Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НАC0GI0000002671 від 26.12.2007 в розмірі 273729,54 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 61,4 м2, житловою площею 44,3 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ КБ "Приватбанк" з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідачів з вказаної квартири зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, відшкодувати судові витрати. У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Катеринюк В.В. підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON], яка також діє в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], заперечувала проти заявлених вимог, посилаючись на їх незаконність та необґрунтованість, у судове засідання не з'явилась. Відповідач [PERSON] надав суду письмові заперечення по суті позовних вимог, просив відмовити в задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, у судове засідання не з'явився. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Кірєєв Є.В. у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог з підстав, викладених у його письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення в інтересах неповнолітніх дітей. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 26.12.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № НАC0GI0000002671, відповідно до умов якого останній надано кредитні кошти в розмірі 259714,50 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 26.12.2027. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав своєчасно та повністю, надавши [PERSON] грошові кошти за договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В порушення умов договору [PERSON] зобов'язання належним чином не виконала. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Станом на 29.01.2014 [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 273729,54 грн., з яких 237315,76 грн. - заборгованість за кредитом, 10743,99 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 785,29 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 24884,50 грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № НАC0GI0000002671 від 26.12.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк» (іпотеко держателем) та [PERSON] (іпотекодавцем) укладено договір іпотеки № НАC0GI0000002671 від 26.12.2007, предметом якого є квартира 61,4 м2, житловою площею 44,3 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2007, посвідченого ПН ХМНО Широковою В.А., реєстровий № 4986. Згідно ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.. 39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленого ст.. 38 ЗУ «Про іпотеку», яка передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-які особі-покупцеві. Договором іпотеки передбачено право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодежателя письмової згоди на такі дії. У судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» стверджував, що банку не надавав жодної згоди, в тому числі і письмової, на реєстрацію у предметі іпотеки ані відповідача [PERSON], ані її неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що вона не отримувала від банку як іпотекодержателя письмової згоди на реєстрації у предметі іпотеки. Згідно з ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно із рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотеко держателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно інформації КП «Жилкомсервіс» станом на 05.02.2015, в квартирі [ADDRESS] з 02.11.2011 зареєстровані власник житлового приміщення - [PERSON], 1978 р.н., разом із її неповнолітніми дітьми - [PERSON], 2001 р.н., та [PERSON], 2008 р.н. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовані, підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів оскільки за наявності судового рішення щодо виселення осіб з займаного приміщення відсутня необхідність у додатковому зазначенні щодо зняття цих осіб з реєстраційного обліку у спірному житловому приміщенні.. Ані відповідачами [PERSON], та [PERSON], ані представником відповідача [PERSON] - адвокатом Кірєєвим Є.В. не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції щодо незаконності виселення неповнолітніх дітей з предмету іпотеки, а також необхідності реалізації предмета іпотеки лише відповідно до положень ст.. 38 ЗУ «Про іпотеку», а не шляхом проведення публічних торгів, як того вимагає позивач. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial