Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

28 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, предметом якого є: визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрованого від 16 жовтня 1999 року універсальною товарною біржею "Марія" за № 46, укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 жовтня 1999 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], з одного боку, і [PERSON], з другого боку, було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Ця угода була зареєстрована універсальною товарною біржею "Марія" за №46 і Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за №79. Обидві сторони виконали всі умови договору відповідач передав позивачу у власність зазначену вище квартиру, а покупці, в тому числі позивач, її прийняли та сплатили відповідачці ціну, обумовлену договором. У теперішній час [PERSON] не може розпорядитися зазначеним нерухомим майном через відсутність нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Посилаючись на ухилення відповідачки від нотаріального посвідчення укладеного договору купівлі-продажу, позивач просив суд визнати його дійсним. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Крім того, просив віднести судові витрати на рахунок позивача. Відповідачка до суду не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов повністю визнає. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник універсальної товарної біржі "Марія" в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. (а.с. 74, 75, 76,78). Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 жовтня 1999 року між членами універсальної товарної біржі "Марія" [PERSON], з одного боку, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], з другого боку, укладено договір №46 купівлі-продажу нерухомого майна, за яким позивач набув право власності на квартиру [ADDRESS]. В підтвердження до матеріалів справи долучено копію договору купівлі продажу (а.с. 6). Під час укладення угоди сторони дійшли згоди про всі істотні умови цього договору та виконали всі зобов'язання одна перед одною за цим договором. Так, відповідач передав у власність позивача продане нерухоме майно, а останні його прийняли та сплатили відповідачці ціну цього майна, обумовлену договором, що також підтверджується копією договору. Судом також встановлено, що укладений на товарній біржі договір був зареєстрований у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за номером 79 (а.с. 8). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №46295065 від 26 жовтня 2015 року, щодо обєкта нерухомого майна квартири [ADDRESS], відомості відсутні (а.с. 61). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №46295065 від 26 жовтня 2015 року, щодо обєкта нерухомого майна квартири [ADDRESS], відомості відсутні (а.с. 62). Згідно довідки №79 про належність будинку з інвентарної справи №Р249, наданої комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», квартира №1 належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках по 1/5 за кожним. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року, членами біржі є прийняті до її складу вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно з п. 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту від 14 червня 1994 року № 18/5, яка діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом на квартиру міг бути договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі. Зазначена норма закону суперечила чинній на той час ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, згідно з якою договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений та підлягав реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно зі ст. 224 ЦК УРСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. За змістом ст. 225 ЦК УРСР 1963 року, право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В такому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» №3 від 28.04.1978 року, визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору або для його укладення були наявні передбачені законом обмеження. Крім того, суд перевіряє, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки угода була зареєстрована на біржі, а також у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, фактично виконана сторонами, інформації про наявність обтяження нерухомого майна з часу укладення угоди та до часу звернення з позовом до суду немає, суд дійшов висновку про необхідність захисту прав власника та задоволення позовних вимог. Враховуючи клопотання позивача, суд відносить судові витрати на йогорахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved