Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

31.10.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ "Агробудмеханізація" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи та винесння окремої ухвали суду щодо неналежної організації прокурором Оболонського району міста Києва досудового розслідування за фактом смерті [PERSON] та притягнення до кримінальної відповідальності осіб, винних в його смерті. В обґрунтування позову вказувала, що її син [PERSON], перебуваючи в трудових відносинах з ПАТ "Агробудмеханізація", загинув від нещасного випадку на виробництві, який трапився при виконанні ним трудових обов'язків, про що складено відповідний акт розслідування нещасного випадку, за формою Н-5 від 22.02.20018 року. У зв'язку зі смертю сина вона позбавлена можливості отримувати від нього піклування та матеріальну допомогу, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв'язків та докладання з її боку додаткових зусиль для організації свого подальшого життя. Оскільки на її думку жодних дій, спрямованих на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її сина, представники підприємства, де він працював не вчинили, просила суд стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в 500000 грн без отримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов'язкових платежів та зборів. Крім того, просить винести окрему ухвалу суду щодо неналежної організації прокурором Оболонського району міста Києва досудового розслідування за фактом смерті [PERSON] та притягнення до кримінальної відповідальності осіб, винних в його смерті. 22.01.2019 під час розгляду справи по суті представник позивача надав суду клопотання про відмову від позовної вимоги про винесення окремої ухвали, а тому провадження у цій частині було закрито. Таким чином в судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану смертю [PERSON], яку оцінює в 500000 грн без отримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов'язкових платежів та зборів. Представник відповідача адвокат Чемерис І.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки вважає заявлену суму моральної шкоди нічим не доведеною та необґрунтованою позивачем. Також пояснив, що з метою відшкодування моральної шкоди, завданої смертю [PERSON] підприємство передано сестрі покійного [PERSON] кошти на суму 45000 грн, отримання яких підтверджується наданою нею розпискою. Окрім того, кримінальне провадження по факту смерті [PERSON] ще не завершено. Оскільки особи винні в смерті [PERSON] невстановлені, а тому звернення позивача з вказаним позовом до підприємства як до винуватця події є передчасним. В зв'язку з наведеним просить в задоволенні позову відмовити. Аналогічну позицію виклав і в наданому суду відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.17) Відповідно до даних свідоцтва про смерть від [INFO] серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації ГТУЮ у місті Києві [PERSON] помер [INFO] в м. Київ у віці 47 років (а.с.33). Згідно акту проведення розслідування нещасного випадку від 22.02.2018, що стався 05.12.2017 на ПАТ «Агробудмеханізація» [PERSON] працював на підприємстві підсобним робітником, (що також узгоджується з даними копії трудової книжки [PERSON] та копії трудового договору, укладеного між ним та підприємством ПАТ "Агробудмеханізація"). В Розділі 6 даного акта комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок, котрий стався з [PERSON] та [PERSON], пов'язаний з виробництвом, стався внаслідок недотримання виконробом [PERSON] вимог законодавства про охорону праці та відсутністю контролю за виконанням робіт. Окрім того, в акті зазначено, що [PERSON], котрий, допустив неякісне зварювання металевої конструкції, що мала наслідком її падіння та травмування людей, та [PERSON] під час виконання ними монтажу металоконструкції перебували в стані алкогольного сп'яніння, порушивши вимоги посадових інструкцій. Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд враховує наступне. Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про охорону праці» саме на роботодавця покладено обов'язок створення на кожному робочому місці в кожному структурному підрозділі умов праці, відповідно до нормативно-правовихактів, а також забезпечення додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно зі статтею 153 КЗпП України на всіх підприємствах установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також, санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів з питань охорони праці. Відповідно до статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (стаття 11 ЦК України). Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно із статтею 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю. Таким чином, право на звернення до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди. Актом проведення розслідування нещасного випадку від 22.02.2018 підтверджується причинний зв'язок між смертю [PERSON] та протиправними діями працівника відповідача відповідального за безпеку на виробництві, з вини якого сталася подія. Доводи представника відповідача про відшкодування підприємством [PERSON] моральної шкоди, завданою смертю сина, на суму 45 тис. грн., котрі були отримані сестрою загиблого [PERSON], не можуть бути взяті судом до уваги як такі, що вказують на повне відшкодування шкоди, оскільки як пояснив в судовому засіданні представник позивача ці кошти дійсно отримала сестра [PERSON], проте позивач ними фактично не розпоряджалася, оскільки вони були використані на проведення його перевезення, поховання та оплату інших ритуальних послуг [PERSON]. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відшкодування ПАТ "Агробудмеханізація" моральної шкоди [PERSON], оскільки наявні перелічені вище складові, що вказують на наявність такої шкоди. Щодо обґрунтованості розміру моральної шкоди суд приходить до наступного. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»роз'яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд, з урахуванням глибини та ступеню моральних і фізичних страждань позивача, яких вона зазнала та зазнає внаслідок смерті сина, що є незворотнім, а також з урахуванням принципів розумності і справедливості вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 95 000 грн, оскільки саме такий розмір правомірно є таким, що відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілої. З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial