Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

20 червня 2020 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ТОВ «Вердикт Фінанс», за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С., Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач вказує, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений без правових підстав, а заборгованість за кредитним договором не є безспірною. Ухвалою суду від 24 червня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 21 жовтня 2020 року та витребувано від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 60219697. Ухвалою суду від 27 липня 2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 60219697 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. № 3775 від 27 вересня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 11385345000 від 22 серпня 2008 року в розмірі 298 219 грн. 77 коп. З 26 серпня 2020 року по 11 вересня 2020 року суддя Свячена Ю.Б. знаходилась у щорічній основній відпустці. 08 вересня 2020 року від представника ТО «Вердикт Капітал» до суду надійшов відзив на позовну заяву. У судове засідання 21 жовтня 2020 року з`явилися позивач та його представники. Інші учасники справи не з`явилися, повідомлення про належне сповіщення немає. Розгляд справи відкладено на 03 лютого 2021 року. 28 жовтня 2020 року від відповідача надійшла відповідь на відзив. 10 листопада 2020 року від представника ТОВ «Вердикт Капітал» до суду надійшли заперечення на відповідь на позовну заяву. У судове засідання 03 лютого 2021 року з`явилися позивач та його представник. Інші учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Позивачу роз`яснені його права та обов`язки. Позивач та його представник позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Оголошено перерву на 07 квітня 2021 року. 18 березня 2021 року від позивача [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення по справі. У судове засідання 07 квітня 2021 року з`явився позивач, представник позивача та представник відповідача. Інші учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Сторонам роз`яснені їх права та обов`язки. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи. Оголошено перерву на 01 липня 2021 року. У судове засідання 01 липня 2021 року учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК). Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСибБанк» назву якого змінено на ПАТ «УкрСибБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту під заставу транспортного засобу № 11385345000 , відповідно до п.1.1 якого Банк зобов`язувався надати [PERSON] кредит у сумі 59400 доларів США. В свою чергу, [PERSON] зобов`язався належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити проценти за його користування. Відповідно до п.1.2.2 кредитного договору кредит надавався строком по 25 серпня 2015 року. 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСибБанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ "УкрСибБанк" відступив право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ "Кредекс Фінанс" . У цей же день між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12-КВ, за яким право вимоги заборгованості за кредитним договором перейшло до ТОВ «Вердикт Фінанс». 18 вересня 2013 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №11385345000 від 22 серпня 2008 року. Рішенням №495/7443/13-ц від 30 січня 2014 Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року, відмовлено ТОВ «Вердикт Фінанс» в задоволені позовних вимог. 11 лютого 2013 року між ПП «Кристал» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір поруки №11385345000/II, відповідно до якого ПП «Кристал» поручився перед ТОВ «Вердикт Фінанс» за виконання обов`язку [PERSON] щодо сплати кредиту за Договором. Відповідальність поручителя за договором обмежувалася сплатою суми у розмірі 10 грн. Відповідно до п.3.2 даного договору, поручитель не відповідає за відшкодування боржником збитків та за сплату відсотків, неустойки (штрафу, пені) за основним договором. 18 вересня 2013 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] та ПП «Кристал» заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 січня 2014 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року, в задоволенні позову ТОВ «Вердикт Фінанс» до [PERSON] , ПП «Кристал» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставу - відмовлено. У зв`язку із тим, що заборгованість за кредитом не погашена, позивач - ТОВ «Вердикт Фінанс» 02 січня 2018 року звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11385345000 від 22 серпня 2008 року в загальному розмірі 343 913,09 грн, яка складається з: заборгованість по основній сумі кредиту - 343 913,09 грн. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2019 року по справі № 520/9/18 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено, з причини пропуску строку позовної давності про стягнення заборгованості за договором №11385345000 від 22 серпня 2008 року. 27 вересня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. вчинено оскаржуваний виконавчий напис №3775 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» заборгованості за кредитним №11385345000 від 22 серпня 2008 року в розмірі 298 219 гривень 77 копійок. 03 жовтня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. відкрито виконавче провадження № 60219697 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. №3775 від 27 вересня 2019 року. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року та ч. І ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», необхідна наявність двох умов: - Подані документи повинні підтверджувати безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - З дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пп. 1.1, 1.2 п. 1 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно пп. 3.1 п. 3 Глави 16 Розділу П зазначеного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підп. 3.5 п. З Глави 16 Розділу П Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Банк не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису, що оспорюється, не повідомив Позивача про порушення кредитних зобов`язань, чим позбавив Позивача права оскаржити вимоги у судовому порядку або виставити письмові заперечення Банку. Як зазначено у правовому висновку якого дійшов ВСУ при винесенні постанови від 10 квітня 2019 року по справі №201/11696/16ц вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), від 14 серпня 2019 року у справі № 569/8884/17 (провадження 61-48189ск18), Постанова від 05 червня 2017 року № 6-887цс17. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. На підставі документів, наданих Відповідачем Третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог Відповідача до Позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Всупереч вищевикладеного, Позивачу не направлялося письмової вимоги про усунення порушень. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відповідно до п. 5.11 Кредитного договору, у разі невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань по сплаті заборгованості за цим договором понад 91 день, банк має право на дострокове розірвання договору та зобов`язання сплатити заборгованість. Із заявою про вчинення виконавчого напису на Договорі іпотеки Відповідач звернувся лише у 2021 році, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Відповідно до п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. За умовами договору №11385345000 від 22 серпня 2008 Кредитор зобов`язався надати кредитні кошти у сумі 59400 доларів США, зі строком повернення до 25 серпня 2015 року (пункт 1.2.2 Договору). Однак, 18 вересня 2013 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №11385345000 від 22 серпня 2008. Рішенням №495/7443/13-ц від 30 січня 2014 Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року, відмовлено ТОВ «Вердикт Фінанс» в задоволені позовних вимог. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Сплив строку позовної давності про стягнення заборгованості та право вимоги за кредитним договором №11385345000 розпочався з моменту звернення до суду, а саме із 18 вересня 2013 року. Зазначене вище узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. вчинив виконавчий напис №3775 від 27 вересня 2019 із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до вищезазначених норм, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. У зв`язку із тим, що ТОВ «Вердикт Фінанс» 18 вересня 2013 року звернулось до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою про стягнення, у повному обсязі, з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №11385345000, право вимоги у Відповідача закінчилось у 2016 році. Крім того, слід зазначити, що ТОВ «Вердикт Фінанс» 02 січня 2018 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №11385345000 від 22 серпня 2008 року. Рішенням Київського районного суду міста Одеси № 520/9/18 від 7 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Фінанс» до [PERSON] , про стягнення заборгованості відмовлено. Зазначене Рішення суду не було оскаржене в апеляційному порядку та являється чинним. Київський районний суд міста Одеси відмовив ТОВ «Вердикт Фінанс» у задоволені позову, у зв`язку із пропуском строку позовної давності про стягнення заборгованості за договором №11385345000 від 22 серпня 2008 року. Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року по справі № 761/29966/16-ц визначено, що Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Пропуск позовної давності із стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11385345000 від 22 серпня 2008 є преюдиційною обставиною та не підлягає доказуванню, оскільки Рішенням Київського районного суду міста Одеси №520/9/18 від 7 жовтня 2019 року встановлено факт пропуску позовної давності та права вимоги. Окрім того, підп. 3.2 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року N 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами " (крім випадку, передбаченого п. 11 цього переліку)"; доповнити розділ п. 11 такого змісту: "11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу", п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року N 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року №23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року №92. Згідно з п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі" визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року / в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року /. Так, виконавчий напис № 3775, вчинений 27 вересня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14) "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання". Кредитний Договір 11385345000 від 22 серпня 2008 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки викладені у Постановах Верховного суду від 21.10.2020 року справа № 172/1652/18, Постанова від 15.04.2020 № 158/2157/17. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Також стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого ним судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved