Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, предмет якої складають такі вимоги: 1) Надати дозвіл [PERSON] на здійснення в Головному управлінні Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області реєстрації місця проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO], разом з матір'ю - [PERSON], [INFO]; 2) Надати [PERSON], [INFO], уродженці м. Дніпропетровськ, дозвіл на виготовлення в Головному управлінні Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області дитячого проїзного документа на право виїзду за кордон дитини - [PERSON], [INFO], уродженки м. Веді Республіки Вірменія, без згоди батька - [PERSON], [INFO], уродженця Республіки Вірменія; 3) Надати дозвіл неповнолітній дитині - [PERSON], [INFO], уродженці м. Веді Республіки Вірменія, виїзд за кордон в супроводі матері - [PERSON], [INFO], уродженки м. Дніпропетровськ, без згоди та супроводу батька дитини - [PERSON], [INFO], уродженця Республіки Вірменія. Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст. 29 ЦК України, ст.ст. 154, 160 СК України, Наказ МВС України від 22.11.2012 року №1077 "Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів", п.16 "Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", ст. 3 ЦПК України. Як на докази викладених в заяві доводів посилається на наступні документи: паспорт громадянина України на ім'я [PERSON] (а.с.4), паспорт громадянина Вірменії на ім'я [PERSON] (а.с.5), свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] та переклад з вірменської мови на українську свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6-8), свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] та переклад з вірменської мови на українську свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9-11), довідка №423/13 про реєстрацію особи громадянином України на ім'я [PERSON] (а.с.12), посвідка на постійне проживання на ім'я [PERSON] (а.с.13). На обгрунтування заявлених позовних вимог посилається в заяві на те, що з відповідачем в справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 19 серпня 2011 року відділом ЗАЦС м. Веді Республіки Вірменія, актовий запис №310. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Фактично відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню, вихованню, навчанню своєї малолітньої дитини, не створює належних умов для її проживання, не забезпечує її нормального фізичного та розумового розвитку, байдуже ставиться до здоров'я дочки. На даний час відповідач відсутній по місцю проживання, так як виїхав на заробітки. Вона бажає провести реєстрацію місця проживання дитини за своїм місцем прописки та, в разі можливості, проїхати з донькою за кордон на відпочинок та оздоровлення. Однак, при зверненні до міграційної служби із заявою про реєстрацію місця проживання доньки та оформлення дитячого закордонного паспорта на доньку, їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини та на виготовлення закордонного паспорта. Вона не має можливості зв'язатися з батьком дитини, але вважає, що він не був би проти того, щоб дитина була прописана за її місцем реєстрації та щоб донька змогла поїхати за кордон і відпочити там на деякий час. Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 від 27.02.1991 року в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до вимог ст.ст. 7, 15 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. Згідно ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Надала суду заяву з проханням про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в частині надання дозволу на виїзд дитини до республіки Арменія на термін до повноліття дитини. Представник третьої особи ГУДМС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надіславши заяву про розгляд справи без їхньої участі згідно норм чинного законодавства. Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, з'ясувавши правову позицію учасників процесу, перевіривши доводи сторін, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Відповідно до змісту ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття. Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Для реєстрації особа подає: письмову заяву, паспортний документ (свідоцтво про народження дитини), квитанцію про сплату державного мита та ін. Діти віком від 15 до 18 років подають заяву особисто. Від імені дітей, які не досягли 15 років, така заява подається обома батьками. Відповідно до Наказу МВС України від 22.11.2012 року №1077 "Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів" реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації з попереднього місця проживання, але якщо батьки дитини, яка не досягла 14 років, проживають за різними адресами, для реєстрації її місця проживання разом з одним із батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Згідно ст. 313 ЦК України, ст. 42 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або супроводі осіб, які уповноважені ними. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди одного з батьків та супроводу другого з батьків. У відповідності до вимог ст. ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за згодою батьків або за дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки малолітня дочка сторін в даній справі - [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою в даній справі і знаходиться на її утриманні, а відповідач не контактує з ними, отримати від відповідача згоду на реєстрацію місця проживання та виїзд дитини за кордон для позивачки не є можливим, чим порушуються як її права, так і права дитини безперешкодно пересуватися за межі країни з місця постійного проживання та повертатися туди, якими користуються всі громадяни країн Європи. Підстави, які б, відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» перешкоджали виїзду, судом не встановлені. Враховуючи, що реєстрація місця проживання дитини разом з матір'ю та виїзд за кордон пов'язаний насамперед з інтересами дитини, з бажанням забезпечити їй належний рівень утримання та створення умов для розвитку, суд приходить до висновку, що маються всі підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved