Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач звернувсь до суду із вищевказаним позовом, який мотивував тим, що відповідно до Договору дарування від 05.04.1988 року він є власником ? частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (далі - домоволодіння). За вказаною адресою, 12.09.1987 року наказом Турбівського цукрокомбінату №267 позивачу було виділено 0,08 гектарів землі, при цьому батько позивача - [PERSON], також передав йому під город 0,08 гектарів. Для виготовлення землевпорядної документації на вказану земельну ділянку позивач звернувсь до спеціалізованого підприємства, яке повідомило, що 07.08.1996 року 9 сесія 22 скликання Турбівської с/р передала [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,32 гектарів по [ADDRESS]. В подальшому, 12.03.2010 року рішенням 25 сесії 5 скликання Турбівської с/р була затверджена землевпорядна документація, у зв'язку з чим на ім'я [PERSON] було видано Державний акт серії [NUMBER] про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1500 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована за адресою: [ADDRESS], а також Державний акт серії [NUMBER] про право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 02.03.2016 року [PERSON], всупереч пункту 15 Розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України, відчужила [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]). Позивач вважає, що оформлення [PERSON] права власності на земельну ділянку для ОСГ по [ADDRESS] та подальше її відчуження [PERSON], порушує його права як користувача земельної ділянки на її приватизацію. Для відновлення порушених прав позивач просить суд: 1 Визнати незаконним та скасувати рішення 9 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради від 07.08.1996 року "Про приватизацію земельних ділянок" в частині передачі безкоштовно у приватну власність земельних ділянок [PERSON] в розмірі 0,32 гектарів по [ADDRESS]; 2 Визнати незаконним та скасувати рішення 25 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 12.03.2010 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку" в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] в розмірі 0,15 гектарів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]; 3 Визнати незаконним та скасувати рішення 25 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 12.03.2010 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку" в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] в розмірі 0,1141 гектарів для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]; 4 Визнати недійсним Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] площею 0,1500 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), який 15.06.2010 року видано на ім'я [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку; 5 Визнати недійсним Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), який 15.06.2010 року видано на ім'я [PERSON] для ведення особистого селянського господарства; 6 Визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), що знаходиться в [ADDRESS], який 02.03.2016 року укладено між [PERSON] та [PERSON]; 7 Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1500 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]) від 15.06.2010 року, що знаходиться в [ADDRESS] на ім'я [PERSON]; 8 Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]) від 15.06.2010 року, що знаходиться в [ADDRESS] на ім'я [PERSON]; 9 Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]) від 02.03.2016 року, що знаходиться в [ADDRESS] на ім'я [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подала до суду письмові заперечення в яких вказала, що позивач не позбавлений права на визнання за ним права власності на частину земельної ділянки пропорційно до частки права власності на будинок, а тому обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є невірним, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог просила суд відмовити, а справу розглянути у її відстуність. Відповідач [PERSON] подала до суду письмові заперечення в яких вказала, що у відповідності до частини 4 статті 120 ЦК України право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності на житловий будинок. За таких обставин, позивач як співвласник житлового будинку не позбавлений права на визнання за ним права власності на земельну ділянку пропорційно до розміру частки у праві власності на будинок. У зв'язку з цим [PERSON] вважає, що позивач обрав невірний спосіб відновлення своїх прав. В судовому засіданні [PERSON] та її представник просили суд в задоволенні позову відмовити з підстав вказаних в письмових запереченнях. Представник Турбівської селищної ради будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання призначене на 31.03.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Державний реєстратор управління економіки Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області подала до суду заяву про розгляду справи у її відсутність. Будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи (а.с. 192), представник Головне управління Держгеокадастру у Вінницької області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що 05.04.1988 року на підставі Договору дарування [PERSON] набув у власність ? частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], співвласником іншої частини домоволодіння є [PERSON] 20.09.2009 року рішенням 24 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради "Про дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки" [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговуванням жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS]. Розглянувши звернення [PERSON] щодо виготовлення технічної документації, 01.11.2016 року Державне підприємство Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою повідомило позивача, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1500 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), що знаходиться в [ADDRESS], перебуває у власності [PERSON] на підставі Державного акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, а земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), що знаходиться в [ADDRESS], перебуває у власності [PERSON] У зв'язку з цим розробити проект землеустрою за рішенням 24 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради не представляється можливим. Судом встановлено, що 07.08.1996 року 9 сесія 22 скликання Турбівської селищна Рада народних депутатів Липовецького району Вінницької області передала у приватну власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,32 гектарів по [ADDRESS]. 28.12.2009 року 23 сесія 5 скликання Турбівської селищної ради внесла часткові зміни до рішення 9 сесії 22 скликання Турбівської селищної Ради народних депутатів від 07.08.1996 року, а саме слова "для ведення особистого підсобного господарства" замінено словами "для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого селянського господарства", а також викладено рішення в такій редакції: Передати безкоштовно у приватну власність [PERSON] по [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,15 гектарів для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також 0,17 гектарів для ведення особистого селянського господарства. 12.03.2010 року рішенням 25 сесії 5 скликання Турбівської с/р "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку" затверджено технічну документацію із землеустрою, у зв'язку з чим на ім'я [PERSON] було видано Державний акт серії [NUMBER] про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1500 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована за адресою: [ADDRESS], а також Державний акт серії [NUMBER] про право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована за вищевказаною адресою. 02.03.2016 року [PERSON] уклала з [PERSON] Договір купівлі-продажу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Оскільки земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] в смт. Турбів перебуває у власності [PERSON], а земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою знаходиться у власності [PERSON], позивач не може розробити проект землеустрою з метою їх приватизації, що стало приводом для звернення до суду з зазначеним позовом. Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вирішив, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України (Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009). Статтею 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. У пункті 5 Рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Суд встановив, що рішення 9 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради від 07.08.1996 року "Про приватизацію земельних ділянок" в частині передачі безкоштовно у приватну власність земельних ділянок [PERSON] в розмірі 0,32 гектарів по [ADDRESS], рішення 25 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 12.03.2010 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку" в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] в розмірі 0,15 гектарів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], а також в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] в розмірі 0,1141 гектарів для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS], є ненормативними правовими актами одноразового застосування, які вичерпали свою дію фактом їх виконання. Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення вичерпало свою дію шляхом виконання. Отже, його скасування не породжує наслідків для позивача, як власника частини домоволодіння, яке розташоване на спірній земельній ділянці, оскільки у [PERSON] виникло право власності на земельну ділянку і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах, яким є Державний акт серії [NUMBER] про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1500 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), а також Державний акт серії [NUMBER] про право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]). Враховуючи зазначене суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав в частині визнання незаконними та скасування рішень не забезпечує їх реального захисту, у зв'язку з чим в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до статті 106-1 ЗК Української УРС (1970 року в редакції на момент набуття позивачем права власності на частку в домоволодінні) перехід права власності на будівлю, розташовану в сільському населеному пункті, не тягне за собою переходу права користування присадибною земельною ділянкою. Надання присадибної земельної ділянки особі, до якої перейшло право власності на будівлю, провадиться на загальних підставах відповідно до вимог цього Кодексу. До набуття право власності на ? частки домоволодіння, за рішенням Турбівського цукрокомбінату від 12.09.1987 року № 267 (а.с. 12) в користування [PERSON] було виділено земельну ділянку по [ADDRESS] біля половину будинку площею 0,08 гектарів. За відсутності погодження землекористувачів земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння, всупереч вимог частини 6 статті 118 ЗК України, [PERSON] оформила на своє ім'я Державний акт серії [NUMBER] про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1500 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]). З зазначеного слідує, що право [PERSON] як землекористувача спірної земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння є порушеним, у зв'язку з чим підлягає відновленню шляхом визнання Державного акту серії [NUMBER] недійсним та скасування запису про державну реєстрацію прав від 15.06.2010 року на земельну ділянку площею 0,1500 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), що знаходиться в [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Особа, яка є співвласником домоволодіння має право на користування земельною ділянкою на якій воно розміщене, тобто [PERSON] має право на користування земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Право співвласника домоволодіння на користування земельною ділянкою на якій воно розміщене не поширюється на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Таким чином для [PERSON], яка була зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельну ділянку із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS], погодження [PERSON] отримувати не потрібно було, оскільки він не є її землекористувачем. Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]) відповідно до закону, а тому підстав для визнання недійсним Державного акту серії [NUMBER] не має як і не має підстав для скасування запису про державну реєстрацію прав на вказану земельну ділянку. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки [PERSON] не має будь-яких прав на земельну ділянку для ведення особистого сільськогосподарського господарства (кадастровий номер [NUMBER]), суд дійшов висновку, що Договір купівлі-продажу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), який укладений 02.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON], не порушує прав чи інтересів позивача, а відтак в суду відсутні підстави для визнання його недійсним як і скасування запису про державну реєстрацію прав на вказану земельну ділянку. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial