Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

В провадженні суду з серпня 2017 року перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Суворовська районна адміністрація ОМР, про знесення самочинно збудованих будівель гр. [PERSON] за власний рахунок. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок та земельна ділянка за адресою м. Одеса, вул. Гладкова, 4. Відповідачем, який є власником суміжної земельної ділянки, розташованої за адресою м. Одеса, вул. Гладкова, 4/А починаючи з 2013р. з порушенням будівельних, протипожежних, санітарних норм і правил зводить двоповерхову будівлю, що розташована на межі з земельною ділянкою позивача. Дозвільні документи та проектна документація на вказане будівництво у відповідача відсутні. Відповідач вчинив захоплення частини внутрішньо квартального проїзду, здійснив встановлення кам'яної огорожі із заступом на 0,4-0,8 м. у результаті чого ширина останнього є непридатною для проїзду пожежної машини. Відповідач проти позову заперечував з підстав, викладених у запереченнях проти позовної заяви. Відповідач зазначав, що позивачем не доведено порушення його прав саме відповідачем по справі, не надані докази, які підтверджують, що належний відповідачу будинок є об'єктом самочинного будівництва, відповідач має зареєстровані у встановленому законом порядку дозвільні документи, які надають право на виконання будівельних робіт та підтверджують прийняття об'єкта до експлуатації. В судове засідання з'явились особисто позивач та представник відповідача. Треті особи до суду не з'явились, хоча про час, дату та місце судового засідання були повідомлені у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представили, заяви про розгляд справи за їх відсутністю суду не надано. Суд, дослідивши\~та проаналізувавши\~матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Ухвалою суду від 30.08.2017р. було відкрито провадження по справі. 17.11.2017р. позивачем на адресу суду було подано заяву про виклик свідків, забезпечення позову та призначення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи в рамках розгляду цивільної справи. Ухвалою суду від 20.11.2017р. у задоволенні вказаної заяви відмовлено. 12.03.2018р. позивачем на адресу суду було подано клопотання про призначення по справі будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 03.05.2018р. вказане клопотання залишено без задоволення. 15.03.2018р. позивачем на адресу суду було подано клопотання про виклик свідків. Ухвалою суду від 03.05.2018р. вказане клопотання залишено без задоволення. 15.03.2018р. та 19.03.2018р. позивачем на адресу суду були подані клопотання про зміну попереднього відповідача належним відповідачем. Ухвалою суду від 03.05.2018р. вказані клопотання залишені без задоволення. 02.05.2018р. позивачем на адресу суду було подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 03.05.2018р. вказане клопотання залишено без задоволення. Ухвалою суду від 03.05.2018р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,0740га, кадастровий номер 5110137600:56:019:0004, адресою: м. Одеса, вул. Гладкова, 4 на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯЕ №655790. Також позивач на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння серія САА №423465 є власником домоволодіння, за адресою: м. Одеса, вул. Гладкова, 4, яке в цілому складається з одного жилого будинку літ. "А" загальною площею 103,6 кв.м., жилою площею 59,2 кв.м., погребу літ. "Д", літньої кухні літ. "З", гаражів літ. "Н", "О", сараю літ. "П", душа літ. "Р", відображених у технічному паспорті від 30.03.2004р. Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради листом від 07.12.2005р. №27-С-2569 повідомила позивача, що гр. [PERSON] провів переобладнання домоволодіння та спорудив бетонно-цегляне огородження своєї ділянки. Департамент комунальної власності Одеської міської ради листом від 29.09.2015р. №01-26/Р-38-1378 повідомив позивача, що спеціалістами департаменту було проведене виїзне обстеження земельної за адресою м. Одеса, вул. Гладкова. 4а. За результатами обстеження було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, копія додається до листа. Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради листом від 08.10.2015р. №01-11/3641 повідомив позивача, що вихідні дані на проектування (реконструкцію) будь-яких об'єктів за адресою м. Одеса, вул. Гладкова, 4-А не отримувались. Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради листом від 10.07.2017р. №01-10/282-3Г повідомив позивача, що під час виїзду на місце 07.07.2017р. за адресою м. Одеса, вул. Гладкова, 4а, встановлено, що на території домоволодіння [PERSON] виконані будівельно-монтажні роботи з будівництва надбудови приміщень житлового будинку. Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради листом від 04.08.2017р. №01-9/337вих повідомив позивача, що згідно з даними єдиного реєстру документів, що дають право виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання. відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, зареєстровані: повідомлення про початок виконання будівельних робіт №ОД 062152721536 з реконструкції житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Гладкова, 4а, та декларація про готовність об'єкта до експлуатації №ОД 142152791024 з реконструкції житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Гладкова, 4а. Відповідач, [PERSON], є власником житлового будинку, загальною площею 203 кв.м., житловою площею 155,3 кв.м., розташованого за адресою м. Одеса, вул. Гладкова, буд. 4-а на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 49298010 від 08.12.2015р. У грудні 2013р. відповідачем було подано до Інспекції ДАБК в Одеській області повідомлення про початок виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Гладкова, буд. 4а, яке було зареєстровано Інспекцією ДАБК в Одеській області за №ОД 062133370991. В серпні 2015р. відповідачем було подано до Департаменту ДАБК в Одеській області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Гладкова, буд. 4а, яка була зареєстрована Департаментом ДАБК в Одеській області за №ОД 142152400387. В вересні 2015р. відповідачем було подано до Департаменту ДАБК в Одеській області повідомлення про початок виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Гладкова, буд. 4а, яке було зареєстровано Департаментом ДАБК в Одеській області за №ОД 062152721536. В жовтні 2015р. відповідачем було подано до Департаменту ДАБК в Одеській області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Гладкова, буд. 4а, яка була зареєстрована Департаментом ДАБК в Одеській області за №ОД 142152791024. Відповідно до інформаційної довідки №121603017 від 23.04.2018р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що власником житлового будинку за адресою м. Одеса, вул. Гладкова, буд. 4-а є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2017р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1857 та договору купівлі-продажу від 23.11.2017р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1821. Позивачем предмет та підстави позову не змінювались, будь-яких вимог до нового власника, пов'язаних з незаконністю набуття права власності на житловий будинок не заявлялось. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вивчивши обставини якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, а також докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст..\~78\~ЦПК України\~суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Ст. 17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику з прав людини як джерело права. У пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», зазначив, що\~при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими. За таких обставин саме на позивача покладається обовязок довести, що його прав є порушеними та саме відповідачі по справі допустили вказані порушення. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що збудований відповідачем житловий будинок є об'єктом самочинного будівництва у зв'язку з відсутністю дозвільних документів на будівництво та самовільним захопленням земельної ділянки. Суд критично ставиться до даного твердження позивачка з огляду на наступне: Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1\~\~ст.\~376\~ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч. 7 ст.\~376\~ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Відповідно до ч. 1 ст.\~38\~Закону України\~«Про регулювання\~містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. Згідно п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №533 від 23.05.2011р. однією з підстав проведення перевірок є виявлення факту самочинного будівництва. П. 16 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю передбачено, що за результатами проведеної перевірки органом державного архітектурно-будівельного контролю складається акт, в якому відображаються виявлені порушення. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» єдиним органом, який уповноважений перевіряти дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил державна архітектурно-будівельна інспекція, яка відносно відповідача по справі перевірку не проводила та відповідних процесуальних документів за її результатами про те, що належний відповідачу на праві приватної власності об'єкт нерухомого майна є об'єктом самочинного будівництва не складала. Відповідно до листа управління архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 10.07.2017р. №01-10/282-3Г під час виїзду на місце 07.07.2017р. за адресою м. Одеса, вул. Гладкова, 4а, встановлено, що на території домоволодіння [PERSON] виконані будівельно-монтажні роботи з будівництва надбудови приміщень житлового будинку. Тобто компетентним органом в межах своїх повноважень, не встановлено будь-яких порушень містобудівного законодавства з боку відповідача, що спростовує твердження позивача, що збудований відповідачем об'єкт є об'єктом самочинного будівництва. Більш того, у матеріалах справи наявні відомості щодо реєстрації у грудні 2013р. Інспекцією ДАБК\~в Одеській\~області за\~№ОД 062133370991 повідомлення про\~початок виконання\~будівельних робіт\~з реконструкції\~житлового будинку\~за адресою:\~м.\~Одеса,\~вул.\~Гладкова,\~буд.\~4а.\~У серпні\~2015р.\~Департаментом ДАБК\~в Одеській\~області за\~№ОД 142152400387 було зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Гладкова, буд. 4а. В вересні 2015р. Департаментом ДАБК в Одеській області за № ОД 062152721536 було зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Гладкова, буд. 4а. В жовтні 2015р. Департаментом ДАБК в Одеській області за №ОД 142152791024 було зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Гладкова, буд. 4а. З таких обставин суд приходить до висновку про помилковість твердження позивача, що збудований відповідачем житловий будинок є обєктом самочинного будівництва та про відсутність у відповідача дозвільних документів на виконання вищевказаних робіт. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові №6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами ст. 376 [PERSON] кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначив, що відповідно до вимог статті 376\~ЦК\~право на\~звернення до\~суду з\~позовом про\~знесення або\~перебудову самочинно\~збудованого об'єкта\~нерухомості мають\~як органи\~державної влади,\~так і\~органи місцевого\~самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Отже позивач з урахуванням вимог ст. 77, 78 ЦК України мав довести належними та допустимими доказами по справі порушення своїх прав з боку відповідача. Відповідно до приписів п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами ст. 376 [PERSON] кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» задоволення вимог щодо приведення обєкту у первісний стан, шляхом знесення є крайньою мірою. У позовній заяві позивач зазначає, що належний відповідачу обєкт є обєктом самочинного будівництва у звязку з самовільним захоплення відповідачем земельної ділянки. Вище судом вже зазначалось, що у матеріалах справи відсутні будь-які документи, складені органами державного архітектурно-будівельного контролю на підтвердження того, що збудований відповідачем житловий будинок є обєктом самочинного будівництва. Суд вкотре зазначає, що у матеріалах справи наявний лист управління архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 10.07.2017р. №01-10/282-3Г де зазначено, що під час виїзду на місце 07.07.2017р. за адресою м. Одеса, вул. Гладкова, 4а, встановлено, що на території домоволодіння [PERSON] виконані будівельно-монтажні роботи з будівництва надбудови приміщень житлового будинку. Щодо посилання позивача на лист Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 29.09.2015р. №01-26/Р-38-1378 з доданим до нього актом №000545 від 24.09.2015р. перевірки дотримання вимог земельного законодавства суд критично ставить до даного документу з огляду на наступне: Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Ст. 17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику з прав людини як джерело права. У пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», зазначив, що\~при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими. Акт №000545 від 24.09.2015р. перевірки дотримання вимог земельного законодавства не відповідає критерію «поза розумними сумнівом», оскільки виявлені в акті порушення є набраними за допомогою компютерної техніки, що переконливо свідчить про те, що вказаний заповнювався у будь-якому іншому місці ані ж за адресою перевірки м. Одеса, вул. Гладкова, буд. 4а. Також даний акт складений без присутності власника обєкту нерухомого майна щодо якого проводилась перевірка та без залучення будь-яких свідків, які б могли підтвердити правомірність викладений в акті доводів. Також вказаний акт не був ані вручений відповідачу по справі ані скерований на його адресу засобами поштового звязку. Відповідач зазначив, що на території його земельної ділянки представники департаменту комунальної власності Одеської міської ради не приходили, перевірку не проводили. Відповідно до вимог ст. 15-2 ЗК України департамент комунальної власності Одеської міської ради не є уповноваженим органом на здійснення перевірок дотримання земельного законодавства. Такими повноваженнями згідно постанови Кабінету міністрів України №15 від 14.01.2015р. наділена Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка у свою чергу відносно відповідача жодних актів про порушення земельного законодавства не складала. З наведеного, суд робить до висновку, що позивачем не доведений факт, що належний відповідачу житловий будинок є обєктом самочинного будівництва, наявні у матеріалах справи документи спростовують твердження позивача, що належний відповідачу житловий будинок є обєктом самочинного будівництва. Суд вважає за необхідне зазначити, що починаючи з 27.11.2017р. одноособовим власником житлового будинку за адресою м. Одеса, вул. Гладкова, буд. 4-а є [PERSON]. Позивач будь-яких вимог до нового власника житлового будинку щодо правомірності набуття права власності на житловий будинок не заявляв. Ст. 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст.\~321\~[PERSON] кодексу\~України право\~власності є\~непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997р. ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції. Ст. 17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику з прав людини як джерело права. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У даній справі позивач не оскаржує законність набуття [PERSON] права власності на житловий будинок за адресою м. Одеса, вул. Гладкова, буд. 4-а. [PERSON] кодексу України не передбачають такого виду позбавлення права власності як знесення об'єкту, який належить на праві приватної власності іншій особі. Таким чином норми ст. 376 ЦК України не можуть бути застосовані до спору, що розглядається по даній спірний об'єкт є прийнятим в експлуатацію у встановленому законом порядку та належить на праві приватної власності іншій особі. За таких обставин суд приходить до висновку позовні вимоги є необґрунтованими та підстав для задоволення позовних вимог немає. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed