Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення компенсації (захист авторських прав) посилаючись на те, що в 2011 році [PERSON] своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва - картину під назвою - "[INFO]". В 2012 році позивач своєю і творчою працею створила твір образотворчого мистецтва - картину під назвою «[INFO]». Позивач, під час створення зазначених творів, вклала у твори творчу працю, любов, натхнення, переживання та інші емоції. Вказані твори підтверджується підписом позивача на картинах, як це передбачено ч. 1 с г. 11 ЗУ "Про авторське право і суміжні права". 25.07.2017р. в магазині "[INFO]", господарську діяльність в якому здійснює ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] здійснюється розповсюдження наступного товару: -"Блокнот", штрих код - 4823089201818; Артикул : Т-А4-SК-32-KL/60g-16333, на лицевій стороні якого протиправно використано твір позивача, а саме частину картини під назвою "[INFO]" (2012р.); "Блокнот", штрих код-1823089201818;Артикул: Т-А4- SК-32-KL/60g-16332,на лицевій стороні якого протиправно використано твір позивача, а саме частину картини під назвою"[INFO]"(2011р.). Реалізація вказаних товарів підтверджується такими розрахунковими документами а саме, товарним чеком від 25.07.2017 р. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що суми компенсації в розмірі 20 мінімальних заробітних плат буде достатньо для поновлення майнових авторських прав позивача, що в грошовому еквіваленті складає: 2(кількість протиправно використаних творів позивача) х 10 (мінімальних заробітних плат) х 3 200,00 (одна заробітна плита згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2017 рік") 64 000,00 грн. Тобто, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача суму компенсації в розмірі 20 мінімальних заробітний плат - 64 000,00 грн. Виходячи з факту порушення авторського права позивача з боку відповідача, позивач в свою чергу має право згідно п. г) ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій. Розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 та не може перевищувати50000мінімальних заробітних плат (пункт"г"частини другої статті 52Закону №3792-ХІІ) (3792-12), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі. До судового засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, оскільки на позові наполягає та просить суд постановити рішення, яким позов задовольнити . Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення справи або про розгляд справи у його відсутність не надав. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення справи або про розгляд справи у його відсутність не надав. Суд, перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що в 2011 році [PERSON] своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва - картину під назвою - "[INFO]". В 2012 році Позивач своєю і творчою працею створила твір образотворчого мистецтва - картину під назвою «[INFO]». Позивач, під час створення зазначених творів, вклала у них творчу працю, любов, натхнення, переживання та інші емоції. Вказані твори підтверджується підписом позивача на картинах, як це передбачено ч. 1 ст. 11 ЗУ "Про авторське право і суміжні права". 25.07.2017р. в магазині "[INFO]", господарську діяльність в якому здійснює ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] здійснюється розповсюдження наступного товару: -"Блокнот", штрих код - 4823089201818; Артикул : Т-А4-SК-32-KL/60g-16333, на лицевій стороні якого протиправно використано твір позивача, а саме частину картини під назвою "[INFO]" (2012р.); "Блокнот", штрих код-1823089201818;Артикул: Т-А4- SК-32-KL/60g-16332,на лицевій стороні якого протиправно використано твір позивача, а саме частину картини під назвою"[INFO]"(2011р.). Реалізація вказаних товарів підтверджується такими розрахунковими документами а саме, товарним чеком від 25.07.2017 р. Згідно ст. 15 ЗУ "Про авторське право і суміжні права", до майнових прав автора належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Відповідно до статті 418 ЦК України, право інтелектуальної власності є непорушним. Нормами статті 431 ЦК України визначено, що порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнань я цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншими законами чи договором. Так, нормами ст. 432 ЦК України передбачено, право субєкта авторського права захистити (поновити) свої права шляхом, зокрема застосування негайних заходів щодо запобігання порушенню права інтелектуальної власності та застосування грошового стягнення за неправомірне використання обєкта права інтелектуальної власності. Виходячи з зазначених норм, примірник твору, що реалізується Відповідачем має юридичний статус "контрафактний", так як містить в своїй структурі належний виключно Позивачу обєкт авторського права, який в свою чергу не надавав Відповідачу дозволу на використання, ні самого товару, ні його самостійних частин. Тому факт розповсюдження (реалізація, продаж) відповідачем контрафактного примірнику твору є фактом піратства і як вивід порушенням прав позивача в рамках п.б)ч.1ст.50ЗУ «Проавторське правоі суміжніправа», згідно якого, порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів. Згідно з положеннями статті 52 Закону N3792-ХІІ (3792-12) у разі порушення авторського права і (або) суміжних прав можливим є одночасне застосування кількох передбачених зазначеною статтею способів цивільно-правового захисту таких прав, у тому числі й у різних судових провадженнях. Виходячи з факту порушення авторського права позивача з боку відповідач, Позивач в свою чергу має право, згідно п. г) ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій. Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВС України "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", авторське право на твір і право власності на матеріальний об'єкт, у якому втілено твір, не залежать одне від одного. Відчуження матеріального об'єкта, в якому втілено твір, не означає відчуження авторського права і навпаки. У зв'язку з цим звернути увагу судів на те, що незалежність авторського права і права власності на матеріальний об'єкт (матеріальний носій) проявляється через зміст особистих немайнових прав та майнових прав суб'єкта авторського права, передбачених статтями 438 - 441 ЦК, главою 75 ЦК, і права власності на матеріальний об'єкт, який згідно зі статтею 317 ЦК полягає у володінні, користуванні та розпорядженні ним. Наприклад, особа, придбавши картину, фотографії тощо, стає їх власником, проте не набуває авторських прав на такі твори. Згідно п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04.06.2010р. "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", відповідно до п. "г" частини першої статті 52 Закону N З 792-ХІІ ( 3792-12 ) суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанні їм об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних (об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від10 та не може перевищувати50000мінімальних заробітних плат (пункт"г"частини другоїстатті 52Закону № 3792-ХІЇ) (3792-12), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позивач має право на відшкодування суми компенсації в розмірі 20 мінімальних заробітних плат так, як саме такого розміру на думку суду буде достатньо для поновлення майнових авторських прав позивача, що в грошовому еквіваленті складає: 2(кількість протиправно використаних творів позивача) х 10 (мінімальних заробітних плат) х 3 200,00 (одна заробітна плита згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2017 рік") 64 000,00 грн. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму компенсації в розмірі 20 мінімальних заробітний плат - 64 000,00 грн. Не беруться до уваги твердження представника третьої особи щодо проведення розрахунку компенсації не у мінімальній заробітній платі а, як розрахункової величини у розмірі 1600 грн. так, як Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» приведено поняття мінімальної заробітної плати у відповідність до європейської практики та міжнародних норм, шляхом запровадження нової методології визначення мінімальної заробітної плати як нижньої межі оплати праці, що гарантується державою. Мінімальна заробітна плата лишається державною соціальною гарантією, обовязковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності й господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Встановлено також мінімальний посадовий оклад працівників у розмірі, не меншому від прожиткового мінімуму. І відтепер, мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина при побудові схем посадових окладів, визначенні плати за надання адміністративних послуг, судового збору, суми податків тощо. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved