Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ЗАТ КБ "ПриватБанк"), правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] укладено кредитний договір від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045, відповідно до умов якого банком надано відповідачеві кредит у сумі 59768,10 грн. строком на 5 років з 14.07.2006 року до 13.07.2011 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у сумі 1252,26 грн. в порядку та в строки, визначені кредитним договором. [PERSON] кошти у сумі 59768,10 грн. згідно з кредитним договором від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045 отримав та використав їх на цілі, визначені в договорі. П.2.2. кредитного договору від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045 передбачено обов'язок позичальника використати кредит на цілі, зазначені в п.1.1 даного договору; сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до п.1.1,3.1,3.2 даного договору; сплатити банку винагороду і комісію згідно п.1. і п.6.2 даного договору; погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.1.1, 2.3, 3 цього договору. Однак боржник не дотримувався умов кредитного договору, не сплачував щомісячно платежі у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 04.09.2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] становить 271225,60 грн. Вона складається із заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 29194,74 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 63825,32 грн., заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 3201,93 грн., заборгованості зі сплати пені за прострочення термінів виконання зобов'язанння за договором у сумі 175003,61 грн. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045, між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] 14.07.2006 року було укладено договір поруки №K2D4AU01170045/2, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язалася відповідати за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045. Також для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045, між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] 14.07.2006 року було укладено договір поруки №K2D4AU01170045/3, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався відповідати за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045. З цих підстав позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045 у сумі 271225,60 грн. та судовий збір у сумі 4068,38 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представники у судовому засіданні проти позову заперечували з мотивів пропуску позивачем строку позовної давності, просили суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Заслухавши пояснення відповідачів [PERSON], [PERSON] та їх представників, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] укладено кредитний договір від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045, відповідно до умов якого банком надано відповідачеві кредит у сумі 59768,10 грн. строком на 5 років з 14.07.2006 року до 13.07.2011 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у сумі 1252,26 грн. в порядку та в строки, визначені кредитним договором (а.с.10-11). [PERSON] кошти у сумі 59768,10 грн. згідно з кредитним договором від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045 отримав та використав їх на цілі, визначені в договорі. П.2.2. кредитного договору від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045 передбачено обов'язок позичальника використати кредит на цілі, зазначені в п.1.1 даного договору; сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до п.1.1,3.1,3.2 даного договору; сплатити банку винагороду і комісію згідно п.1. і п.6.2 даного договору; погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.1.1, 2.3, 3 цього договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Однак [PERSON] систематично не виконував взяті на себе за кредитним договором від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045 зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, процентів за його користування, допустив заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 29194,74 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 63825,32 грн.,, заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 3201,93 грн., заборгованість зі сплати пені за прострочення термінів виконання зобов'язанння за договором у сумі 175003,61 грн. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Повністю повернути кредитні кошти [PERSON] зобов'язався у термін до 13.07.2011 року, проте вказане зобов'язання позичальник не виконав. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045, між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] 14.07.2006 року було укладено договір поруки №K2D4AU01170045/2, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язалася відповідати за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045 (а.с.12). Також для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045, між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] 14.07.2006 року було укладено договір поруки №K2D4AU01170045/3, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався відповідати за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045 (а.с.13). Ст.554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.п.2,4 договорів поруки від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045/2 та №K2D4AU01170045/3 поручителі [PERSON] та [PERSON] у випадку невиконнаня боржником [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045 несуть солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Отож, суд вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками перед позивачем у зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором. Відповідно до п.6 договорів поруки від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045/2 та №K2D4AU01170045/3 поручителі зобов'язані виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2015 року позивачем на адресу позичальника та поручителів було направлено повідомлення із вимогою погасити прострочену заборгованість за кредитним договором від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045 (а.с.7-9). Ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Крім того, відповідно до ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). До відповідних додаткових вимог належать, крім зазначених у цій нормі, порука і при тримання, а також інші види забезпечення виконання зобов'язань, які можуть бути встановлені договором або законом (ч.2 ст.546 ЦК України). Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК України щодо позовної давності застосовуються і до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Положення ст.266 ЦК України поширюються на поруку, тому як порука є акцесорним (додатковим) зобов'язанням щодо основного зобов'язання, яке нею забезпечується (такі висновки суду відповідають висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеному у постанові від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", висновку Вищого господарського суду України, викладеному у постанові від 29.05.2013 року №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів"). Оскільки кредитним договором від 14.07.2006 року №K2D4AU01170045 встановлено кінцевий термін повернення кредиту - 13.07.2011 року, то саме з цієї дати почав перебіг строк позовної давності. Позов про стягнення заборгованості за цим договором подано до суду ПАТ КБ "ПриватБанк" лише 26.11.2015 року, тобто поза межами строку, встановленого ст.257 ЦК України. Також слід зазначити, що не підлягають задоволенню і вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до поручителів, оскільки строк звернення банку з вимогами до поручителів розпочався з дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто з 14.07.2011 року, а тому позов до останніх подано поза межами строку, встановленого ст.257 ЦК України. Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] та їх представниками було заявлено в суді до ухвалення судового рішення про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог ст.267 ЦК України. Більш того, враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", за якими у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Представником позивача не надано жодного доказу на підтвердження того, що його довірителем пропущено з поважних причин строк для звернення до суду з позовом. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ПАТ КБ "ПриватБанк" у задоволенні позову у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 256, 257, 261, 266, 267, 526, 530, 536, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: dismissed