Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи позов тим, що 13.06.2019 року позивачу стало відомо, що на виконанні у Першому ВДВС м. Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області перебуває виконавче провадження №51630653 відкрите на підстав виконавчого напису від 14.04.2016 р., вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Боднар Іриною Михайлівною, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" грошових коштів у розмірі 2 800 476,86 грн., які є її боргом за кредитним договором №CVVPGF00000003 від 12.10.2016 року укладеним між позивачем та ПАТ «КБ «Приватбанк». Виконавче провадження було відкрито 11.07.2016 року постановою про відкриття виконавчого провадження, в подальшому 27.11.2018 року було винесена постанова про об`єднання виконавчих проваджень №51630653 та №52583237 у зведене виконавче провадження №57795212. Позивач вважає, що вчинення виконавчого напису здійснено з порушенням чинного законодавства, а саме з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, провадження щодо виконання зазначеного виконавчого напису є неправомірним, а тому такий виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Позивач зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав від стягувача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі є безспірними. Рахунок боргу, здійснений ПАТ «КБ «Приватбанк» щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, пені, не може вважатись документом, який підтверджує безспірність вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» до боржника. Таким чином, вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом у виконавчому написі зроблено ПАТ «КБ «Приватбанк» одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Також зазначає, що виконавчий напис вчинено з порушення ст. 88 ЗУ "Про нотаріат" відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. На підставі викладеного просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14.04.2016 р., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Боднар Іриною Михайлівною та зареєстрованим в реєстрі за № 3031. Позивач розам із позовною заявою подав до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 26.06.2019 року заяву позивача про забезпечення позову було задоволено. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 26.06.2019 року, проведення підготовчого засідання призначено на 10 год. 00 хв. 30.07.2019 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Представник АТ КБ «Приватбанк» 31.07.2019 року подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що даний позов є необґрунтованим з наступних підстав, а саме визначені факти позивачем щодо порушення вимог вчинення виконавчого напису, заборгованість за виконавчим написом не є безспірною, виконавчий напис вчинено поза межами строку передбачено ст.88 ЗУ «Про нотаріат» у жодному разі не є підставою для скасування виконавчого напису, договір укладений між ним та позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» є кредитним договором, відповідно до якого позивач отримав кошти та зобов`язався повернути їх, однак належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Звертає увагу суду на те, що позивач фактично не оскаржує наявність заборгованості, її розміру, тобто не спростовує її. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом та стягувачем було дотримано усіх вимого чинного законодавства. Твердження позивача, що заборгованість не є безспірною помилкові, просив відмовити у задоволенні позову. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Боднар Ірина Михайлівна 09.09.2019 року подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що вважає його таким, що не підлягає задоволення з наступних підстав. У спорах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню процесуальний статусу нотаріуса як відповідача неможливий, залучення у такому статусі нотаріуса є таким, що прямо суперечить диспозитивності та процесуальному статусі нотаріуса, оскільки нотаріус не є стороною у справі. Справи щодо оспорюванням виконавчого напису нотаріуса розглядаються в позовному провадженні, позивачем в якому є боржник, а відповідачем стягував. Вважає, що вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, а доводи позивача неспроможними, тому, що виконавчий напис вчинений у повні відповідності до ЗУ «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, просила відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 26.09.2019 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити. До початку судового засідання приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Боднар Ірина Михайлівна, подала до суду заяву, про розгляд справи без її участі. В судове засідання представник АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення, , що відповідає положенням ст.259 ЦПК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 12.10.2006 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір згідно якого банк зобов`язався надати позивачу кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 12.10.2006 року по 09.10.2026 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 100 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути борг та сплатити відповідні відсотки. Відповідно до виконавчого напису № 3031 від 14.04.2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Боднар Іриною Михайлівною, запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" грошові кошти у розмірі 2 800 476,86 грн., які є його боргом за кредитним договором №CVVPGF00000003 від 12.10.2016 року укладеним між позивачем та ПАТ «КБ «Приватбанк». Виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року, № 1172. На підставі даного виконавчого напису №3031 від 14.04.2016 року державним виконавцем Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області винесено низку постанов, а саме: 11.07.2016 року постанову про відкриття виконавчого провадження під №51630653, 21.10.2016 року постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №52583237, 27.11.2018 року постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №51630653. 27.11.2018 року державним виконавцем Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №51630653 та №52583237 у зведене виконавче провадження №57795212. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює та зазначає в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи, Банк вважає, що надав нотаріусу виписку з рахунку про розмір заборгованості (а.с. 85-87). Надана банком та оцінена нотаріусом як виписка з рахунку боржника не є такою випискою, а за своїм змістом є звітом, складеним 09 лютого 2016 року про позабалансову проблемну заборгованість [PERSON] в сумі 108 205,27 доларів США. При цьому цей звіт заборгованості, відповідно до якого і нараховувались відсотки є незрозумілим. Отже, наданий відповідачем нотаріусу звіт про позабалансову проблемну заборгованість [PERSON] перед банком не є випискою з рахунку боржника та в ньому не зрозумілі нараховані суми заборгованості щодо зобов`язань позичальника погашати кредит які нічим не підтверджені, що в свою чергу слугує підставою вважати, такий розрахунок необґрунтованим. Зокрема, з матеріалів справи видно, що розрахунок заборгованості подано за період з 16 жовтня 2006 року по 09 лютого 2019 року. Відповідно до пункту 1.1 договору №CVVPGF00000003 від 12.10.2016 року зазначено, що надання коштів буде здійснюватися шляхом надання готівкою через касу на строк з 12.10.2006 року по 09.10.2026 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 100 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язаний повернути борг та сплатити відповідні відсотки, періоди сплати зазначені 10-15 число кожного місяця. Більше того, вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом. Разом з тим, у наданій нотаріусу довідці відсутній механізм нарахування відсотків за період до 09 лютого 2016 року на умовах передбаченого договором (щомісячне нарахування відсотків за користування кредитом), який би пояснював нарахування процентів у розмірі, що значно перевищує суму заборгованості за кредитом. За таких обставин, враховуючи, що первинні облікові документи, оформлені у порядку, визначеному ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік», а саме банківська виписка, яка має статус первинного документу, що підтверджено переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.12 р. № 578/5, нотаріусу надані не були, а з довідки, яка надана Банком, неможливо встановити наявність безспірної заборгованості, підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед банком, зазначений у виконавчому написі, є безспірним, немає. Відповідно до зазначених норм нотаріус, перш ніж вчиняти виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який мова йдеться в Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлених Кабінетом Міністрів України, чи оформлені ці документи належним чином, чи підтверджується подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язань, чи не виник спір між зацікавленими особам, чи не минув встановлений строк для вчинення виконавчого напису. Отже, оскільки на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, розмір заборгованості за кредитним договором, який значиться на виконавчому написі нотаріуса викликає сумнів щодо правильності нарахування кредитної заборгованості, зокрема правильності нарахування процентів за користування кредитом, суд вважає, що вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Боднар Іриною Михайлівною виконавчий напис від 14 квітня 2016 року, зареєстрований в реєстрі №3031, необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь позивача [PERSON] .

Outcome: approved