Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № HAD0GF01270017 від 11.08.2005 року, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 29 700,00 доларів США на термін до 08.08.2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Взяті на себе зобов`язання відповідно до умов кредитного договору відповідач не виконує, кредитну заборгованість не сплачує. В зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, позивач просив суд стягнути заборгованість, яка утворилась станом на 20.11.2014 року і загалом складає 146 238, 08 доларів США, а саме: 28 619,23 доларів США - заборгованість за кредитом; 18789, 15 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2459, 16 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 96370,54 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 146 238, 08 доларів США, що за курсом 15,14 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.11.2014 року складає 2214044, 53 грн., та судові витрати по справі у розмірі 3654,00 грн. 25.05.2015 Червонозаводським районним судом м. Харкова було ухвалено заочне рішення, яким задоволено частково позов та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № HAD0GF01270017 від 11.08.2005 року в сумі 78 486,77 доларів США, що за курсом 15,14 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.11.2014 року складає 1188289, 70, а також судовий збір у сумі 3 835, 80 грн. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.03.2019 було прийнято до провадження заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 25.05.2015. 16.04.2019 ухвалою суду було скасовано заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.05.2015 та призначено загальне позовне провадження у справі. 17.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Сього числа представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» до суду не з`явився, з невідомих причин, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлялася, її представник адвокат Бурдукова М.В. через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, проти позову заперечувала з підстав викладених в заяві про перегляд заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № HAD0GF01270017 від 11.08.2005 року, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 29 700,00 доларів США на термін до 08.08.2025 року (а.с.10, 12). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, відсотків за користування кредитними коштами, комісій згідно умов договорів та тарифів кредитора, а також інших зобов`язань, визначених кредитним договором, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харків від 25.05.2015 було ухвалено заочне рішення по справі № 646/224/15-ц, відповідно до якого позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № HAD0GF01270017 від 11.08.2005 року в сумі 78 486,77 доларів США, що за курсом 15,14 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.11.2014 року складає 1188289, 70, а також судовий збір у сумі 3 835, 80 грн., рішення набрало законної сили. Позивач ставить питання про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № HAD0GF01270017 від 11.08.2005 року, оскільки зазначена сума заборгованості для банку є значною та щоденно збільшується згідно умов кредитного договору. Однак, суд не згідний з такими доводами позивача, оскільки сума боргу була визначена судовим рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.05.2012 по справі № 2-1724/11, а саме позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAD0GF01270017 від 11.08.2005 було задоволено та звернуто стягнення на квартиру загальною площею 36,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. 17.12.2012 рішенням апеляційного суду Харківської області вказане рішення першої інстанції від 14.05.2012 змінено та позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № HAD0GF01270017 від 11.08.2005 в розмірі 46 629, 37 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 36,1 кв.м. шляхом продажу ПАТ КБ «Приватбанк» вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки № HAD0GF01270017 від 11.08.2005 з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, з наданням повноважень на отримання витягу з Державного реєстру прав власності та інших повноважень, необхідних для укладення договору купівлі-продажу. В іншій частині рішення районного суду від 14.05.2012 та додаткове рішення від 21.09.2012 залишено без змін. Крім того, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.01.2014 позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про виселення було задоволено та [PERSON] , [PERSON] , [INFO] які зареєстровані у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , зі зняттям з реєстраційного обліку у Червонозаводському РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області - виселені, рішення суду набрало законної сили. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). У пункті п.6.5 кредитного договору сторони встановили, що у випадку невиконання чи неналежного виконання кредитних зобов`язань, кредитор має право вимагати дострокового стягнення, а позичальник зобов`язався на вимогу кредитора здійснити повернення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк», використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення у судовому порядку боржника, про що свідчать рішення Червонозаводського районного суду м. Харків від 14.05.2012 та від 27.01.2014. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк». А тому, суд вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів, адже звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тому положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за донарахованими відсотками за кредитним договором № HAD0GF01270017 від 11.08.2005 року є безпідставними. Як вбачається з постанови від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) для формування єдиної судової практики при розгляді справ зазначеної категорії, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного Верховним Судом України 23 вересня 2015 року в постанові у справі № 6-1206цс15. Зазначеною постановою було розтлумачено положення ЦК України таким чином, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняло правовідносин сторін кредитного договору. Також не звільняло боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляло кредитора права на отримання штрафних санкцій і процентів, передбачених умовами договору та ЦК України. Велика Палата Верховного Суду вважає, що звертаючись із позовом про дострокове стягнення у повному обсязі за кредитним договором тіла кредиту, заборгованості за процентами та пені, кредитор змінив умови кредитного договору щодо строку його дії, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно на погашення такої заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо в рішенні суду вказана заборгованість за кредитним договором у повному обсязі (дострокове стягнення), то невиконання такого рішення не зумовлює виникнення у кредитора права на стягнення процентів та пені, передбачених кредитним договором. У кредитора (стягувача) виникає право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги ПAT КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідач заборгованості за кредитом, відсотків та комісії, після ухвалення рішення Червонозаводського районного суду м. Харків від 14.05.2012 (справа № 2-1724/11) та рішення Червонозаводського районного суду м. Харків від 27.01.2014 (справа № 646/8214/13-ц) про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення за кредитним договором № HAD0GF01270017 від 11.08.2005 не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і до задоволення такі вимоги не підлягають.

Outcome: dismissed