (автомобіля) № [NUMBER] /01 від 12.10.2018 року (а.с. 22-24). TOB «Лізингова компанія Еталон» було видано довідку від 12.10.2018 року про те, що [PERSON] дійсно викупив транспортний засіб, що був предметом лізингу відповідно до договору фінансового лізингу №001663 від 20.11.2014 року, а саме: автомобіль Chevrolet Aveo, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 25). Згідно листа відмови від 26.10.2018 року №31/11/3545-1032 сервісного центру №3545 вбачається, що підставою для відмови в перереєстрації вказаного автомобіля, окрім накладених арештів у кримінальних провадженнях є накладений 01.10.2018 року арешт Територіальним сервісним центром 8043 м. Києва на підставі постанови приватного виконавця Корольова В.В., виконавче провадження №52776637 та дані в системі Відеконтроль «Рубіж», які внесені на підставі постанови державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Кущ В.В., виконавче провадження №54734635 (а.с. 26). Позивач звертався до відповідача із вимогою нотаріального посвідчення вказаного договору, що підтверджується листами від 25.06.2015 року, 02.09.2015 року та 23.11.2015 року, які одержані відповідачем (а.с. 99-101) та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 98), проте останнім договір фінансового лізингу так посвідчений і не був За змістом положень ст.ст. 15, 20 ЦК України, ст.ст.4, 13 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; право на захист особа здійснює на свій розсуд. Водночас, згідно з ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п`ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно ж до ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Тому, обраний позивачем спосіб захисту свого права, суперечить закону та порушує інтереси інших осіб - стягувачів у виконавчих провадженнях №52776637 та №54734635, оскільки реалізація майна, в тому числі й спірного автомобіля, сприятиме реальному виконанню ухвалених на користь стягувачів судових рішень та досягнення завдань виконавчого провадження. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає щодо невірно обраного позивачем способу захисту свого права, в зв`язку з чим вважає даний позов необгрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. При цьому, ухвалюючи рішення по суті спору шляхом відмови в задоволенні позову до належного відповідача, суд вважає, що цим не будуть обмежені права, свободи, інтереси та (або) обов`язки стягувачів у виконавчих провадженнях, оскільки всупереч вимогам ч.ч. 1-3 ст.51 ЦПК України позивач своїм процесуальним правом на внесення клопотання про залучення їх у справі як співвідповідачів (п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна») не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії. Поряд з цим не підлягає до задоволення вимога третьої особи про застосування строків позовної давності, оскільки позовні вимоги не підлягають до задоволення з інших підстав. Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, згідно ст. 141 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати. Щодо стягнення з позивача на користь третьої особи приватного виконавця Корольова В.В. витрат понесених ним на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн., суд приходить до наступного висновку: Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. В обґрунтування вказаних витрат, третьою особою приватним виконавцем Корольовим В.В. - надано суду лише договір про надання правової допомоги від 21.12.2018 року, додаткову угоду від 21.12.2018 року до договору про надання правової допомоги, акт виконаних робіт від 28.12.2018 року та попередній розрахунок суми судових витрат (а.с. 53-58). Однак не надано документів, що свідчать про оплату гонорару, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що стягнення з позивача на користь третьої особи приватного виконавця Корольова В.В. витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. не підлягають до задоволення. Крім цього відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів сторона не зробила про це відповідну заяву та не подала докази. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed