Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання батька [PERSON] , [INFO] на території України станом до 24 серпня 1991 року. Також зазначає, що встановлення факту постійного проживання батька заявника на території України до 24.08.1991 є підставою для набуття їй громадянства України. В судове засідання учасники судового процесу не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Заявник в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, згідно змісту якої просила розгляд справи здійснювати без її участі. Представник УДМС України в Житомирській області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно змісту якої просив розгляд справи здійснювати без його участі, щодо прийняття рішення у справі покладається на розсуд суду. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно змісту якої просив заяву задовольнити. Проаналізувавши матеріали справи, судом вирішено проводити її розгляд у відсутність учасників на підставі положень ст. 223 ЦПК України. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Батько заявниці [PERSON] , [INFO] народився в місті Дрезден, Німеччина, в сім`ї українського військовослужбовця, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Згідно картки прописки матері [PERSON] - [PERSON] підтверджується, що він був зареєстрований з нею з 1.06.1976 року за адресою: [ADDRESS] , прибули з м. Житомира. Даний факт також підтверджується довідкою №1426 від 17.11.2020 виданою Новогуйським ВЖРЕКП. [PERSON] навчався у восьмирічній школі № 4 м. Житомира, де закінчив у 1978 році вісім класів, що підтверджується копію свідоцтва про восьмирічну освіту. 1.09.1978 [PERSON] вступив до середнього професійно-технічного училища № 6 м. Житомира, 16 липня 1981 року закінчив повний курс і здобув загальну середню освіту, з присвоєнням кваліфікації за професію слюсаря-сантехника другого розряду, газозварювальника першого розраду та отримав диплом № [NUMBER] , виданий 16 липня 1981 року, реєстраційний № 116. 1.10.1983 вступив до МПТУ № 6 м. Житомира і 10.04.1984р. закінчив повний курс технічного училища за професією газозварювальник, присвоєно кваліфікацію спектрозварювальника четвертого розряду, що підтверджується атестатом № 150 від 25.04.1984 р. Відповідно до картки прописки, форма 16 (А), згідно якої [PERSON] постійно проживав на території Української Радянської Соціалістичної Республіки, яка стала територію України, в період з 1976 та до набуття Украйною незалежності, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року включно. В період з 21.11.1981 по 3.12.1983 проходив службу в рядах Радянської Армії, що підтверджується записом за порядковим №4 в трудовій книжці [NUMBER] . Згідно відомостей трудової книжки, [PERSON] працював на території Житомирської області з 1984 року по 1992 рік. [PERSON] , [INFO] присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER] . В свою чергу, заявник [PERSON] , [INFO] , народилась у м. Гомель Гомельського району Республіка Білорусь, про що в книзі реєстрації актів про народження 27.07.2001 року зроблено запис за №220. Згідно свідоцтва про народження, батьком заявниці є [PERSON] . 14.05.2005 відділом ЗАГСУ Гомельського райвиконкому Гомельської області Білорусь зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , 1976 р.н. У 2007 році заявниця з матір`ю приїхали в Україну, де в подальшому як сім`я постійно проживали разом з батьком за його місцем реєстрації в смт Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області. З моменту прибуття заявниця [PERSON] відвідувала Новогуйвинський дошкільний навчальний заклад "Дзвіночок". В подальшому в період з 01.09.2008 по 19.06.2019 навчалась в Новогуйвинській гімназії Житомирського району Житомирської області. Також з 01.09.2009 по 31.05.2017 навчалась у Новогуйвинській музичній школі. Згідно адресного листа вибуття на ім`я [PERSON] , [INFO] , підтверджується факт зняття з реєстрації за місцем проживання - м. Гомель Республіки Білорусь та прибуття 08.01.2007 року на постійне місце проживання в смт Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області в Україну. 29.11.2017 року на підставі 03/01 органом 1801 заявниці [PERSON] , [INFO] , видано посвідку на постійне проживання типу РА код держави [NUMBER] . З 31.09.2020 по теперішній час [PERSON] навчається у Поліському національному університеті. Отже , [PERSON] народилася на території Республіки Білорусь, а досягла повноліття на території сучасної України. З часу переїзду до України з 2007 року та по сьогоднішній день постійно проживає на території України. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року має юридичне значення, оскільки є підставою для оформлення набуття [PERSON] громадянства України. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Так, відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24серпня 1991року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України"(13листопада 1991року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадянами колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 23 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 9 Закону України " Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років, є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону, дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік -180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, законом не передбачено. Порядок проведення за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 року №215/2001передбачає, що для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України належності до громадянства України, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншими її законними представниками, подає серед іншого - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року. З пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`зі змінами вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 239 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати і інші факти, що мають юридичне значення. Таким чином, судом встановлено, що станом на 24 серпня 1991 року батько заявниці [PERSON] , [INFO] постійно проживав на території України в смт Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області, де мешкає і до теперішнього часу, що також підтверджується і показаннями свідків. Звернувшись до Житомирського районного відділу УДМС в житомирській області із заявою щодо оформлення належності до громадянства України, заявник отримала відмову в якій зазначено, що для оформлення набуття громадянства України необхідно звернутись до суду. За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлення факту проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року має юридичне значення, оскільки з ним пов`язано виникнення у заявника права на оформлення громадянства України. На підставі ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Суд враховує, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати в подальшому його право на одержання паспорту громадянина України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 3 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про існування правових підстав для задоволення заяви, оскільки досліджені судом докази є належними та допустимими, узгоджуються між собою та з показаннями свідків. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved