Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про відшкодування моральної шкоди, захист честі, гідності та ділової репутації, який мотивував тим, що [INFO] року в соціальній мережі (Інтернет) "Однокласники" [PERSON] розмістила на своїй сторінці відеоматеріал під назвою "[INFO]", в якому вказано про факт корупції зі сторони позивача (продажу піску з Холявинського родовища пісків). Поширена відповідачем інформація не відповідає дійсності, так як Лісоволисіївська сільська рада та її голова, яким є позивач, до укладення Договору оренди землі для промислової розробки Халявського родовища піску, яка знаходиться на території Лісоволисіївської сільської ради за межами населеного пункту с. Лісова Лисіївка, жодного відношення не має, оскільки це є виключною компетенцією Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Такі дії відповідача завдали позивачу, як голові сільської ради, а також як голові родини моральну шкоду, яка полягає в тому, що він переніс нервовий стрес, був підірваний його авторитет серед членів територіальної громади, а також рідних. Позивач відчув себе приниженим, подавленим, невпевненим. Поширення неправдивої інформації порушує право позивача на повагу до його гідності, честі та ділової репутації, у зв'язку з чим він просить суд зобов'язати відповідача спростувати поширену інформацію, а також стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Позивач, будучи оповіщеним у встановленому порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, в якій повідомив, що позов підтримує, справу просив розглянути у його відсутність. Відповідач подала до суду заяву в якій повідомила, що заявлений позов не визнає, а викладені в ньому обставини вважає надуманими, у зв'язку з чим просила суд в його задоволенні відмовити, а справу розглянути у її відсутність. Також, вона повідомила, що відеоматеріал під назвою "[INFO]" в соціальній мережі (Інтернет) "Однокласники" не розміщувала і відношення до цього не має. Враховуючи те, що сторони скористалися наданим їм правом на розгляд справи у їх відсутність, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи і вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, які були подані сторонами, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно роз'яснень, що містить пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі - Постанова), при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Пунктом 18 зазначеної Постанови визначено, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Як вбачається зі змісту позову, позивач просить спростувати недостовірну інформацію про факт корупції, яка була поширена в соціальній мережі "Однокласники" на сторінці [PERSON] у виді відеоматеріалу під назвою "[INFO]". В якості доказу поширення вказаної інформації ним долучено CD- диск (а.с. 78), на якому при його дослідженні виявлено п'ять файлів з розширенням JPEG (.JPG). При їх дослідженні встановлено, що [INFO] року в соціальній мережі "Однокласники" на сторінці [PERSON] було поширено відеоматеріал під назвою "[INFO]", що підтверджують скріншоти (зображення, отримане комп'ютером, що відображає дійсно те, що бачить користувач на екрані монітора), файли яких збережені на CD- диску (а.с. 78). Суд вважає такі докази неналежними та недопустимими у підтвердження обставин поширення інформації, з огляду на відсутність можливості встановити їх походження та достовірність. Окрім того, відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет належним відповідачем є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст. 60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд вважає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що сторінка в соціальній мережі "Однокласники" створена та підтримується саме [PERSON] або її довіреними особами. На думку суду, в соціальній мережі "Однокласники" може зареєструватись будь-яка особа та під будь-яким іменем, відтак створити та підтримувати сторінку відповідача, у тому числі шляхом розміщення інформації та відеоматеріалу, могла будь-яка особа, встановити яку під час розгляду даної справи, з огляду на надані позивачем докази є неможливим. Вказані дані не підтверджені іншими засобами доказування (не визнані іншою стороною, не підтверджені висновками спеціальних експертиз, тощо). Також, позивач не довів суду, що розміщений в соціальній мережі "Однокласники" на сторінці [PERSON] відеоматеріал під назвою "[INFO]" містить інформацію про факти корупції зі сторони позивача (продажу піску з Холявинського родовища пісків), оскільки такий запис позивач суду не надав. З урахуванням зазначеного, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного статтею 11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обставин поширення недостовірної інформації та поширення її відповідачем. Оскільки позивач не довів поширення відповідачем про нього недостовірної інформації, суд вважає вимогу про стягнення з [PERSON] моральної шкоди необґрунтованою та безпідставною.

Outcome: dismissed