Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), звернулася з позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай), з вимогою визнати за позивачем право на земельну частку (пай) КСП ім. Чапаєва с. Нова Прилука Липовецького району у землях Староприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області, в розмірі земельної частки (паю) 3,1470 умовних кадастрових га, як члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім. Чапаєва с. Нова Прилука, вартістю 36613,79 гривень, виділивши земельну ділянку (пай) із земель запасу чи резерву Староприлуцької сільської ради. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. В період часу з 21.06.1994 по 19.02.2000 позивач працювала за спеціальністю завідуюча пекарні на колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Чапаєва с. Нова Прилука Вінницького (колишня назва до реорганізації - Липовецького) району Вінницької області. На момент видачі колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Чапаєва с. Нова Прилука державного акту на право колективної власності на землю від 21.12.1995, вона була членом КСП ім. Чапаєва, проте з невідомих причин її не було включено до списку громадян-членів КСП ім. Чапаєва с. Нова Прилука, що додається до державного акту, у зв`язку з чим позивачу не було видано сертифікат про право на земельну частку (пай). Оскільки на даний момент проект розподілу земельних часток (паїв) розроблений та затверджений, земля, що передавалася КСП ім. Чапаєва у колективну власність розподілена, інші його члени вже отримали державні акти, вирішення питання про виділення земельної частки (паю) можливе за рахунок земель запасу або резерву Староприлуцької сільської ради. Про порушення права позивача на отримання земельної ділянки (пай) та те, що її прізвище не було внесено до вищевказаного списку, і про те, що має право на земельну частку (пай), вона дізналась лише в 2018 році. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 09.09.2020 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також витребувано докази по справі. Ухвалою суду від 09.12.2020 замінено неналежного відповідача - Староприлуцької сільської ради Вінницької області на належного Турбівську селищну раду Вінницького району Вінницької області. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак представник надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, покладається на розсуд суду. Ухвалою суду від 02.03.2021 застосовано заходи процесуального примусу шляхом тимчасового вилучення доказів у третіх осіб. Ухвалою суду від 02.07.2021 залучено до участі у справі правонаступника Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області яким є Вінницька районна державна адміністрація Вінницької області. До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано. Ухвалою суду від 22.07.2021 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та не з`явилась, однак надала суду заяву, в якій просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як зазначено в позові, 21.06.1994 позивач був прийнятий на роботу в колгосп ім. Чапаєва с. Нова Прилука, Вінницького (раніше Липовецького) району Вінницької області, що підтверджується копією з трудової книжки колгоспника (а.с. 14). 21.12.1995 було видано Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Чапаєва с. Нова Прилука Липовецького району Вінницької області, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації державних актів на право колективної власності за №12. На момент розпаювання земель та складання списків пайовиків [PERSON] , з 17.02.1995 перебувала в членах КСП ім. Чапаєва та відповідно до Указу Президента України №720 від 08.08.1995 мала повне право на отримання землі, однак під час складання списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю її прізвище було помилково пропущено, в зв`язку з чим вона не отримала земельну частку (пай). Позивач була членом КСП ім. Чапаєва с. Нова Прилука, а її звільнення було розглянуто 19.02.2000 на загальних зборах таким чином на час отримання Державного акту КСП ім. Чапаєва, а тому вона мала право на частку земельного паю. Тому позивач змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. Суд, з огляду на встановлені обставини та зміст спірних правовідносин, вирішуючи питання про визнання за позивачем права на земельну частку (пай), виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У силу вимог ст. 10 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди. Право підприємства на земельну ділянку зберігається при входженні його до складу агропромислових об`єднань, комбінатів, агрофірм та інших формувань. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 за № 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додасться до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 за № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті у спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 за № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток паїв» місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток паїв» нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Згідно п. 21 Прикінцевих положень до ЗК України установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач до розпаювання земель колективної власності була прийнята до членів колгоспу ім. Чапаєва, де пропрацювала до 19.02.2000, при цьому вона добровільно не виходила та не була виключена з членів товариства на момент передачі землі у колективну власність у 1995 році та видачі 21.12.1995 державного акту на право колективної власності КСП ім. Чапаєва, про що було зроблено запис у книзі реєстрації за №12 (рішення про виключення [PERSON] з членів колгоспу суду не надано, інші відомості у суду відсутні), в зв`язку з чим набула право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі площею 3,1470 в умовних кадастрових гектарах з дня видачі цього акта відповідно до положень ст.1-3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Враховуючи, що передача земельних ділянок у власність громадян на території сіл, селищ, міст відноситься до повноважень відповідних рад, земельна ділянка [PERSON] відповідно до положень ст.ст. 12, 19, 25 Земельного Кодексу України, ст.ст. 5, 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" має бути виділена з земель резерву або запасу комунальної власності Староприлуцької сільської ради Вінницького (колишня назва до реорганізації Липовецького) району Вінницької області. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права на земельну частку (пай), ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved