Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року закрито кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України у зв'язку з примиренням потерпілого [PERSON] з обвинуваченим [PERSON]. Ухвала суду не оскаржувалася і набрала законної сили. Так судом встановлено, що 27 червня 2016 року [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді забійної рани слизової нижньої губи, перелому кісток носа, струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Відповідно до довідки Миронівської ЦРЛ № 1139 від 23 вересня 2017 року потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з 27 червня 2016 року по 18 липня 2016 року і на його лікування закладом охорони здоров'я витрачено кошти у сумі 1460 гривень 43 копійки. Прокурор зазначає, що Миронівська центральна районна лікарня фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету, а тому несплата коштів суттєво зачіпає інтереси держави у звязку з недоотриманням коштів для фінансування закладів охорон здоровя. Крім того Миронівська центральна районна лікарня є закладом комунальної форми власності, тобто перебуває у власності територіальної громади Миронівського району, а тому кошти на відшкодування витрат на лікування повинні бути зараховані до місцевого бюджету. В зв'язку з чим просить стягнути з [PERSON] 1460 гривень 43 копійки на користь Миронівської районної лікарні та перерахувати їх на відповідний рахунок Управління фінансів Миронівської районної державної адміністрації. В судове засідання сторони не зявилися. Прокурор Пастушенко М.В. звернулася до суду із заявою про те, що позов підтримує в повному обсязі, наполягає на його задоволенні та просить суд провести розгляд справи у її відсутність. [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу у його відсутність. Представники Миронівської районної ради, Миронівської центральної районної лікарні в судове засідання не зявилися, про місце, день та час розгляду справи повідомлені вчасно. Заяв та клопотань не надіслали. Представник Управління фінансів Миронівської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві начальник управління [PERSON] просив слухати справу у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач в письмовій заяві, наданій до суду, позов визнав. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом з достовірністю встановлено, що ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року в справі № 371/1683/16-к, провадження № 1-кп/371/17/17 відносно [PERSON], який був обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, було закрито у звязку із примиренням потерпілого [PERSON] з обвинуваченим [PERSON]. Ухвала суду не оскаржувалася і набрала законної сили. Як вбачається з довідки Миронівської ЦРЛ № 1139 від 23 вересня 2017 року потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділені з 27 червня 2016 року по 18 липня 2016 року і на його лікування закладом охорони здоров'я витрачено кошти у сумі 1460 гривень 43 копійки (одна тисяча чотириста шістдесят гривень сорок три копійки) (а.с. 7). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат"№11 від 07 липня 1995 року (з подальшими змінами та доповненнями) (далі Постанова), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року (далі Порядок). Зокрема, передбачено що, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно вищезазначеного "Порядку", в разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена, і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом закладу охорони здоров'я, або прокурора. Згідно ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Тобто, виходячи з положень даної статті особа, яка вчинила злочин, крім загального обов'язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, зобов'язана відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого. При цьому дана стаття має застосовуватися не тільки коли особа вчиняє злочин проти життя та здоров'я особи, але і у випадку вчинення особою будь-якого іншого злочину, що кваліфікується за іншими статтями Кримінального кодексу України, якщо вчинення такого злочину потягло за собою необхідність лікування потерпілих у закладах охорони здоров'я. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я витрачені на лікування потерпілого [PERSON], який перебував на стаціонарному лікуванні в Миронівській ЦРЛ, що фінансується з місцевого бюджету, розпорядником коштів якого є Управління фінансів Миронівської РДА в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн. від сплати яких звільнений позивач.

Outcome: approved