Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідачів, обґрунтовуючи підставність позову таким. 09.05.2013 року помер [PERSON], який приходився їй, [PERSON], рідним батьком. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим спадкодавцем 19.10.2009 року. Відповідно до цього розпорядження, спадкодавець заповів усе своє майно їй, [PERSON] Спадщину після смерті батька позивач прийняла шляхом звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою відповідного змісту. На частину майна, нотаріусом, їй було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак 30.06.2016 року нотаріусом також було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва на імя позивача на житловий будинок, що розташований в селі Берестівка Липовецького району Вінницької області по вул. Л. Українки, за №56. Вказана відмова нотаріуса була мотивована тим, що об'єкт нерухомості належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був [PERSON], отож його частка в зазначеному майні не визначена, що й стало підставою для звернення позивача з позовом до суду, у якому вона просить визнати за нею право власності на спірне будинковолодіння. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, проте подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги вони підтримують, просили суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити у їх відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявились, в заявах, що адресували суду вказали, що позовні вимоги визнають, не заперечують проти задоволення позову, просили суд розгляд справи проводити у їх відсутності. Приймаючи до уваги те, що особи, які беруть участь у розгляді справи скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд не вбачає підстав для відкладення її розгляду, а тому ухвалює рішення на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.05.2013 року в селі Берестівка Липовецького району помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-АМ №266340. Після його смерті відкрилася спадщина. Судом встановлено, що 19.10.2009 рооку [PERSON] на випадок своєї смерті зробив особисте розпорядження, відповідно до якого заповів усе належне йому майно своїй дочці [PERSON], на що вказує дублікат заповіту (а.с.7). Зазначений правочин за життя спадкодавця не змінювався та не скасовувався, в підтвердження чого є засвідчуваний надпис секретаря сільської ради на зворотній стороні заповіту. З матеріалів спадкової справи, яка була витребувана судом встановлено, що своїм правом на спадкування скористалась дочка спадкодавця [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження та відповідно свідоцтво про її одруження (а.с.34, 35).Свою волю на прийняття спадщини за заповітом вона висловила у заяві, що була подана нотаріусу за місцем відкриття спадщини в межах шестимісячного строку (а.с.29), що визначено частиною першою\~статті 1269 ЦК України. Осіб, які мають обовязкову частку в спадковому майні і прийняли спадщину судом не встановлено, оскільки як свідчить довідка видана виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області за №570 (а.с.38), дружина спадкодавця [PERSON] померла 17.05.2009 року, а син [PERSON], [INFO], отож не є особою наділеною окремим правом на обовязкову частку в розумінні ст.1241 ЦК України. Наведене свідчить, що позивач є єдиним спадкоємцем на майно померлого батька [PERSON] Як убачається із матеріалів спадкової справи, на земельну ділянку та майновий пай нотаріус видав позивачеві свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька. У той же час, відповідно до постанови від 30.06.2016 року на житловий будинок, що розташований в селі Берестівка, Липовецького району по вул. Л. Українки, 56, позивачеві було відмовлено у видачі нотаріального акта після смерті [PERSON], у звязку із тим, що об'єкт нерухомості належав до суспільної групи колгоспний двір і частка спадкодавця в зазначеному майні не визначена. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду за захистом невизнаних прав. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Як вбачається зі змісту Свідоцтва про право власності на домоволодіння від 19.11.1991 року (а.с. 14), яке записано в реєстровій книзі за №53, житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Берестівка, вул. Л. Українки, 56, належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради від 30.06.2016 року за №314 (а.с.10), судом констатовано, що станом на 15.04.1991 року (момент набрання чинності\~Законом України "Про власність") [PERSON], був головою колгоспного двору, членами колгоспного двору (с. Берестівка, вул. Л. Українки, 56) були: [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно\~ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст.123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як розяснив Пленум Верховного Суду України (пункт 6 постанови від 22.12.2005 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", (далі-Постанова № 5), спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно\~ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. З огляду на встановлені судом обставини та норми, які регулювали власність колгоспного двору, судом встановлено, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору в с. Берестівка Липовецького району, по вул. Л. Українки, 56, було пять осіб, отож відповідно їх частки є рівними та становлять по 1/5 кожного. Аналізуючи зібрані у справі докази судом також встановлено, що [PERSON] померла 17.05.2009 року, в підтвердження чому є свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач [PERSON] у розмірі 1/5 частки колгоспного двору, інші спадкоємці відсутні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу Заморська (свідоцтво про шлюб серія І-Б) О.В. втратили своє право на частки у цьому колгоспному дворі, відновлювати таке право не мають наміру, що засвідчили поданими до суду заявами, що додано до матеріалів справи. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до переконання, що позивач залишилась єдиним членом колгоспного двору, що знаходиться в с. Берестівка по вул. Л. Українки, 56, Липовецького району, однак здійснювати свої правомочності вона не має можливості, оскільки відповідно до правовстановлюючого документу головою зазначено [PERSON], відтак таке її право невизнається та оспорюється. Відповідачі позов визнали, про що надали суду заяви відповідного змісту. За змістом частини четвертої\~статті 174 ЦПК\~у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14\~"Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи те, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved