Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] міської ради Тернопільської області (далі [PERSON] міська рада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета, - [PERSON] про поділ земельної ділянки з виділенням їх часток в натурі у фактичне володіння й користування, проте до початку розгляду справи подала заяву про зміну предмета та підстави позову, згідно якого просила визнати незаконними та скасувати рішення [PERSON] міської ради Тернопільської області від 10 грудня 2015 року №74 «Про затвердження акту розгляду заяв гр. [PERSON], [PERSON] від 02.12.2015 року», в частині, що стосується передачі [PERSON] у власність земельної ділянки орієнтовною площею до 0,0483 га для ведення ОСГ в м. Бучач, вул. Кринична, 1, та рішення [PERSON] міської ради Тернопільської області від 12 січня 2016 року №130 «Про затвердження акту комісії по земельних питаннях від 05.01.2016 року розгляду заяв гр. [PERSON]О.» в частині відмови гр. [PERSON] в безоплатній передачі 2/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,0483 га в м. Бучач, вул. Кринична, 1. Окрім цього, просила визнати право в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] на завершення процедури приватизації земельних ділянок відповідно до п.40 рішення [PERSON] міської ради Тернопільської області №1237 «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок» від 07 жовтня 2009 року та одержання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки: площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Кринична, 3 в м. Бучач Тернопільської області, площею 0,0860 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул. Кринична, 3 в м. Бучач Тернопільської області, площею 0,0161 га земельної ділянки, що становить 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0483 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул. Кринична, 1 в м. Бучач Тернопільської області. У подальшому позовні вимоги уточнені в частині останньої вимоги, позивач просить за нею визнати право в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] на завершення процедури приватизації земельних ділянок відповідно до п.20 рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради трудящих від 14 січня 1977 року №4 та одержання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,0161 га, що становить 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0483 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул. Кринична, 1 в м. Бучач Тернопільської області. У обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на підставі рішення [PERSON] міської ради Тернопільської області №1237 «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок» від 07 жовтня 2009 року, яким її чоловіку [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки (присадибна площею 0,1000 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0860 га), які розташовані по вул. Кринична, 3 в м. Бучач Тернопільської області, останнім розпочато процедуру приватизації земельних ділянок, а саме укладено договір на виконання робіт із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на землю, суб»єктом господарювання в сфері землеустрою виготовлено збірний кадастровий план, комісією [PERSON] міської ради було відновлено межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплено межовими знаками в кількості 5 штук. Чоловік позивача [PERSON] помер, не завершивши процедури приватизації, у зв»язку з чим позивач зверталась до [PERSON] міської ради із неодноразовими заявами щодо надання згоди на завершення процедури приватизації земельної ділянки, розпочатою [PERSON] відповідно до рішення №1237 від 07 жовтня 2009 року. Натомість [PERSON] міською радою 10 грудня 2015 року винесено рішення від №74 «Про затвердження акту розгляду заяв гр. [PERSON], [PERSON] від 02.12.2015 року», яким вирішено передати [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею до 0,0910 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також орієнтовною площею до 0,0950 га для ведення ОСГ в м. Бучач по вул. Кринична, 3, згідно площ, визначених п.20 рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради трудящих від 14 січня 1977 року №4. Зазначеним рішенням [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею до 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та орієнтовною площею до 0,0483 га для ведення ОСГ в м. Бучач по вул. Кринична, 1, згідно площ, визначених п.19 рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради трудящих від 14 січня 1977 року №4. Рішенням [PERSON] міської ради від 16 січня 2016 року №130 «Про затвердження акту комісії по земельних питаннях від 05.01.2016 року розгляду заяв [PERSON]О.» п.2 [PERSON] відмовлено в безоплатній передачі 2/3 частин земельної ділянки площею 0,0483 га в м.Бучач, вул. Кринична, 1. Вищевказані рішення відповідача вважає незаконними, оскільки, на її думку, в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] набула право на завершення процедури приватизації, розпочатої за життя спадкодавцем, та одержання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки згідно рішення [PERSON] міської ради №1237 від 07 жовтня 2009 року, яким [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Кринична, 3 в м. Бучач Тернопільської області, площею 0,0860 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул. Кринична, 3 в м. Бучач Тернопільської області, а також на земельну ділянку відповідно до п.20 рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради трудящих від 14.01.1977 року №4 площею 0,0161 га, що становить 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0483 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул. Кринична, 1 в м. Бучач Тернопільської області. У обґрунтування зазначеного посилається на висновок, викладений у ухвалі Апеляційного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2015 року, на правову позицію, викладену у п. 3.5 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Останню вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до п.19 зазначеного рішення №4 від 14 січня 1977 року земельна ділянка площею 483 км. м залишена в спільному користуванні гр. [PERSON]В,. [PERSON], [PERSON], яка не була вилучена у [PERSON] Тобто, поза увагою відповідача залишилось питання відсутності добровільної відмови [PERSON] від частини земельної ділянки площею 483 кв. м і відповідного рішення про вилучення частини земельної ділянки з його користування. Також на невмотивованість причини відмови їй в безоплатній передачі 2/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,0483 га в м. Бучач, вул. Кринична, 1. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та уточненнях до нього. [PERSON] пояснила, що спадкодавець [PERSON] розпочав процедуру приватизації переданих йому у приватну власність земельних ділянок згідно рішення [PERSON] міської ради №1237 від 07 жовтня 2009 року. Завершити приватизацію до кінця йому не вдалося, а тому вона, прийнявши спадщину як спадкоємець за заповітом, згідно роз»яснення, викладеного в ухвалі Апеляційного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2015 року, звернулася до [PERSON] міської ради із заявою про надання їй дозволу на завершення процедури приватизації, розпочатої спадкодавцем. Проте [PERSON] міська рада свої рішенням від 10 грудня 2015 року №74 надала їй право на розроблення проекту відведення землеустрою на земельні ділянки по вул. Кринична, 3 в м. Бучач розміром, що відповідає п.20 рішення від 14 січня 1977 року. Окрім того, їй безпідставною відмовлено у визнанні права в порядку спадкування на завершення процедури приватизації земельної ділянки, що перебувала у спільному користуванні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (1/3 частини від 0,0483 га, призначення для ведення ОСГ). Вважає, що відповідачем, таким чином, її право на завершення процедури приватизації земельних ділянок в порядку спадкування. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представники позивача [PERSON] адвокат [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, вважають його підставним та таким, що підлягає до задоволення. Так, представник позивача [PERSON] суду пояснила, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який розпочав процедуру приватизації переданих йому у приватну власність земельних ділянок, однак у зв»язку із наявністю спору із суміжним землекористувачем [PERSON] змушений був звернутися до суду із позовом про усунення перешкод в приватизації земельних ділянок. У ході розгляду справи [PERSON] помер, судом залучено до участі у справі його правонаступника - позивача [PERSON], спір розглянуто по суті. Однак ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2015 року рішення Монастириського районного суду Тернопільська області від 03 липня 2015 року скасовано, а провадження у справі закрито. У зазначеному судовому рішенні констатовано право позивача звернутися до [PERSON] міської ради із заявою про надання їй дозволу на завершення процедури приватизації, розпочатої спадкодавцем. [PERSON] зазначеним правом скористалася, однак відповідач вийшов за межі своїх повноважень і надав [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок згідно рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради трудящих від 14 січня 1977 року №4, площа яких відрізняється від площ, визначених рішенням, згідно якого було розпочато процедуру приватизації спадкодавцем. Отже, вважає, що відповідач при вирішенні неодноразових заяв позивача вийшов за межі своєї компетенції, а право позивача не визнано. [PERSON] міська рада не скористалася своїм правом погодити межі із [PERSON] Окрім цього, посилається на те, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у завершенні процедури приватизації 1/3 частини земельної ділянки розміром 483 кв.м за адресою: м. Бучач, вул. Кринична, 1, що перебувала у спільному користуванні спадкодавця разом із іншими особами, і яка не вибувала з його користування. Оскаржувані рішення вважає незаконними, просить позов задовольнити. У наступне судове засіданні представник позивача [PERSON] не з»явилася. Представник позивача [PERSON] просить письмові заперечення на позов відповідача, а також пояснення третьої особи та її представника оцінити критично, подавши суду письмові пояснення. У судовому засіданні пояснила, що відповідач фактично не визнав право позивача в порядку спадкування на завершення процедури приватизації, розпочатої спадкодавцем на підставі рішення від 07 жовтня 2009 року №1237, яке у зв»язку з його смертю припинило свою дію, не зважаючи на те, що дане рішення не було визнано нечинним і не скасовано, до нього не вносилися жодні зміни. Позивач у порядку спадкування має право продовжити розпочату процедуру приватизації (свідченням чого є наявність збірного кадастрового плану земельних ділянок) саме на підставі вищевказаного рішення. Натомість, відповідач без належного обґрунтування вирішив питання про надання дозволу [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою на відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею згідно рішення від 14 січня 1977 року №4. Вважає незаконними рішення [PERSON] міської ради №74 від 10 грудня 2015 року та №130 від 16 січня 2016 року, посилаючись на те, що спадкодавцем також розпочато процедуру приватизації 1/3 частини земельної ділянки площею 483 кв.