Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, який в подальшому уточнила та доповнила, позов подано також і [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], 14.09.2011 року народженні та [PERSON], [INFO], в якості відповідача також зазначені [PERSON], та Страхове товариство з додатковою відповідальністю " Гарантія " , вказавши, що вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09.01.2013 року відповідача [PERSON] визнано винним та засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України. Як вбачається з вироку суду та встановлено матеріалами кримінального провадження, 17.10.2012 року, приблизно в 12-45 годин, [PERSON] йшла по вул. Біляєва м. Кривого рогу. В цей час з боку вул. Серафимовича, заднім ходом рухався автомобіль марки «ГАРЗ» д/н [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], що виконував трудові обов'язки, був неуважний до дорожньої обстановки в результаті чого допустив наїзд на неї. [PERSON] були спричинені тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.За висновком МСЕК від 12.02.2013 року [PERSON] встановлена ІІ група інвалідності. Діями відповідачів позивачці спричинена моральна шкода, яка виражається в тому, що вона отримала тяжку травму голови, переносить довготривалі фізичні страждання які продовжуються і до теперішнього часу. Тяжка травма голови може мати непередбачувані наслідки, [PERSON] втрачає слух та погіршився зір, відчуває постійний нестерпний головний біль, періодично потребує стаціонарного лікування , стала інвалідом 2-ї групи, практично нічого не може робити по дому,здійснювати догляд за дітьми. Моральну шкоду позивач [PERSON] оцінює у 80 000,00 грн. які просить стягнути солідарно з [PERSON] як винуватця ДТП та з [PERSON], який є власником джерела підвищеної небезпеки та з Товариства з додатковою відповідальністю " Гарантія" як страховика. Крім того, під час ДТП вони на утриманні мали п'ятимісячну дитину [PERSON], [INFO], [PERSON] вимушений був покинути роботу та цілком відатися піклуванню, як за дитиною, так і за дружиною - [PERSON], яка перебувала у тяжкому стані у реанімаційному відділені. Таким чином , [PERSON] змушений був змінити свій звичайний спосіб життя, переживав та ніс душевні та психічні страждання, які на цей час не закінчуються та тривають вже упродовж двох років, змінилося усе налагоджене життя, яке було устатковане, [PERSON] не може виконувати будь яку роботу по дому, навіть сама потребує постійного стороннього догляду, у зв'язку з чим, більшість робіт по дому лягло на [PERSON] як чоловіка [PERSON] Увесь тягар фінансового утримання ліг виключно на [PERSON] Все це спричинило [PERSON] також моральні страждання та хвилювання. Малолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], 2007 року народження також перенесли моральні страждання у зв'язку з тим, що тривалий час були позбавленні спілкування з матір"ю [PERSON] , а вигляд матері у дочки виклакав страх та хвилювання. Діти досі позбавлені належної материнської уваги. Просять стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь [PERSON], малолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], по 20 000,00 грн., на кожного ( на себе і 2-х дітей по 20000 грв. кожному ) . У судовому засіданні позивачі, та представник позивача [PERSON] [PERSON], кожний окремо, позов підтримали посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що з його боку сплачувалися рахунки на лікування [PERSON] Страхове відшкодування , яке було виплачено, було повністю передано потерпілій в рахунок погашення моральної шкоди. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погодився, зазначивши, що позовні вимоги не обгрунтовані ,не доведені документально, а лише на словах. Домовлялися з позивачами, що страхове відшкодування буде передано в рахунок погашення моральної шкоди, дані кошти їм передані. Передано позивачам 25 000 грв. , що є як матеріальними збитками так і моральними. Не вбачає підстав стягнення моральної шкоди на користь дітей та чоловіка постраждалої як не доведені належними доказами. Просить у задоволенні позову вімовити. Представник Страхового товариства з додатковою відповідальністю " Гарантія " в судове засідання не з"явився, про день слухання справи повідомлялися, про що свідчить повідомлення про вручення повістки. Суд розглядає справу у відсутність представника страхової компанії за наявності тих доказів, що є у матеріалах цивільної справи. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню . Як встановлено в судовому засіданні вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09.01.2013 року відповідача [PERSON] визнано винним та засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України ( л.с. 4-5) . Як вбачається з вироку суду та встановлено матеріалами кримінального провадження, 07.10.2012 року, приблизно в 12-45 годин, [PERSON] йшла по вул. Біляєва м. Кривого рогу. В цей час з боку вул. Серафимовича, заднім ходом рухався автомобіль марки «ГАРЗ» д/н [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], що виконував трудові обов'язки, був неуважний до дорожньої обстановки в результаті чого допустив наїзд на неї. [PERSON] були спричинені тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, а саме відкрита черепно - мозкова травма, забій головного мозку, перелом правої скроневої кістки з переходом на основу черепу та перелому основи кістки черепу ліворуч, садин обличчя, закритого перелому лівої плечової кістки. [PERSON] відповідно до довідки до акту СМЕ встановлено 2 групу інвалідності ( л.с. 6 ). Вона має двох дітей : [PERSON], [INFO] народження ( л.с. 7) та [PERSON], [INFO] народження ( л.с. 8 ) Судом встановлено, що на час вчинення ДТП [PERSON] знаходився у трудових відносинах з [PERSON], маючи посвідчення водія, керував автомобілем марки ГАРЗ , реєстраційний номер [NUMBER], власником якого, згідно свідоцтва про реєстацію транспортного засобу є [PERSON] Даний факт учасниками судового провадження не осопрюється. На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в Страховому товаристві з додатковою відповідальністю " Гарантія" згідно полісу № АВ/ 4888857 обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю і здоров"ю (на одного потерпілого) - 100 000 грн. з франшизою в 1000 грв. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я . Відповідно до частини 3 вказаної статті, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. (з наступними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. У відповідності до частини 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Ч. 2. вищезазначеної статті зазначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в абз. 3 п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Також, пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз'яснено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. В даному випадку вина [PERSON] в ДТП є встановленою відповідно до правил частини 3 ст.61 ЦПК України. А [PERSON] є власником джерела підвищеної небезпеки і між ним та [PERSON] укладено трудовий договір. Враховуючи те, що обставина справи про спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень в ДТП, винним в якій є [PERSON], відповідачем не оспорювалась та підтверджується письмовими доказами, що є в справі, а тілесні ушкодження позивачки спричинили їй фізичний біль та страждання, у зв"язку із чим суд визнає доведеним спричинення їй моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачці [PERSON], суд враховує характер і обсяг її фізичних та моральних страждань і переживань, їх тривалість, [PERSON] і на час розгляду справи проходила лікування ( грудень 2013 року ), можливість відновлення, ступінь тяжкості спричинених їй тілесних ушкоджень, ціну позову, ступінь вини відповідача, матеріальну допомогу відповідачів на лікування потерпілої, а також усі обставини справи у їх сукупності та співставленні, виходячи з принципів розумності та справедливості, у зв"язку із чим вважає за необхідне визначити її розмір в сумі 20 000 грн. Вирішуючи питання, хто з відповідачів повинен відповідати за даними позовними вимогами, суд приходить до наступного. Згідно ст 23 Закону України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:... моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. При цьому страховик відшкодовує не більше, ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3. статті 9 цього Закону . В пункті 9.3. ст.9 вказаного вище Закону зазначено, що обов"язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров"ю потерпілих, становить 100 000 грн. на одного потерпілого така ж сумма зазначена і у полісі обов»язикового страхування. Тобто, ліміт відповідальності страховика за спричинену моральну шкоду на одного потерпілого становить 5000 грн. (5% від 100 000). В спірному випадку, судом визначений розмір моральної шкоди, спричиненої позивачці, в сумі 20 000 грн., з яких межами відповідальності страховика - СТзДВ " Гарантія " охоплюється відповідно до правил пунктів 9.3. ст 9 Закону України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір відшкодування в сумі 5000 грн., а різниця між зазначеними сумами в розмірі 15 000 грн. (20 000 - 5000 ) повинна бути відшкодована відповідачем [PERSON] особою, з якою винуватець ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди на користь чоловіка [PERSON] [PERSON] та неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] суд вважає, що позивачами не надано достатніх доказів спричинення такої шкоди з огляду на наступне. Відповідно до роз»яснень, які містяться в п.3 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 p. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Однак, позивачем [PERSON] жодним чином не вказано та не надано на підтвердження цього належних та допустимих доказів щодо того, в чому конкретно полягає завдана йому моральна шкода, які саме моральні чи фізичні страждання можливо понесені , чи може мали місце інші негативні явища. Коли саме, якщо такі взагалі мали місце, понесені страждання (інші негативні явища), в який період, їх тривалість, до яких наслідків це призвело, тощо. До того ж, позивачем взагалі не вказується про співмірність нібито завданої йому шкоди з тим розміром відшкодування моральної (немайнової) шкоди, яку визначено в позовній заяві. Адже, такий розмір визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких він зазнав, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи, наведене підстави для відшкодування на користь позивача [PERSON] моральної шкоди, відсутні, оскільки є необґрунтованими і не доведеними. Син позивачів [PERSON] на момент ДТП досяг річного віку ( а не 5-ти місячного віку як стверджують у позові позивачі ) і за своїм віком не міг розуміти, що сталося з матір"ю , учасником ДТП не був. Дочка [PERSON] досягла віку 5 років, свідком чи учасником ДТП вона теж не була, за своїм віком також не могла розуміти що сталося з матір"ю. Виходячи з їх віку вони не спроможні оцінити відповідну стресову подію на рівні свідомості дорослої людини. Позивачами не надано жодного доказу спричинення дітям моральних, душевних страждань у зв"язку з чим позовні вимоги про стягнення на їх користь моральної шкоди задоволенню також не пілягають. Враховуючи, що позивачі звільнені від сплати судового збору, підлягає стягненню з відповідачів СТзДВ " Гарантія" та [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі пропорційному задоволеним вимогам відповідно до ст.. 88 ЦПК України, а саме : з СТзДВ " Гарантія" - 48 гр.72 коп., [PERSON] - 194 грв 88 коп. ( 243,60 грв. : 5 = 48, 72 грв. ; 243,60 грв. - 48,72 грв.= 194,88 грв.)

Outcome: partial