Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

30.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення в її користь 13944,11 грн. суми боргу, що знаходиться на її соціальній карті, 3486,03 грн. суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 30000 грн. моральної шкоди. 13.10.2015 року ухвалою Франківського районного суду м.Львова позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції залишено без розгляду. Позов мотивує тим, що з гідно з договором №003-13513 -060711 від 06.07.2011 року, укладеного між нею та ПАТ «Дельта Банк», у відділенні №1 м.Львова її було відкрито поточний рахунок [NUMBER] в національній валюті для здійснення банківського обслуговування, відповідно до якого вона отримує пенсію. Починаючи з листопада 2014 року у неї виникли труднощі по зняттю грошових коштів з рахунку, відповідач в односторонньому порядку встановив ліміт зняття готівки 50-100 грн. в день, але не більше 300 грн. в тиждень, при и цьому виключно у відділенні №1 м.Львова по вул. Коперника, 10, де був відритий рахунок. Крім цього, відповідач самовільно, без будь-яких законних причин, заблокував її платіжну картку, тим самим позбавив її можливості вільно проводити платежі у торгових мережах. Фактично, банк наклав арешт на її кошти, перевищував свої повноваження. Станом на 30.03.2015 року на її картці знаходяться кошти в сумі 13944,11 грн., проте з вини відповідача, отримати не може, з приводу чого вона неодноразово зверталась із заявами до відповідача та Національного Банку України, однак її банк відмовив у поверненні таких коштів, оскільки відносно відповідача запроваджена тимчасова адміністрація. Вважає, що її право та інтереси порушені, а тому звернулася до суду за захистом такого. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним у позові. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечували проти його задоволення, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та з підстав, які зазначені в письмових запереченнях, які містяться в матеріалах справи. Просять відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог за безпідставністю позовних вимог. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 05 липня 2011 року між [PERSON] та AT «Дельта Банк» було укладено Договір банківського рахунку фізичної особи [NUMBER] з випуском платіжної карти та наданням картки з ПІН-кодом та відкрито поточний рахунок [NUMBER] у гривнях, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Як зазначено в ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Статтею 1075 ЦК України передбачено що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. З листопада 2014 року позивачки виникли труднощі по зняттю грошових коштів з рахунку, який був її відритий у AT «Дельта Банк». Однак, на момент звернення [PERSON] до Банку про видачу коштів, які вже перебували в його розпорядженні та у його власності, з його поточного рахунку діяла Постанова Правління Національного Банку України від 01 грудня 2014 року № 758 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», відповідно до п. 9 вказаної Постанови, всі банки України зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у AT «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в AT «Дельта Банк» призначено Кадирова Владислава Володимировича. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в AT «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у AT «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року включно. Постановою НБУ №664 від 02.10.2015 року, відкликано банківську ліцензію та ліквідовано AT «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації AT «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно. Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Згідно з ч. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Так, введення тимчасової адміністрації стосовно AT «Дельта Банк», це заходи наслідком яких є спеціальний порядок повернення коштів у відповідності до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань. Отже, позивач, маючи майнову вимогу до банку, на захист якої подано даний позов, с кредитором банку, отже щодо нього застосовуються правовідносин приписів Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"? в тому числі положення приписів ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду. Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Так, відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. 2)примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3)нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4)зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5)нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Частина 1 статті 26 цього Закону передбачає, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. З 11 червня 2015 року AT «Дельта Банк» розпочало виплати коштів вкладникам за договорами банківського вкладу. Виплати коштів в межах гарантованої суми відшкодування за вкладами здійснюється протягом терміну дії тимчасової адміністрації через установи таких банків-партнерів: АБ «Укргазбанк», AT «Укрексімбанк», AT «Ощадбанк», ПАТ КБ «Приватбанк». Банк-партнер, який здійснює виплату коштів, визначається залежно від місця реєстрації проживання за паспортом, вказаного вкладниками під час укладання договору банківського вкладу (депозиту)/договору банківського рахунку / договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів. Місце реєстрації проживання за паспортом, вказане вкладниками при укладанні договору банківського вкладу/рахунку з AT «Дельта Банк». Банк, що здійснює виплату коштів по Львівській області «Укрексімбанк». Позивач включений до списку виплат, що здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та вправі в будь-який день отримати кошти в сумі 13960,18 грн., що підтверджується доданим витягом з реєстру вкладників ФГВФО. Так, у разі ліквідації банку задоволення таких кредиторських вимог здійснюватиметься у черговості, визначеній у статті 52 Закону за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку. Відповідно до ч.5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Згідно ч. 1 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Стаття 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачає, що кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності); 6) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 7) вимоги за субординованим боргом. Ч. 4 Статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги уповноважена особа Фонду не враховує суму грошових вимог цього кредитора. Так, відповідно до законодавства України введення тимчасової адміністрації та відкриття ліквідаційної процедури стосовно AT «Дельта Банк», це заходи наслідком яких є спеціальний порядок повернення коштів вкладників, якими відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону с; фізичні особи (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Іншого механізму повернення коштів законодавством України не передбачено. Вищевикладена правова позиція міститься в Ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.06.2015 року, 05.08.2015 року та постановах Верховного Суду України від 25.03.2015 року та від 10.06.2015 року, які є обов'язковими для застосування судами України, як то регламентовано ст. 360-7 ЦПК України. Станом на 11.06.2015 року [PERSON] включена до списку виплат, що здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб по поточному рахунку [NUMBER] у гривень на суму 13 944,17грн. + відсотки 16,01 грн., що підлягає до відшкодування Фондом гарантування в розмірі 13 960,18 грн., що підтверджується доданою роздруківкою. Баланс по поточному рахунку [NUMBER] станом на 04.03.2015 року (момент введення тимчасової адміністрації) становив 13 944,17грн. Отже, внаслідок введення тимчасової адміністрації в AT «Дельта Банк відсутні будь-які правові підстави для задоволення майнових вимог позивача в судовому порядку. Разом з тим, позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права в порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як наслідок, відсутні правові підстави задоволення позовної вимоги щодо стягнення коштів з AT «Дельта Банк» на користь позивачки у сумі 13 944,11 грн., а тому суд вважає, що слід відмовити позивачу у задоволені вимог у цій частині. В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди позивач посилався лише на те, що неправомірними діями відповідача відносно порушень законодавства, щодо вчасного неотримання коштів із вини відповідача, безпідставною тяганини відповідача, з приводу чого вона неодноразово зверталась до відповідача, однак отримувала відмови, а тому її була завдана моральна шкода яку він оцінює у 30000 грн. У відповідності до ст.23 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року зі змінами «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, рішеннями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові №4 від 31 березня 1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при заподіянні особі моральної шкоди обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Оцінюючи відносини, що склалися між сторонами, суд допускає заподіяння позивачу моральної шкоди діями відповідача та приходить до висновку про заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок порушення її прав та спричинення моральних страждань, проте оцінює її у розмірі значно меншому ніж заявлено у позові, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 500 грн. відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру суд враховує характер та обсяг заподіяних фізичних та моральних страждань, їх тривалість, можливість відновлення попереднього стану, ступінь вини та інші обставини справи, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості. Однак в цій частині позовні вимоги слід задовольнити частково, в сумі 500 грн., оскільки, позивач зазнав багато принижень зі сторони відповідача, безпідставної тяганини, щоб повернути кошти із рахунку, витрачав час на судові засідання з метою встановлення істини у справі. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь держави 121,80 грн.

Outcome: partial