м для ОСГ, що по вул. Кринична, 1, м. Бучач, яка перебувала у його користуванні разом із іншими особами згідно рішення від 14 січня 1977 року №4, однак дане право позивача проігнороване. Просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] міська рада Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розгляд справи здійснювати за відсутності їхнього представника. Згідно письмових заперечень на позов [PERSON] міська рада позов не визнала, вважає його безпідставним та необґрунтованим, посилаючись на те, що оскільки при прийнятті рішення № 74 від 10 грудня 2015 року «Про затвердження акту розгляду заяв гр. [PERSON], [PERSON] від 02.12.2015 року» міська рада враховувала те, що за життя чоловік позивача [PERSON] не оформив належним чином документи, що посвідчують право користування частиною земельної ділянки площею 0,0483 га, а також те, що рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 14.01.1977 року № 4 в частині залишення у тимчасовому користуванні землекористувачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] носить індивідуальний характер, а у зв»язку зі смертю [PERSON] в частині залишення за ним права на тимчасове користування частини земельної ділянки припинило свою дію. Комісією по земельних питаннях встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку в м.Бучачі по вул. Кринична,1, за яким закріплена земельна ділянка загальною площею 1083 кв.м (в тому числі 600 м в постійне користування та 483 м залишено в тимчасове користування співвласникам будинку), а [PERSON] є власником житлового будинку в м.Бучач по вул..Кринична, 3, за яким закріплена земельна ділянка загальною площею 1860 кв.м. (в тому числі 910 м в постійне користування та 950 м залишено в тимчасове користування власнику, який був на момент прийняття рішення). Відмовляючи [PERSON] в безоплатній передачі 2/3 земельної ділянки загальною площею 0,0483 га в м.Бучач по вул. Кринична,1, [PERSON] міська рада не вийшла за межі своїх повноважень та не порушила норм чинного законодавства. Щодо визнання за [PERSON] права в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] на завершення процедури приватизації земельної ділянки, відповідач стверджує, що визнає за [PERSON] таке право, однак питання реалізації даного права належить до виключної компетенції міської ради, а не компетенції суду. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги вважає безпідставними. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] позов вважає таким, що не підлягає до задоволення. Визнав, що позивач є спадкоємцем після смерті свого чоловіка, однак нею не подано суду відповідних доказів, зокрема правовстановлюючого документа. У судовому засіданні підтримав письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. [PERSON] пояснив, що спадкодавець за життя не погодив меж із суміжним землекористувачем [PERSON] по причині наявності спору, технічна документація на земельні ділянки у позивача відсутня, тоді як у [PERSON] наявна документація, виготовлена технічним бюро при районному архітекторі справа №4469 про відведення в натурі земельної ділянки і погодження проектної документації на будівництво автогаража і погодження проектної документації, виготовлена на ім»я [PERSON] (попереднього власника будинку №1 по вул. Кринична у м. Бучач), невідомо, на якому етапі процесу приватизації зупинився [PERSON] Відповідачем не оспорюється право позивача на завершення процедур приватизації в порядку спадкування після смерті [PERSON], не чиняться будь-які перешкоди, а навпаки, відповідач сприяє у реалізації цього права, не порушуючи при цьому прав третьої особи, свідченням чого є створення відповідної комісії по вирішенню земельного спору в порядку ст.ст.158 159 ЗК України, яка тричі виходила на місце для обстеження земельних ділянок, за результатом чого складено відповідний акт, а висновки комісії прийняті до уваги [PERSON] міською радою. Оспорювані рішення міської ради вважає неупередженими по відношенню до позивача і третьої особи, так як при їх винесенні дотримано принцип рівності прав і інтересів у земельному спорі. Також необґрунтованими вважає позовні вимоги в частині визнання права в порядку спадкування на завершення процедури приватизації земельно ділянки, що перебувала у тимчасовому спільному користуванні спадкодавця з іншими особами, за адресою: м. Бучач, вул. Кринична, 1, посилаючись на діюче на той час земельне законодавство. Зокрема, як визначено у ст. 15 ЗК УРСР 1970 року тимчасове користування землею може бути короткостроковим до трьох років і довгостроковим від трьох до десяти років, а з часу набуття попередніми власниками вказаних будинків права тимчасового користування земельними ділянками вже пройшло понад 30 років. Доводи [PERSON], що за успадкованим нею будинком №3 по вул..Кринична зареєстровано земельну ділянку загальною площею 1\~860 кв.м, вважає надуманими. Окрім того, заявлено позовні вимоги щодо оскарження рішень, які стосуються безпосередньо інтересів [PERSON], яка не залучена як відповідач, тому вважає, що слід відмовити у їх задоволенні. У наступні судові засідання третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] не з»явилися, усно заявивши клопотання про подальший розгляд справи у їхній відсутності. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, уточнення до позову, заперечення, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з такого. Згідно із ст.ст.10, 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, передбачено ст.3 ЦПК. Ст. 15 ЦПК передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. У розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Судом встановлено такі обставини. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті свого чоловіка [PERSON] та успадкувала належний спадкодавцю на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого [PERSON] державною нотаріальною конторою 11 лютого 2006 року за реєстром №201, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Кринична, 3 в м. Бучач Тернопільської області, що підтверджується ксерокопією наявного у матеріалах справи свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 28.05.2015 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори, спадкова справа №94/2015, реєстровий запис №676. Рішенням [PERSON] міської ради №1237 «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок» від 07 жовтня 2009 року [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки за адресою: вул. Кринична, 3, площею 0,1000 га (присадибна) та земельну ділянку площею 0,0860 га (для ОГС). З метою приватизації переданих у приватну власність земельних ділянок [PERSON] 17 червня 2013 року уклав договір №1306187 із суб»єктом підприємницької діяльності-фізичною особою [PERSON] на виконання топографо-геодезичних та картографічних робіт по складанню кадастрового плану земельної ділянки. Останнім складено збірний кадастровий план земельних ділянок, переданих рішенням органу місцевого самоврядування у приватну власність [PERSON], що є складовою технічної документації, необхідної для приватизації земельних ділянок. Однак завершити процедуру приватизації [PERSON] не вдалося у зв»язку із непогодженням меж із суміжним землекористувачем [PERSON], яка є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул. Кринична, 1 в м. Бучач Тернопільської області. [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] міської ради, третя особа [PERSON] про усунення перешкод в приватизації земельних ділянок, в якому просив постановити рішення про зобов»язання вирішити питання про передачу йому у власність земельних ділянок площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,0860 га для ведення особистого селянського господарства на підставі поданої документації з землеустрою без погодження меж земельних ділянок із суміжним землекористувачем [PERSON] У зв»язку із смертю [PERSON] ухвалою суду від 14 квітня 2015 року до участі у справі залучено як процесуального правонаступника померлого позивача [PERSON] його дружину [PERSON] Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2015 року задоволено позов [PERSON], зобов»язано відповідача [PERSON] міську раду вирішити питання про передачу у власність [PERSON] земельних ділянок площею 0,0860 га для ведення особистого селянського господарства та прощею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Кринична, 3 в м. Бучачі на підставі поданої документації із землеустрою збірного кадастрового плану, складеного ФОП [PERSON] без погодження меж цієї земельної ділянки з суміжним землекористувачем третьою особою у справі [PERSON] Також вирішено відмовити у позові [PERSON] до [PERSON] міської ради та третьої особи [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення [PERSON] міської ради №1237 від 17 жовтня 2009 року «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок» в пункті 40 про передачу безоплатно у власність земельної ділянки по вул. Кринична, 3 м. Бучач Бучацького району Тернопільської області, площею 0,10 га присадибна та 0,0860 га ОСГ, [PERSON] та зобов»язати [PERSON] міську раду розглянути на черговому пленарному засіданні сесії [PERSON] міської ради питання щодо акту комісії від 23 квітня 2013 року про встановлення між землекористувачами [PERSON] та [PERSON] Як убачається із ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2015 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, а рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2015 року скасовано, провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради, третя особа [PERSON] про усунення перешкод в приватизації, за позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради, [PERSON] про визнання частково незаконним рішення [PERSON] міської ради від 07.10.2009 року №1237 та зобов»язання [PERSON] міську раду розглянути на черговому пленарному засіданні сесії питання щодо акту від 23.04.2013 року про встановлення між землекористувачами [PERSON] і [PERSON] закрито. Колегія суддів апеляційної інстанції виходила з того, що [PERSON] не набув права власності на передані йому земельні ділянки в розумінні положень ЗК України, його спадкоємець [PERSON] не може вважатися процесуальним правонаступником прав, повязаних з ухваленням відносно її чоловіка [PERSON] міською радою рішення 07.10.2009 року. Констатовано право дружини спадкодавця [PERSON], який розпочав процедуру приватизації земельних ділянок, звернутися до компетентного органу (в даному випадку [PERSON] міської ради) про надання їй дозволу на завершення процедури приватизації, розпочатої спадкодавцем. У випадку відмови органу місцевого самоврядування задовольнити її вимоги, - право звернутися за захистом порушеного права до суду з позовом про визнання за нею відповідного права в порядку спадкування права на завершення процедури приватизації та одержання державного акта на право власності на землю на своє ім»я, а у випадку задоволення її вимог органом місцевого самоврядування про усунення їй перешкод будь-якими особами, в тому числі [PERSON], у завершенні процедури такої приватизації. Згідно ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року закриття провадження у справі у цій частині не позбавляє [PERSON] вирішувати питання про приватизацію земельних ділянок як спадкоємцем та власником будинку, звертатись до суду з позовом у разі порушення її прав. Вищевказаною ухвалою частково задоволено касаційну скаргу [PERSON], ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2015 року про закриття провадження у справі в частині позову [PERSON] до [PERSON] міської ради Тернопільської області про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, зобов»язання вчинити дії скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Згідно ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 17 червня 2016 року, колегія суддів погодилася із висновком суду першої інстанції про те, що [PERSON] міська рада не порушила права позивача, а рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання незаконним і скасування рішення [PERSON] міської ради №1237 від 07 жовтня 2009 року «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок», яким безоплатно передано у власність земельну ділянку [PERSON], залишено без змін, та набрало законної сили. Рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2015 року в частині вирішення позову [PERSON] до [PERSON] міської ради про зобов»язання щодо розгляду [PERSON] міською радою на черговому пленарному засіданні акту комісії від 23.04.2013 року про встановлення меж між землекористувачами [PERSON] і [PERSON] скасовано та закрито в цій частині провадження у справі. Як з»ясовано судом, позивач [PERSON] неодноразово зверталася із заявами до [PERSON] міської ради з питань, що стосуються земельних ділянок за адресою: вул. Кринична, 3, 1 в м. Бучач Тернопільської області, зокрема 14.09.2015 року із заявою про те, що у зв»язку із смертю чоловіка [PERSON]Р, просить внести зміни до рішення сесії п.2 [PERSON] міської ради від 07 жовтня 2015 року за №1237, надати їй дозвіл на виготовлення документів, що підтверджують право власності на земельні ділянки; 16.10.2015 року із заявою про вирішення її по суті, посилаючись на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області; 04.11.2015 року із заявою щодо передачі їй як спадкоємцю [PERSON] 2/3 частини земельної ділянки площею 0,483 га по вул. Кринична, 1 в м. Бучач; 04.11.2015 року із заявою про погодження документації із землеустрою замість суміжного землекористувача [PERSON]; 13.11.2015 року із заявою про намір бути присутньою при розгляді заяви [PERSON]; 25.11.2015 року із заявою щодо земельної ділянки по вул. Кринична, 1 в м. Бучач Тернопільської області. 30.11.2015 року позивач звернулася до [PERSON] міської ради із заявою додатком до раніше поданих заяв від 16.10.2015 року та 04.11.2015 року, у якій просить надати дозвіл на завершення процедури приватизації земельних ділянок, розташованих по вул.Криничній, 3, розпочатої спадкодавцем [PERSON] (погодження документації замість суміжного землекористувача [PERSON]В.). Як убачається із матеріалів справи, у подальшому позивач зверталася до відповідача з приводу вжиття заходів реагування шляхом приведення у відповідність до вимог чинних нормативно-правових актів в сфері регулювання земельних відносин рішення від 10 грудня 2015 року №74 «Про затвердження акту розгляду заяв гр.[PERSON], [PERSON] від 02.12.2015 року» (від 23.12.2015 року), про погодження документації із землеустрою замість суміжного землекористувача (від 29.12.2015 року). Оспорюваним рішенням [PERSON] міської ради Тернопільської області від 10 грудня 2015 року №74 «Про затвердження акту розгляду заяв гр. [PERSON], гр. [PERSON] від 02.12.2015 року» затверджено даний акт, надано [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею до 0,0910 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та орієнтовною площею до 0,0950 га для ведення ОГС в м. Бучач, вул. Кринична, 3, згідно площ, визначених в п.20 рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради трудящих від 14 січня 1977 року №4. Також надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею до 0,006 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та орієнтовною площею до 0,0483 га для ведення ОГС в м. Бучач, вул. Кринична, 1, згідно площ, визначених в п.19 рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради трудящих від 14 січня 1977 року №4. Пунктом 4 зазначеного рішення вирішено розглядати заяви [PERSON] про погодження документації із землеустрою замість суміжного землекористувача [PERSON] після визначення межі в натурі (на місцевості) між землекористуваннями по вул. Кринична, 1-3 у встановленому законодавством порядку. Рішенням [PERSON] міської ради від 12 січня 2016 року «Про затвердження акту комісії по земельних питаннях від 05.01.2016 року розгляду заяв гр.[PERSON]О.» №130 вирішено затвердити акт комісії по земельних питаннях від 05.01.2015 року розгляду заяв [PERSON] [PERSON] відмовлено в безоплатній передачі 2/3 частин земельної ділянки загальною площею 0,0483 га в м. Бучач, вул. Кринична, 1. Також вирішено розглядати питання гр. [PERSON] про погодження документації із землеустрою, яка виготовлена у відповідності до рішення міської ради від 10 грудня 2015 року №74 «Про затвердження акту розгляду заяв гр. [PERSON], гр. [PERSON] від 02.12.2015 року» замість суміжника [PERSON] після проведення робіт щодо визначення меж земельних ділянок, що відводяться в натурі (на місцевості), у відповідності до чинного законодавства, та відмови суміжного користувача в погодженні таких меж. Як слідує із пояснень [PERSON] у судовому засіданні, технічну документацію з землеустрою по вул. Кринична, 3 в м. Бучач виготовлено на замовлення її чоловіка [PERSON] Порушення її права в порядку спадкування вбачає у тому, що бажає закінчити процедуру приватизації земельних ділянок, розпочату її чоловіком у відповідності до рішення №1237 від 07 жовтня 2009 року, яким передбачено збільшення площі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель та споруд за рахунок площі для ОСГ. Також порушення зазначеного права вбачає у тому, що їй відмовлено у завершенні процедури приватизації на земельну ділянку по вул. Кринична, 1, м. Бучач, що перебувала у користуванні її чоловіка спільно з іншими особами та ніколи не вилучалася у нього, натомість [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо надання даної земельної ділянки у власність. Згідно п.19 рішення №4 виконавчого комітету [PERSON] міської Ради депутатів трудящих від 14 січня 1977 року за землекористувачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] по вул. Кринична, 1, зареєстровано земельну ділянку площею 600 кв.м та 483 кв.м - залишено на тимчасове користування (п.19 рішення). Як убачається із п.20 вищевказаного рішення, за землекористувачем [PERSON] по вул. Кринична, 3, зареєстровано земельну ділянку площею 910 кв.м та 950 кв.м - залишено на тимчасове користування. Чортківським бюро технічної інвентаризації визначені межі земельних ділянок та виготовлені картографічні матеріали викопіровки з плану забудови будівельного квартару №18. [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №3 по вул. Криничній у м. Бучачі, що підтверджується договором дарування від 11 лютого 2006 року, посвідченим державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори, реєстровий №201. Відповідно до положень ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1269 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ч.5 ст.1268 ЦК визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. До складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України (далі ЗК) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. За ст.152 ЗК забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. За положеннями ст.ст.125, 126 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування виникають з моменту державної реєстрації цих прав; право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу Х доповнено абзацом другим \~згідно із Законом України від 16.09.2008 р. N 509-VI) (в редакції, чинній до змін від 02.06.2015 р. N 497-VIII). Проте, рішення від 07 жовтня 2009 року, яким спадкодавцю передано у приватну власність земельні ділянки, прийнято після втрати вищевказаним Декретом чинності, а тому посилання позивача з цього приводу в обґрунтування заявлених вимог суд вважає безпідставними. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2015 року установлено, що жодні права суміжного землекористувача [PERSON] з боку позивача [PERSON] чи його процесуального правонаступника [PERSON] не порушуються. Як убачається з висновку судової земельно-технічної експертизи №1086 від 03.02.2015 року, проведеної експертом Київської незалежної судово-експертної установи, розмір земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] відповідно до межі, вказаною її мамою ([PERSON]Р) (проведена у цивільній справі №603/887/13-ц), становить 0,1202 га, що значно перевищує розмір земельної ділянки, переданої в користування згідно матеріалів технічної інвентаризації, проведеної Чортківським бюро технічної інвентаризації 1977 року. Згідно вищевказаного рішення межі та розміри, визначені Чортківським БТІ, земельних ділянок між суміжними користувачами по вул. Кринична, 1 та по вул. Кринична, 3 з 1977 року по 2013 рік не змінювались. Установлено, що [PERSON] набула право власності на жилий будинок №1 по вул. Кринична в м. Бучач Тернопільсько області 10 березня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. 27.10.2015 року [PERSON] звернулася до [PERSON] міської ради із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передання їй у власність для будівництва і облуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул. Кринична, 1 в м. Бучач Тернопільської області, орієнтовною площею 0,08 га. У подальшому оспорюваним рішенням міської ради №74 від 10 грудня 2015 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею до 0,006 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та орієнтовною площею до 0,0483 га для ведення ОГС в м. Бучач, вул. Кринична, 1, згідно площ, визначених в п.19 рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради трудящих від 14 січня 1977 року №4. Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, враховуючи те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], а також те, що померлий за життя розпочав процедуру приватизації, яку не завершив до кінця, права власності на земельні ділянки у встановленому законом порядку не зареєстрував, а [PERSON] міською радою вирішено питання про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою як власниці домоволодіння, суд вважає, що у даному випадку право позивача в порядку спадкування на завершення процедури приватизації, розпочатої [PERSON], підлягає захисту. Суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права в порядку спадкування на завершення процедури приватизації земельних ділянок відповідно до п.40 рішення [PERSON] міської ради Тернопільської області №1237 «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок» від 07 жовтня 2009 року задовольнити, відмовивши у вимогах щодо одержання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, з огляду на таке. Ст. 60 ЦК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.ч.1, 3 ст.61 ЦК). Як зазначено у письмових запереченнях відповідача, [PERSON] міська рада визнає за [PERSON] право в порядку спадкування на завершення процедури приватизації. Однак, на думку суду, у даному випадку має місце порушення права позивача на завершення процедури приватизації, розпочатої її чоловіком [PERSON] на підставі рішення [PERSON] міської ради від 07 жовтня 2009 року. На переконання суду, саме визнання за позивачем даного права дасть можливість [PERSON], як це зазначається у перелічених вище судових рішеннях, право звернутися до суду за захистом свого порушеного права із позовом про усунення перешкод будь-якими особами, в тому числі [PERSON], у завершенні процедури приватизації. З огляду на принцип диспозитивності, у даному випадку судом не вирішується спір щодо розмежування земельної ділянки, а лише підлягає захисту порушене право позивача в порядку спадкування на завершення процедури приватизації, розпочатої спадкодавцем. Згідно зі ст.ст.81,118,186,186-1,198 ЗК, ст.50 Закону України "Про землеустрій" громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної,… сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки і у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки, відповідний орган приймає рішення щодо приватизації. Технічна документація із землеустрою щодо відведення земельних ділянок включає, зокрема, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою. При цьому акт про відновлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішньої межі земельної ділянки є основним документом в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, після складання та підписання якого виключається спір між суміжними користувачами. Кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Як слідує із пояснень представників позивача у судовому засіданні, спадкодавцем оформлено лише певні елементи технічної документації із землеустрою, зокрема наявний збірний кадастровий план, наявні кадастрові плани земельних ділянок з каталогом координато-поворотних точок, а непогодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем позбавило спадкодавця можливості погодити технічну документацію з відповідними компетентними органами. Порушення права позивача вбачають у тому, що реалізація права на спадкування повинна здійснюватися у відповідності до рішення від 07 жовтня 2009 року, яким збільшена площа земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних будівель і споруд за рахунок площі землі для ОГС, оскільки зазначене відповідатиме вимогам ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень», що вимагає наявності відступу до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни не менше 1 м. Суд зазначає, що у зв»язку із змінами в чинному законодавстві, такі правовстановлюючі документи, як свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи державний акт, на даний час не видаються. Посилання [PERSON] міської ради, викладені у письмових запереченнях на позов, в обґрунтування безпідставності вимог, з приводу того, що дане право не заперечується відповідачем, а вирішення питань його реалізації належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування, суд відхиляє з огляду на норми цивільного законодавства, якими регулюються спадкові правовідносини. Доводи представника третьої особи з приводу вимоги, яка підлягає до часткового задоволення, суд відхиляє, як такі, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Посилання представника третьої особи на наявність виготовленої технічним бюро при районному архітекторі справи №4469 про відведення у натурі земельної ділянки і погодження проектної документації на будівництво автогаража і погодження проектної документації на ім»я [PERSON], суд до уваги не приймає і вважає обґрунтованими заперечення представника позивача [PERSON] з цього приводу, зокрема приймає твердження про те, що зазначена документація не є документацією із землеустрою в розумінні ЗК. На переконання суду, на даному етапі жодні права третьої особи не порушуються, третя особа не позбавляється права у подальшому, у випадку порушення її прав завершенням процедури приватизації позивачем, звернутися до суду за захистом своїх прав. Також, у даному випадку попереднє звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на право завершення процедури приватизації земельної ділянки не вимагається, оскільки відповідно до діючого законодавства України питання приватизації земельних ділянок відноситься виключно до компетенції органів місцевого самоврядування або відповідних державних адміністрацій. Що ж стосується решти позовних вимог, то суд приходить до переконання, що у їх задоволенні слід відмовити повністю за безпідставністю вимог. Так, визначаючись із позовними вимогами в частині визнання за позивачем права в порядку спадкування на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 0,0161 га земельної ділянки, що становить 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0483 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул. Кринична, 1 в м. Бучач Тернопільської області, суд враховує таке. Земельний кодекс Української РСР (далі - ЗК УРСР) від 8 липня 1970 року у статті 3 передбачав, що земля є виключною власністю держави і надається тільки в користування. Відповідно до статей 13-15 ЗК УРСР земля в Українській УРСР надавалась громадянам в безоплатне користування. Землекористування могло бути безстроковим або тимчасовим (короткостроковим і довгостроковим). Стаття 50 ЗК УРСР передбачала, що землі сільськогосподарського призначення надаються у безстрокове користування громадянам для ведення особистого господарства без застосування найманої праці. Крім земель, наданих у безстрокове користування, громадянам могли надаватись землі і в тимчасове користування. Земельний кодекс Української РСР від 18 грудня 1990 року у статті 7 передбачав право постійного (без заздалегідь встановленого строку) та тимчасового користування (короткострокового і довгострокового). Крім того, земля могла надаватись у довічне успадковуване володіння громадянам, зокрема, для ведення особистого підсобного господарства. Земельний кодекс України від 13 березня 1992 року (ЗКУ 1992 р.) передбачив право приватної власності громадян на землю, зокрема право громадян України на одержання у власність земельних ділянок для особистого підсобного господарства (стаття 6 ЗКУ 1992 р.). Поряд з цим, збереглось право постійного та тимчасового користування землею. Відповідно до статті 7 ЗКУ 1992 року у постійне користування земля надавалась Радами народних депутатів із земель, що перебували у державній власності, громадянам України для, зокрема, ведення особистого підсобного господарства. У тимчасове користування земля надавалась Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для городництва, сінокосіння і випасання худоби, ведення селянського (фермерського) господарства. У судовому засіданні встановлено, що земельною ділянкою 0,0483 га, що розташована за адресою: м.Бучач, вул Кринична, 1, користується [PERSON] Суд, встановивши фактичні обставини у справі, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до переконання, що дана земельна ділянка перебувала у тимчасовому користуванні [PERSON] спільно із іншими особами, спадкодавцю було відмовлено у викупі спірної ділянки, у її виділенні, з посиланням на відсутність відповідної технічної документації. Рішенням [PERSON] міської ради від 05 лютого 2014 року №1480 вирішено розглянути заяву [PERSON] про надання дозволу на складання технічної документації і землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для ведення ОГС в м. Бучач, вул. Кринична, 1, після закінчення судового провадження щодо встановлення меж земельних ділянок по вул. Кринична, 1-3. Однак у подальшому дане питання не вирішено. Слушними також є доводи відповідача, викладені у письмових запереченнях, що рішення від 14 січня 1977 року у зв»язку із смертю [PERSON] припинило дію в частині залишення за ним у тимчасовому користуванні земельної ділянки. Отже, твердження позивача та її представників про те, що спадкодавець розпочав процедуру приватизації на вказану земельну ділянку, право на завершення якого в порядку спадкування потребує захисту, є безпідставним. Із встановлених обставин вбачається, що процедура приватизації земельної ділянки спадкодавцем не розпочалась, а сам факт подання заяв до міської ради, які залишилися без позитивного вирішення, не свідчить про початок приватизації. Проаналізувавши докази у справі, враховуючи вищевказане, суд вважає, що у задоволенні решти позовних вимог, зокрема про визнання незаконними та скасувати рішення [PERSON] міської ради Тернопільської області від 10 грудня 2015 року №74 «Про затвердження акту розгляду заяв гр. [PERSON], [PERSON] від 02.12.2015 року», в частині, що стосується передачі [PERSON] у власність земельної ділянки орієнтовною площею до 0,0483 га для ведення ОСГ в м. Бучач, вул. Кринична, 1, та рішення [PERSON] міської ради Тернопільської області від 12 січня 2016 року №130 «Про затвердження акту комісії по земельних питаннях від 05.01.2016 року розгляду заяв гр. [PERSON]О.» в частині відмови гр. [PERSON] в безоплатній передачі 2/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,0483 га в м. Бучач, вул. Кринична, 1, слід відмовити. У силу ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача в користь позивача слід стягнути 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial