Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача та з урахуванням уточнень просив суд: - розірвати Договір №2620/185/620265 від 25.06.2014 про відкриття Вкладного рахунку (вклад "Ощадний") в рамках Договору щодо банківського обслуговування у валюті; - зобов'язати Відповідача в особі Дніпропетровського відділення №9 видати [PERSON] готівкою одноразовою операцією через касу суму вкладу відповідно до Договору №2620/185/620265 про відкриття Вкладного рахунку (вклад "Ощадний") в рамках Договору щодо банківського обслуговування у валюті, в якій укладено Договір в сумі - 105547,21 (сто п'ять тисяч п'ятсот сорок сім доларів США 21 цент) та проценти, розраховані за умовами Договору №2620/185/620265 про відкриття Вкладного рахунку (вклад "Ощадний") в рамках Договору щодо банківського обслуговування у валюті, в якій укладено Договір; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 3897,60 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25 червня 2014 року між ним та відповідачем було укладено Договір №2620/185/620265 від 25.06.2014 про відкриття Вкладного рахунку (вклад "Ощадний") в рамках Договору щодо банківського обслуговування. 01 липня 2014 року Позивач звернувся до Відповідача за поверненням всієї суми вкладу зі свого вкладного рахунку, але їй було відмовлено. З посиланням на ст.1060 Цивільного Кодексу України, відповідно до якої за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, а відповідач відмовив у поверненні суми вкладу, позивач звернулась до суду за захистом своїх інтересів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохаючи суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та пояснила, що позивач не надав до суду доказів, які б обґрунтовували підстави для подання ним позовної заяви. Крім того представник відповідача надала письмові заперечення, які підтримала в судовому засіданні, відповідно яких, 29 квітня 2014 року Правлінням Національного банку України, з метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту вкладників та інших кредиторів банків, сприяння стабільності банківської системи України, було прийнято Постанову №245 "Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій", яка діяла до 01.09.2014року відповідно до Постанови Національного банку України "Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій" №328 від 30.05.2014 року (надалі Постанова №245). Відповідно до підп. 5 пункту 1 Постанови №245 уповноважені банки (згідно переліку до Постанови № 245 яким є АТ "СБЕРБАНК РОСІЇ") зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000(п'ятнадцяти тисяч) гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. 29 серпня 2014 року Правлінням Національного банку України, з метою врегулювання ситуації на валютному ринку України було прийнято Постанову №540 "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово - кредитного та валютного ринків України" (надалі Постанова №540). Відповідно до підп.9 п.1 Постанови №540 уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000(п'ятнадцяти тисяч) гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. При цьому також було зазначено, що зазначені обмеження встановлені тимчасово і стосуються саме обмежень в сумі повернення вкладів, а не відмови банків повертати самі вклади. Заслухавши пояснення представників сторін та перевіривши фактичні обставини справи наданими письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 червня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір №2620/185/620265 від 25.06.2014 про відкриття Вкладного рахунку (вклад "Ощадний") в рамках Договору щодо банківського обслуговування. Факт укладання договору підтверджується платіжним дорученням №66319865 від 25.06.2014 року, відповідно до якого позивач внесла в касу банку 105547,21 доларів США. Як зазначила в судовому засіданні представник позивача, 25 вересня 2014 року позивач звернулася до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу готівкою, однак їй було відмовлено. Під час розгляду справи, позивач звернулася до відповідача з відповідною письмовою заявою про повернення їй готівкою одноразовою операцією через касу банку суму вкладу відповідно до договору. Факт направлення письмової вимоги підтверджується чеком "Укрпошти", а також описом вкладення до цінного листа. Факт надходження письмової вимоги до відповідача в судовому засіданні не заперечувала представник відповідача. З копії наданої відповіді відповідача встановлено, що у банка відсутня можливість виплатити позивачу повну суму вкладу і нараховані відсотки в один операційний день з посиланням на Постанову Правління НБУ №540 від 29.08.2014 року "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України", якою обмежено видачу готівкових коштів в іноземній валюті з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси і банкомати в межах до 15000 грн на добу на одного клієнта в еквіваленті по офіційному курсу НБУ. Відповідно до п.20.8 Інструкції "Про порядок відкриття, використання та закриття рахунків в національній та іноземних валютах", затвердженої Постановою Національного банку України №492 від 12.11.2003 року, для дострокового розірвання дії договору банківського вкладу або повернення частини вкладу за бажанням вкладника - фізичної особи вкладник зобов'язаний повідомити про це банк шляхом подання заяви. У заяві, яка складається за довільною формою, вкладник - фізична особа, зокрема, має зазначити номер і дату укладання договору банківського вкладу, суму вкладу або його частину, а також зазначити дату, коли банк зобов'язаний повернути кошти вкладнику. Таку заяву вкладник - фізична особа подає до банку у двох примірниках не пізніше ніж за два робочих дні до дати отримання коштів, зазначеної в заяві. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача направила до відповідача вимогу від 25.09.2014 року про видачу суми вкладу з відповідними процентами, яку обгрунтувала нормами ЦК України, однак відповідач ухиляється від виконання умов договору. При цьому, як встановлено з пояснень представника відповідача, по закінченню дії Постанови № 245, Правлінням НБУ була прийнята постанова № 328, яка діяла з 01 червня по 01 вересня 2014 року та містила положення, аналогічні тим, які вказані в постанові № 245, щодо обмеження видачі готівкових коштів в іноземній валюті. Крім того, відповідно до п. 9 постанови Правління НБУ "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України" від 29 серпня 2014 року № 540 з 02 вересня 2014 року знову були запровадженні обмеження щодо видачі готівкових коштів. Так, відповідно до п. 5 постанови Правління НБУ "Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій" від 29 квітня 2014 року № 245, яка діяла з 01 травня 2014 року по 01 червня 2014 року, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ та не допускати обмежень щодо переказу коштів в іноземній валюті, що належать клієнтам, відповідно до нормативно-правових актів НБУ. Зазначена вимога поширюється на видачу (отримання) готівкових коштів як в межах України, так і за її межами незалежно від кількості рахунків клієнта в одному банку. Крім того, аналогічне положення містилось і у п. 7 постанови Правління НБУ "Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій" від 30 травня 2014 року № 328, яка набрала чинності з 01 червня 2014 року та діяла до 01 вересня 2014 року. Також, положеннями п. 9 постанови Правління НБУ "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України" від 29 серпня 2014 року № 540 встановлено, що уповноваженні банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 грн. 00 коп. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Як зазначено у ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно до ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов"язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно до п. 1.2. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 року за №1256/8577 із змінами, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). Відповідно до п. 1.6. вищевказаного Положення, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: "Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини": "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права". Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки відповідач свої зобов'язання по поверненню вкладу не виконав, вимоги позивача є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання представника відповідача на постанови Правління НБУ, у тому числі на постанови Правління НБУ "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України" від 29 серпня 2014 року № 540, як на підставу для неповернення належних позивачу грошових коштів, є безпідставними, оскільки в даному випадку правовідносини між сторонами, в першу чергу, регулюються ЦК України та двостороннім договором, укладеним між сторонами, а відмова в видачі коштів порушує права позивача, регламентовані, у тому числі, ст. 41 Конституції України. Більш того, згідно вимог ч. 2 ст. 56 Закону України "Про Національний банк України" нормативно-правові акти НБУ, у тому числі постанови Правління НБУ, не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України. Згідно ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3897,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved