Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 травня 2019 року між акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом - 3,6 % річних на місяць на суму залишку заборгованості. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається з анкети-заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифів. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 21 вересня 2020 року загальна сума заборгованості [PERSON] становила 10236,12 грн, у тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 7737,59 грн, заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом у сумі 2498,53 грн. З цих підстав АТ КБ "ПриватБанк" просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 11 травня 2019 року б/н у сумі 10236,12 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, у якій просив суд розглянути справу за відсутності його представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, пояснив, що 11 травня 2019 року він отримав кредит в АТ КБ "ПриватБанк", проте вчасно не повернув його. Заслухавши вступне слово відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Cторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 11 травня 2019 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої він отримав кредитну картку "Універсальна" (а. с. 12). Цього ж дня відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна", у якій зазначено: вид кредиту - відновлювана кредитна лінія; розмір процентної ставки за користування кредитом: пільгова процентна ставка за користування кредитом - 0,00001% річних, процентна ставка за межами пільгового періоду - 43,2% річних, процента ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 86,4% річних. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячного обов`язкового платежу у розмірі 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн, до 25 числа поточного місяця (а. с. 13-15). Отже, підписана [PERSON] довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна" містить усі істотні умови кредитного договору, зокрема умови про предмет, ціну та строк кредитування. Наведене свідчить, що 11 травня 2019 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір б/н. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивачем надано відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується випискою по особовому рахунку позичальника (а. с. 50). У свою чергу позичальник [PERSON] неналежним чином виконував умови кредитного договору від 11 травня 2019 року б/н, допустив заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 7737,59 грн, заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом у сумі 2498,53 грн. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 11 травня 2019 року б/н шляхом пред`явлення позову до суду. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 11 травня 2019 року б/н у сумі 10236,12 грн, у тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 7737,59 грн,заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом у сумі 2498,53 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2102,00 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 610, 612, 626-628, 634, 639, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, та,

Outcome: approved