Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

28 жовтня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить в рахунок погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у розмірі 1 780 621,24 гривні та розмір сплаченого судового збору 26709,32 гривень за кредитним договором №R52110521542В від 03.02.2014p. звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки - Land Rover, модель - Range Rover, тип - легковий універсал, 2014 року випуску, колір - чорний, реєстраційний номер - АН0008ІН, номер шасі (кузова, рами) - SALGA2EF8EA152381, який належить на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу CAT 740721, виданого Центр ДАІ 1401 01.02.2014p., шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право власності на предмет застави - автомобіль марки - Land Rover, модель - Range Rover, тип - легковий універсал, 2014 року випуску, колір - чорний, реєстраційний номер - АН0008ІН, номер шасі (кузова, рами) SALGA2EF8EA152381, з правом вчинення подальших дій, пов'язаних з переоформленням автотранспортного засобу в органах Державної автомобільної інспекції України Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» наділивши правом зняття з обліку транспортний засіб автомобіль марки - Land Rover, модель - Range Rover, тип - легковий універсал, 2014 року випуску, колір - чорний, реєстраційний номер - АН0008ІН, номер шасі (кузова, рами) SALGA2EF8EA 152381 та поставленням на облік в органах ДАЇ України, зобов'язати [PERSON] передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» предмет застави - автомобіль марки - Land Rover, модель - Range Rover, тип - легковий універсал, 2014 року випуску, колір - чорний, реєстраційний номер - АН0008ІН, номер шасі (кузова, рами) SALGA2EF8EA152381, з комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Позов мотивовано тим, що згідно договору № R52110521542B від 03 лютого 2014 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 1441224 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних з кінцевим терміном повернення 03.02.2021 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором від 03 лютого 2014 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором кредиту між тими ж сторонами, був укладений 03 лютого 2014 року договір застави № R52110521542B-Z1. Згідно якого відповідач надав в заставу належний йому на праві власності автомобіль, легковий універсал марки «Land Rover», модель «Range Rover» чорного кольору, реєстраційний номер АН 0008 ІН, номер шасі (кузова) SALGA2EF8EA152381. 04 лютого 2015 року відповідач припинив виплати за кредитним договором. 22 червня 2015 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами, відповідно до якого, позивач набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 22 червня 2015 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави. У добровільному порядку відповідач не виконує зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 21.10.2015 року утворилась заборгованість в сумі 1780621 грн. 24 коп., яка складається з 1166464 грн. 63 коп. сума основного боргу за кредитом; 79713 грн. 86 коп. сума простроченого боргу за кредитом; 26 грн. 96 коп. суми процентів; 38913 грн. 06 коп. суми несплачених комісійних винагород; 501902 грн. 73 коп. індексу інфляції та 3 % річних. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, та у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03 лютого 2014 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52110521542B, згідно з п.1.1 умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 1441224 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних з кінцевим терміном повернення 03.02.2021 року. Відповідно до п.5.3.1. кредитного договору позичальник зобовязаний сплатити комісійну винагороду, повернути банку отриманий кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом та щомісячну комісійну винагороду у повному обсязі, виконати інші зобовязання в порядку та в строки, встановлені цим договором. Відповідно до п.7.1. кредитного договору у разі прострочення позичальником зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочення зобовязань за кожен день порушення виконання зобовязань, включаючи день погашення. 03 лютого 2014 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено договір застави № R52110521542B-Z1, згідно з умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль, а саме: легковий універсал марки «Land Rover», модель «Range Rover» чорного кольору, реєстраційний номер АН 0008 ІН, номер шасі (кузова) SALGA2EF8EA152381. Майно належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ740721, виданого центр ДАІ 1401 01 лютого 2014 року. Сторони визначили, що вартість предмета застави складає 1601360 грн. (п.1.4) Відповідно до п.5.3. договору застави заставодержатель має право за рахунок предмету застави задовольнити свої вимоги в повному обсязі на момент фактичного задоволення (максимальний розмір вимоги), включаючи кредит, проценти за користування кредитом, пеню, комісію, та будь які інші платежі, передбачені кредитним договором, збитки, завдані йому в звязку з неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Зобовязання передбачені зазначеним кредитним договором відповідач не виконав. Станом на 21.10.2015 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1780621 грн. 24коп., яка складається з 1166464 грн. 63 коп. сума основного боргу за кредитом; 79713 грн. 86 коп. сума простроченого боргу за кредитом; 26 грн. 96 коп. суми процентів; 38913 грн. 06 коп. суми несплачених комісійних винагород; 501902 грн. 73 коп. індексу інфляції та 3 % річних. 22 червня 2015 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №220615нв, відповідно до якого, позивач набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 22 червня 2015 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зп. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до положень ст. 589 ЦК України, ч.1 ст. 20 Закону України "Про заставу", ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Оскільки матеріалами справи підтверджений факт порушення відповідачем умов кредитного договору щодо своєчасності повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Аналогічне правило закріплено і в ч.1 ст. 590 ЦК України. Згідно ч.2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Вимоги позивача про передачу комплекту ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля, підлягають задоволенню, оскільки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є документом, необхідним для забезпечення можливості позивачем укладання угод щодо предмету застави та інших дій, повязаних зі зверненням стягнення на предмет застави, відсутність у позивача комплекту ключів потягне за собою додаткові витрати з переобладнання автомобіля позивача при здійсненні дій, повязаних зі зверненням стягнення на предмет застави. Враховуючи те, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання по сплаті заборгованості по договору про надання кредиту, та надаючи правову оцінку співмірності визначеної заборгованості за кредитом із вартістю заставного автомобіля, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved