Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 10.11.2009 року у розмірі 85325,57 гривень та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп., зазначаючи, що 10.11.2009 року з відповідачкою був укладений кредитний договір, згідно якого вона одержала від позивача кредит в сумі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконання відповідачкою умов договору виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2017 року складає 85325 гривень 57 копійок, з яких: 7800,88 грн. тіло кредиту, 70123,47 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 3100,00 грн. нарахована пеня та комісія, а також 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 4051,22 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилась з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від представника відповідача адвоката Юровва В.П. надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність заперечують щодо задоволення позовних вимог за наступних підстав, не оспорюючи укладення 10.11.2009 року між [PERSON] та банком договору про надання банківських послуг б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, згідно якого вона отримала від відповідача кредитний ліміт у розмірі 8000 грн. 00 коп. з урахуванням зазначених відсотків у розмірі 2,5 в місяць, а 30 відсотків за рік, на користь банку за весь час дії договору позивачем було сплачено 35075,50 грн. відповідно до наданого банком розрахунку. Сума заборгованості за тілом кредиту становить 7800 грн. 88 коп., (7800,88:100х30=2340,26 грн.) розмір відсотків які обумовлено у анкеті заяві. З часу надання кредиту до часу звернення банку до суду 12.12.2017 року, минуло вісім років один місяць (31 день), таким чином (2340,26 х 8 = 18772,08 + 2418,26 = 21140,38 грн. ) становить загальний розмір обумовлених відсотків за договором. До зазначеної суми додавши заборгованість в розмір 7800,88 грн., таким чином загальний розмір сукупної заборгованості повинен бути в розмірі 28940,38 грн. Тобто відповідачем по справі сплачено на користь банку більшу суму ніж потрібно за угодою, а тому просять відмовити у задоволенні позову. Щодо нарахування пені та штрафів, у заяві про перегляд заочного рішення зазначено, що вказані тарифи та Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку відповідачем не підписані. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, який надав банк, він розумів, та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, враховуючи наведене, на думку відповідача відсутні підстави вважати, що сторони обумовили відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року № 342/180/17. 26.03.2021 року представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Меркуловою В.В. надано відзив на заяву про перегляд заочного рішення відповідно до якого просить суд відмовити в повному обсязі, оскільки між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. Відповідач отримав Кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також до матеріалів позовної заяви долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана особисто Відповідачем, з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. До суду надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором ( погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Із виписки вбачається, що Відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Також сторони за договором передбачили у разі порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань більше ніж на 120 днів Банком нараховується штраф за формулою: "" 500"" грн. + "" 5"" % від заборгованості за кредитом, що передбачено п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно Тарифів діючих на дату підписання договору розмір пені складає Згідно з Наказом N СП-2013-6500941 від 28.01.2013 р. внесено зміни в частині нарахування неустойки в розмірі 50 грн. у разі не уплати щомісячного платежу на суму від 100 грн. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 10 листопада 2009 року, відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку із чим ним було підписано вказану заяву. В заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг і згодний з його умовами. Примірник договору про надання банківських послуг згодний отримати шляхом роздруківки з офіційного сайту ПриватБанку www.privatbank.ua. До вказаної вище заяви позивачем додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позову, відповідач станом на 30 листопада 2020 року має заборгованість в розмірі 44835 гривень 95 копійок, що складається з наступного: сума в розмірі 44835 гривень 95 копійок заборгованість за тілом кредиту. Згідно банківської виписки з карткового рахунку відповідача, останнім було отримано кредитну картки № [NUMBER] , № [NUMBER] з яких були здійснені витрати кредитних коштів, а також на вказані картки періодично вносилися грошові кошти на поповнення витраченого кредитного ліміту, сток дії останньої картки до 02/2015. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПРИВАТБАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». 10.11.2009 року [PERSON] підписала анкету заяву про умови кредитування з використанням картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» у якій сторони погодили\~розмір процентів за користування кредитом (а.с.9). З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається, що 10.11.2009 року кредитний ліміт був встановлений 2000 грн., 12.07.2011 р. збільшений до 2400 грн., а 05.12.2012 р. до 8000 грн. 14.01.2020 кредитний ліміт дорівнює 0. Строк дії кредитної картки № [NUMBER] встановлений до 02/15 (а.с.234). Згідно розрахунку заборгованості, доданого до матеріалів справи, відповідачка станом на 31.10.2017 року має заборгованість у розмірі 85325 гривень 57 копійок, яка складається з наступного: 7800,88 грн. тіло кредиту, 70123,47 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 3100,00 грн. нарахована пеня та комісія, а також 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 4051,22 грн. штраф (процентна складова). На підтвердження умов кредитування АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості за договором та виписку по рахунку. Як вбачається з матеріалів справи, анкета-заява містить анкетні дані відповідача її контактну інформацію а також сторони узгодили розмір процентів за користування кредитними коштами\~2,5% на місяць\~(30% річних) на залишок заборгованості. Разом з тим, вказані документи не підтверджують умов кредитування (нарахування за користування кредитом, пені, комісії, штрафів тощо). Проте, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача відповідача, а тому не можуть розцінюватися як складові кредитного договору №б/н від 10.11.2009 року, з якими була ознайомлена відповідач в момент його укладення. \~ \~ \~ \~Факт переказу банком кредитних коштів на картковий рахунок і факт користування позичальником банківськими коштами підтверджується випискою із карткового рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] на виконання її заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг. Згідно з вказаною випискою [PERSON] користувалась кредитним коштами, періодично знімала кредитні кошти та вносила платежі на погашення кредиту. Виписки по рахунках/карткам ПАТ\~КБ «ПриватБанк» є належними та допустимими доказами щодо надання Банком кредитних коштів Клієнту, отримання і використання таких коштів Клієнтом, нарахування Банком відсотків, а також часткового погашення позичальником заборгованості за кредитним договором, що підтверджується Постановою Вищого Господарського суду України від 13.11.2014 р. у справі № 908/4154/13. За приписами п. п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2006 р. інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша стаття 627 ЦК України). За вказаних обставин, помилковим є висновок суду про відсутність узгоджених між сторонами умов нарахування процентів за користування кредитними коштами. Згідно зі статтею\~1054 ЦК України\~за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною другою статті\~1050 ЦК України\~визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті\~1048 ЦК України\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з матеріалів справи, сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом\~в розмірі 2,5% в місяць\~на суму залишку заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованість [PERSON] за тілом кредиту становить 7800 грн. 88 коп., (7800,88:100х30=2340,26 грн.) розмір відсотків які обумовлено у анкеті заяві за рік. З часу надання кредиту до часу звернення банку до суду 12.12.2017 року, минуло вісім років один місяць (31 день), таким чином (2340,26 х 8 = 18772,08 + 2418,26 = 21140,38 грн. ) це загальний розмір обумовлених відсотків за договором. До зазначеної суми додавши заборгованість за тілом кредиту в розмір 7800,88 грн., таким чином загальний розмір сукупної заборгованості відповідача перед позивачем повинен бути в розмірі 28940,38 грн. Як встановленого судом відповідно до наданого розрахунку банку позичальником внесено грошові кошти на загальну суму 35075,50 грн., таким чином у більшому розмірі ніж заборгованість за тілом кредиту та відсотками. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 10.11.2010 року, посилався на встановлені тарифи банку в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо відповідальності позичальника за прострочення зобов`язання з повернення кредитних коштів тощо, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1\~ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно із довідкою банку відповідачка отримала в Приватбанку кредитну картку із встановленим на ній кредитним лімітом, яка перевипускалася банком. Останню кредитну картку отримала 29.06.2011 року із строком її дії до 02/2015, що не заперечується відповідачем. Відповідно до довідки банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, 10.11.2009 року кредитний ліміт був встановлений 2000 грн., 12.07.2011 р. збільшений до 2400 грн., а 05.12.2012 р. до 8000 грн. 14.01.2020 кредитний ліміт дорівнює 0. Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором станом на 31.10.2017 року (а.с.6-8). В обґрунтування позову про стягнення пені позивач вказує на те, що умовами договору встановлено, що у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом. Позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі передбаченому Тарифами, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://рrivatbank.ua/kredity. Згідно із наказом №СП-2013-6500941 від 28.01.2013 внесено зміни в частині нарахування неустойки у розмірі 50 грн. у разі несплати щомісячного платежу на суму від 100 грн. Згідно із наказом №СП-2013-6776448 від 19.09.2013 внесено зміни в частині нарахування неустойки у розмірі 100 грн. у разі несплати щомісячного платежу на суму від 100 грн. другий місяць поспіль. Дослідивши розрахунок заборгованості суд встановив, що визначений позивачем розмір заборгованості за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання, а також штрафу \~не обумовлений анкетою заявою, також із виписки по рахунку позичальника не можливо встановити у якому розмірі нараховувалася пеня за прострочене зобов`язання і на яку суму заборгованості. Відповідно до положень\~ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Пленум Верховного Суду України у пункті 11\~постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»\~роз`яснив судам, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6\~ст.81 ЦПК України). Суд позбавлений можливості належним чином дослідити поданий позивачем доказ, а саме розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині нарахування пені, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду. З наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо вставити дійсний розмір заборгованості позичальника у відповідні періоди, що позбавляє суд можливості навести відповідний розрахунок з нарахування пені. Згідно ч.2\~ст.77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~ст.129 Конституції України. Приписами\~ст.12 ЦПК України\~встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1, 6\~ст.81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За таких обставин, з урахуванням того, що судом самостійно здійснено розрахунок заборгованості на погоджених сторонами умовах, та у зв`язку зі встановленням обставин внесення відповідачем грошових коштів у більшому розмірі ніж становить заборгованість за тілом кредиту та відсотками, не доведенням позивачем вихідних даних, що є його процесуальним обов`язком, не можуть бути задоволені вимоги АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості з відповідача у повному обсязі. Підсумовуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що згідно умов договору, відповідач прийняв на себе зобов`язання повернути кредит в термін, встановлений договором. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строк, в розмірі та в валюті, які визначені в договорі. Крім того, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у виді анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що підписана сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Проте, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, відповідно до яких, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор мав право вимагати його виконання в будь-який час. Так, як було встановлено судом із банківської виписки з карткового рахунку відповідача, останнім внесено грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом на загальну суму в розмірі 35075 гривні 50 копійок. Отже, вбачається, що фактично отримані та використані позичальником кошти були повернуті позивачу в добровільному порядку відповідачем і сума повернених позивачу грошових коштів перевищує суму отриманих. Тобто, відповідач, повністю повернувши позивачу отримані ним кредитні кошти, виконав свої зобов`язання за договором від 10 листопада 2009 року. При цьому посилання позивача на укладення з відповідачем кредитного договору на умовах, які зазначені у позові, судом не можуть бути прийняті до уваги, так як вони безпідставні та необґрунтованими, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин. Відсутні такі докази й в матеріалах справи. Так, наданий в обґрунтування своїх позовних вимог позивачем розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом. А жодних належних і допустимих доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, позивачем суду не надано. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є безпідставними та необґрунтованими. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову, оскільки відсутні передбачені законом підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed