Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить стягнути з Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" (далі - підприємство "Амік Україна") 8547 гривень матеріальної та 2000 гривні моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтував тим, що в період 17-18 години 19.10.2019 року заїхав на АЗС підприємства "Амік Україна" в селі Римачі Любомльського району Волинської області з метою придбання дизельного палива. В приміщенні АЗС замовив 300 літрів палива, особисто вставив заправний шланг в авто, оплатив паливо. Повернувшись до автомобіля, виявив заправний шланг на асфальті, калюжу з палива, а рівень палива в баку залишився на попередньому рівні. Тим самим як споживач послуг оплатив вартість палива, однак фактично його не отримував. Вважає, що при відпуску палива підприємством порушено Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами і заподіяно матеріальну та моральну шкоду, яка проявилась у порушенні звичного ритму життя. У відзиві на позовну заяву представник відповідач заявлені вимоги не визнав і зазначив, що відпуск палива проводився з використанням смарт-картки на підставі договору з ПП "Київська паливна компанія" за попередньою оплатою у безготівковій формі. Тому вважає наданий позивачем чек документом, який не може посвідчувати факт купівлі 300 л палива, а фотографії не дають можливості ідентифікувати час та місце події. Тим самим стверджує, що будь-яка шкода позивачу заподіяна не була. Відповідь на відзив позивача та заперечення відповідача у встановлені строки до суду не надходили, відомості про їх направлення відсутні. Судове засідання для розгляду позову не призначалось, через що відповідно до ч.2 ст.247, ч.2 ст.279 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось, протокол судового засідання не складався. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Відповідно до чека підприємства "Амік Укарїна" від 19.10.2019 року на АЗС в селі Римачі Любомльського району Волинської області з використанням картки № [NUMBER] , баланс якої становить 377 958,10 гривні, відпущено 300 літрів дизпалива на суму 8547 гривень. Зазначена картка № [NUMBER] емітована ПП "Київська паливна компанія" відповідно до умов Договору між цією компанією і підприємством "Амік Україна" від 05.07.2019 року. Така картка позивачу [PERSON] не видавалась. ПП "Київська паливна компанія" з приводу відпуску 300 л пального на АЗС в селі Римачі Любомльського району Волинської області 19.10.2019 року до підприємства "Амік Україна" жодних претензій не має. Приєднані позивачем до позовної заяви фотографії достатньої інформації для ідентифікації часу та обставин події не містять. Згідно з п.22 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частиною 1 ст.15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, по справі встановлено, що чек від 19.10.2019 року як єдиний доказ підтвердження факту продажу пального не стосується позивача і не доводить обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги. Крім цього, з огляду на встановлені обставини видачі картки № [NUMBER] вбачаються підстави для висновку про недоведеність позивачем свого статусу споживача, оскільки така картка особисто йому не видавалась, а емітована на підставі договору між юридичними особами. Зважаючи на встановлені фактичні обставини, суд вважає недоведеним і факт заподіяння позивачу моральної шкоди, оскільки не встановлено факту неналежного відпуску палива йому як фізичній особі. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, з викладених підстав та мотивів суд вважає заявлені позивачем вимоги недоведеними, через що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed