Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

В серпні 2015 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача ПАТ УСК "Гарант - Авто" 18 071,74 грн. страхового відшкодування. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 09.08.2013 року між ним та ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» було укладено договір № АС/5327545 страхування цивільної відповідальності, за умовами якого був застрахований транспортний засіб «Geely CK-2 MR-7151A», реєстраційний номер [NUMBER], на період з 13.08.2013 року по 12.08.2014 року. 11.07.2014 року позивач [PERSON], керуючи транспортним засобом «Geely CK-2 MR-7151A», реєстраційний номер [NUMBER], порушивши вимоги п. 1.7, 2.3 "Б", 12.1, 12.3, 16.2 Правил дорожнього руху України, допустив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого останньому були спричиненні тілесні ушкодження. Позивач викликав швидку допомогу, міліцію та зателефонував до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», повідомивши про страховий випадок. В період находження потерпілого в лікарні, позивач [PERSON] надавав матеріальну допомогу на лікування потерпілого [PERSON] на загальну суму 18 071,74 грн. 27.10.2014 року Ленінським районним судом м. Миколаєва позивача було визнано винним у скоєні ДТП та зобов'язано сплатити потерпілому матеріальну компенсацію у розмірі 20 250,99 грн. В свою чергу, позивач в грудні 2014 року надав ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» всі необхідні докази щодо понесених ним витрат за страховим випадком, та просив відшкодувати йому ці витрати, однак відповідач ігнорував звернення позивача та не надав будь-якої відповіді на заяву позивача. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача - ПАТ УСК "Гарант - Авто" в судове засідання неодноразово не з'являвся, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, будь -яких заяв до суду не надавав, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши надані письмові докази, та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог п.36.2 ст. 36 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов"язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його , або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав , визначених статтями 32 та /або 37цього Закону - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов"язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення . Відповідно до ст. 34 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків . Із матеріалів справи вбачається, що 09.08.2013 року між [PERSON] та ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» було укладено договір № АС/5327545 страхування цивільної відповідальності, за умовами договору, був застрахований транспортний засіб «Geely CK-2 MR-7151A», реєстраційний номер [NUMBER], на період з 13.08.2013 року по 12.08.2014 року. 11.07.2014 року позивач [PERSON], керуючи транспортним засобом «Geely CK-2 MR-7151A», реєстраційний номер [NUMBER], порушивши вимоги п. 1.7, 2.3 "Б", 12.1, 12.3, 16.2 Правил дорожнього руху України, допустив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого останньому були спричиненні тілесні ушкодження. Позивач викликав швидку допомогу, міліцію та зателефонував до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», повідомивши про страховий випадок. Судовим розглядом встановлено, що за час знаходження потерпілого внаслідок ДТП в лікарні, позивач [PERSON] надавав допомогу на лікування потерпілого [PERSON] Так, зокрема, позивач сплатив сестрі потерпілого [PERSON] 8 921, 74 грн. , що підтверджується копією розписки. Крім цього, позивач сплатив кошти за протезно-ортопедичні вироби для потерпілого у розмірі - 9 150 грн. Таким чином, позивач поніс витрати на лікування потерпілого внаслідок ДТП на загальну суму - 18 071,74 грн. В подальшому, вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.10.2014 року Ленінським районним судом м. Миколаєва позивача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком у 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 [PERSON] був звільнений від відбування покарання строком на 1 рік, та стягнуто з нього на користь потерпілої [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 20 250,99 грн. Із матеріалів справи вбачається, що позивач надав ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» усі необхідні докази щодо понесених ним витрат, та просив його відшкодувати їх, однак відповідач не надав відповіді на ці звернення. У процесі розгляду даної справи, за клопотанням позивача, за ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.05.2016 р. суд витребовував у відповідача копії матеріалів страхової справи за фактом вказаної ДТП, однак відповідач проігнорував вказану ухвалу суду, та взагалі не надав суду жодної відповіді та письмових пояснень. Наразі, судом достовірно встановлено, що відповідач - ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» на час розгляду справу не виплатила позивачу [PERSON] страхове відшкодування, а також не надала ні обгрунтованої відмови ні будь-яких інших відповідей на його звернення, а відтак суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачем вимоги про стягнення страхового відшкодування за страховим випадком, який мав місце 11.07.2014 року за участю застрахованого транспортного засобу, та стягнути їх на загальну суму - 18 071,74 грн. Відповідач не надав суду доказів, які б спростували вищевказані висновки суду, чим не виконав свій обов'язок щодо доказування, який передбачений ст. ст. 10, 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved