Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що відповідно до договору від 23 лютого 2006 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з умовами. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 06 травня 2014 року має заборгованість 36434,63 грн., яка складається з наступного: 2318,11 грн. - заборгованість за кредитом; 581,41 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 12790,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 20744,25 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. Враховуючи викладене, ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 36434,63 грн. за кредитним договором від 23 лютого 2006 року та судові витрати у розмірі 364,35 грн. судового збору. Представник позивача Петрашевич С.В. підтримав позовні вимоги, просив задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилась по поважній причині, просила розглянути справу без її участі, застосувати позовну давність, проти задоволення позову заперечила. Судом встановлені слідуючі обставини справи та належні їм правовідносини. 23 лютого 2006 року [PERSON] отримала строковий кредит по 23 лютого 2009 року в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця. В період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з умовами. Позивач вважає, що відповідачка станом на 06 травня 2014 року має заборгованість в сумі 36434,63 грн., яка складається з: 2318,11 грн. - заборгованості за кредитом; 581,41 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом, 12790, 86 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом, 20744,25 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, в зв"язку з чим звернувся до суду з позовом. З договору №CSJ0SE00001559 від 23 лютого 2006 року вбачається, що його строк дії - по 23 лютого 2009 року (а.с.9-12). Останній платіж відповідачкою здійснений 24 лютого 2011 року (а.с.5-8). Викладені обставини підтверджуються заявою відповідачки про отримання кредиту, договором кредиту та умовами надання кредиту фізичним особам, паспортними даними відповідачки, довіреністю, довідкою з єдиного державного реєстру, банківською ліцензією, розрахунком боргу. Відповідно до ст.ст.256,257,261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно з п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку. Суд вважає, що договірні відносини, що виникли між позивачем та [PERSON] були фактично припинені 23 лютого 2009 року, в зв'язку з чим позивачем пропущений строк позовної давності, встановлений цивільним законодавством, оскільки позивач звернувся до суду з позовом лише 21 травня 2014 року. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки пропущено термін позовної давності.

Outcome: dismissed