Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити порядок користування квартирою за адресою [ADDRESS], а також розділити особові рахунки між власниками квартири в рівних частках по 1/4 частині кожному, у зв'язку з чим зобов'язати всі комунальні підприємства міста укласти з кожним із власників квартири окремі договори на обслуговування. В подальшому позивач уточнив заявлені позовні вимоги, надавши письмову заяву, в якій також просив встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши йому для проживання одну житлову кімнату площею 11,5 кв.м., [PERSON] одну житлову кімнату площею 13,4 кв.м., [PERSON] та [PERSON] одну житлову кімнату площею 18,0 кв.м. з балконом площею 1,92 кв.м., а нежитлові приміщення загальною площею 14,2 кв.м., у тому числі кухню площею 4,9 кв.м., ванну кімнату площею 1,9 кв.м., туалет площею 0,9 кв.м., передпокій площею 5,5 кв.м., вбудовану шафу площею 1,0 кв.м., залишити у спільному їх користуванні. В обґрунтування свої вимог посилається на те, що він разом із відповідачами по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Незважаючи на це, йому самому приходиться нести всі витрати по обслуговуванню квартири та прибудинкової території, сплачувати комунальні послуги, ремонтувати її, доглядати тощо. Він є пенсіонером, інвалідом 2-ої групи. Інших видів доходу, крім пенсії, у нього немає, тому йому приходиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідачі по справі хоча і володіють квартирою на праві спільної часткової власності ? частиною кожний з них, але комунальні послуги по її обслуговуванню в добровільному порядку не сплачують, внаслідок чого йому складно в подальшому проживати у спірній квартирі без встановлення порядку користування квартирою. Жодної домовленості про порядок користування спірною квартирою між співвласниками немає, тому змушений був звернутися з цим позовом до суду. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Належно повідомлені відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за їх відсутності суду не подавали, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Представники відповідачів ДКП "Донецьктеплокомуненерго", філіалу "Техноком" ПП "ІРД" в судове засідання не з'явилися, надавши письмові заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутності, розгляд справи залишили на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно - правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України та Житловим кодексом України. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а саме свідоцтвом про право власності на житло, виданим 01.06.1994 року відділом приватизації державного житлового фонду УЖКГ п/о "Дзержинськвугілля" (а.с. 3) співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], позивач по справі та [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Дзержинським бюро технічної інвентаризації (а.с. 4) спірна квартира належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по ? частині кожному з них. Згідно довідки б/н від 12.08.2014 року, виданої ДКП "Дзержинськжитлосервіс" (а.с. 5-6) позивач по справі один проживає в квартирі [ADDRESS]. З огляду на це, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст.ст.316, 317 ЦК України право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном. Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови №20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника(учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Як вбачається з представленого суду технічного паспорту на квартиру (а.с. ) квартира [ADDRESS] є приватизованою та складається з трьох кімнат житловою площею 42,9кв.м., у тому числі 1-а кімната площею 18,0 кв.м., 2-а кімната площею 11,5 кв.м., 3-я кімната 13,4 кв.м., а також кухні площею 4,9 кв.м., ванної кімнати площею 1,9 кв.м., вбиральні площею 0,9 кв.м., передпокою площею 5,5 кв.м., вбудованої шафи 1,0 кв.м., балкону площею 1,92 кв.м. Загальна площа квартири складає 57,1кв.м. Встановлення порядку користування спірним житловим приміщенням, відповідно до якого у користуванні позивача по справі перебуватимуть одна житлова кімната площею 11,5 кв.м., а відповідачам по справі [PERSON] - одна житлова кімната площею 13,4 кв.м., [PERSON] та [PERSON] - одна житлова кімната площею 18,0 кв.м. з балконом площею 1,92 кв.м., а нежитлові приміщення загальною площею 14,2 кв.м., у тому числі кухня площею 4,9 кв.м., ванна кімната площею 1,9 кв.м., туалет площею 0,9 кв.м., передпокій площею 5,5 кв.м., вбудована шафа площею 1,0 кв.м., залишиться у спільному їх користуванні, не обмежуватиме будь-яких законних прав сторін у справі, в цілому відповідатиме належним житловим умовам. За таких обставин позовні вимоги про встановлення порядку користування квартирою підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується позовних вимог щодо розподілу між сторонами по справі витрат на оплату житлово-комунальних послуг, відкриття окремих особових рахунків та нарахування на них витрат за житлово-комунальні послуги в розмірі відповідно займаної жилої площі виділеної в користування сторонам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Стаття 322 ЦК України передбачає обов'язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до ст.162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" № 2482 - ХІІ від 19.06.1992 року із змінами та доповненнями, власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. З інформації повідомленої позивачем, яка ні ким і ні чим не спростована, що він на даний час в спірній квартирі проживає один, самостійно несе всі витрати по її утриманню, сплаті комунальних послуг тощо. Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] навпаки утримуються від сплати своєї частки витрат на утримання квартири та прибудинкової території, внаслідок чого може утворитися заборгованість за комунальні послуги відповідно до розміру належних їм часток у спільному частковому володінні майном. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що оплата комунальних послуг та квартирної плати є обов'язком власника житлового приміщення та здійснюється ним незалежно від того чи проживає він у вказаному приміщенні. Отже, позовні вимоги щодо розподілу між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] витрат на оплату житлово-комунальних послуг, відкриття окремих особових рахунків та нарахування на них витрат за житлово-комунальні послуги в розмірі відповідно займаної жилої площі виділеної в користування сторонам за опалення, утримання будинку (квартплату) , та щодо оплати послуг за газопостачання по 1/4 частині витрат за кожним, є повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про укладення з кожним із співвласників спірної квартири договорів на обслуговування квартири, то суд вважає, що в цій частині позову необхідно відмовити, оскільки такий спосіб захисту цивільних прав не передбачений статтею 16 ЦК України, а укладання договору є формою реалізації сторонами своїх прав. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 1 п.9 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" із змінами і доповненнями від сплати судового збору звільняються зокрема інваліди І та ІІ груп. Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] серія [NUMBER] (а.с. 7) [PERSON], позивач по справі є інвалідом ІІ групи, тому судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідачів по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в дохід держави. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Outcome: partial