Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON]І.) звернулась до Валківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]С.), в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. на кожну дитину щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з дня пред'явлення даного позову і до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття, а саме до 2034 року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 18 жовтня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач є інвалідом третьої групи, яка є робочою, отримує виплати по інвалідності та займається підробітком, однак, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування заперечень зазначив, що він є інвалідом третьої групи та отримує соціальну допомогу по інвалідності у розмірі 1452,00 грн. на місяць, не працює. Коштів, які він отримує як соціальну допомогу по інвалідності вистачає йому лише на ліки та предмети першої необхідності. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 жовтня 2014 року між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-ВЛ № 401501, виданим Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області (а.с. 6). Згідно свідоцтв про народження, сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Гонтово-Ярської сільської ради Валківського району Харківської області від 13.11.2017 року № 262, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає разом із малолітніми дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в житловому будинку № 46 по вулиці Першотравневій в с. Гонтів Яр Валківського району Харківської області (а.с. 7). [PERSON] є інвалідом третьої групи, загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01.02.2018 року, що підтверджується Довідкою до акту огляду МСЕК Серії 12 ААА № 453899 (а.с. 27). Відповідно довідки УПСЗН Валківської РДА Харківської області від 18.12.2017 року № 01-100/1069 [PERSON] отримав державну соціальну допомогу інвалідам третьої групи у червні 2017 року - 1312,00 грн., у липні 2017 року - 1312,00 грн., у серпні 2017 року - 1312,00 грн., у вересні 2017 року - 1312,00 грн., у жовтні 2017 року - 1452,00 грн., у листопаді 2017 року - 1452,00 грн., всього у розмірі 8152,00 грн. Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоровя, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст. 184 Сімейного кодексу України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приписами\~статті 182 Сімейного кодексу України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років: з 1 січня 2018 року становить 1492 грн. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 746 (сімсот сорок шість) грн. 00 коп. на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому, доводи позивача про те, що вдповідач має підробіток та отримує від нього прибуток, з якого має можливість спалачувати аліменти на кожну дитину у визначеному позивачем розмірі, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами. Згідно ч. 2\~ст. 184 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Одночасно, суд роз'яснює, що відповідно до приписів ст. 196 Сімейного кодексу України у \~разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання даного позову, сума судового збору у розмірі 640,00 грн., відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial