Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2894 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області. На підставі Договору оренди землі від 12.03.2014 року, який укладено між [PERSON] та ТОВ "Прилуцьке", в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачем було зареєстровано право оренди зазначеної земельної ділянки. Вказаний договір позивач не підписувала, що стало приводом для її звернення до суду з позовом, яким вона просить суд визнати недійсним Договір оренди землі від 12.03.2014 року. Представник ТОВ "Прилуцьке" подав до суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки вважає, що позивач міг довідатись про наявність оспорюваного правочину. Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 18.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначеної її розгляд за правилами загального позовного провадження. 27.06.2018 року у справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, у зв'язку з чим в період з 27.06.2018 року по 07.08.2018 року, а також з 30.08.2018 року по 28.11.2018 року провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2894 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області, що підтверджується Державним актом серії ВН № 202609 про право власності на земельну ділянку від 12.01.2006 року. 12.03.2014 року [PERSON] (далі - орендодавець) уклала з ТОВ "Прилуцьке" (далі - орендар) Договір оренди землі, предметом якого є вищевказана земельна ділянка. На підставі зазначеного договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ "Прилуцьке" було зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] строком на 5 років. Позивач стверджує, що про існування вказаного правочину дізналася після того як отримала від ТОВ "Прилуцьке" матеріали реєстраційної справи, тобто в травні 2017 року, що в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON] Вказаний договір вона не підписувала, тобто її волевиявлення на укладення правочину відсутнє. За заявою представника позивача суд призначив у справі судово-почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставив питання: - Чи виконаний підпис в графі "Орендодавець" Договору оренди від 12.03.2014 року щодо оренди земельної ділянки площею 3,2894 га (кадастровий номер [NUMBER]), [PERSON] чи іншою особою? 2 Чи виконаний підпис в графі "Орендодавець" Договору оренди від 12.03.2014 року щодо оренди земельної ділянки площею 3,2894 га (кадастровий номер [NUMBER]) шляхом наслідування почерку [PERSON]? За результатами проведеного дослідження експерт склав висновок №054/18 від 08.11.2018 року в якому вказав, що підпис в графі "Орендодавець" Договору від 12.03.2014 року щодо оренди земельної ділянки площею 3,2894 га (кадастровий номер [NUMBER]), - виконаний не самою [PERSON], а іншою особою, з наслідуванням її справжнього підпису. Представник ТОВ "Прилуцьке" ініціював питання про виключення з числа доказів висновок №054/18 від 08.11.2018 року судово-почеркознавчої експертизи з тих підстав, що виключно державні спеціалізовані установи здійснюють судово-експертну діяльність пов'язану з проведенням криміналістичних експертиз (ст. 7 Закону України "Про судовому експертизу"), до підвиду якої відноситься почеркознавча експертиза (п.1.2 Розділу 1 "Загальні положення" Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5). Враховуючи те, що ТОВ "СОЛОМОН" є юридичною особою приватного права, на думку представника ТОВ "Прилуцьке", вказана установа не мала права приймати до виконання ухвалу суду про призначення почеркознавчої експертизи. Таким чином, висновок експерта отримано з порушенням вимог статті 78 ЦПК України, а тому вказаний доказ є недопустимим. Статтею 7 Закону України "Про судову експертизу" (далі - Закон № 4038-ХІІ, зі змінами в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року) визначено, що судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому Законом № 4038-ХІІ. З системного аналізу вказаних норм права слідує, що судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють виключно державні спеціалізовані установи, в інших випадках - судові експерти, які не є працівниками зазначених установ та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань. Таким чином залучення експертів державних спеціалізованих установ є обов'язковою вимогою при призначенні експертиз у кримінальному провадженні. При виконанні будь-якого дослідження (незалежно від галузі знань), у різному співвідношенні завжди застосовуються загально криміналістичні методи дослідження та спеціальні знання з відповідної галузі, оскільки судова експертиза є суміжною наукою. Так як експертиза була призначена у цивільні справі, а не кримінальному провадженні, враховуючи характер правовідносин між сторонами (цивільні правовідносини),

Outcome: approved