Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Заявниця звернулася до Яготинського районного суду, заінтересовані особи: приватний нотаріус Яготинського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги обгрунтувала наступним. Вона є донькою [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. В силу ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері. В передбачений законодавством шестимісячний термін вона звернулася до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В. із заявою про прийняття спадщини за законом. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - діти померлої [PERSON] також є спадкоємцями першої черги за законом, проте, на день її звернення до нотаріуса лише [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований за однією адресою разом із померлою матір"ю на день її смерті. Під час перегляду нотаріусом документів з"ясувалося, що у свідоцтві про її народження відповідними посадовими особами дані про її матір зазначені як " [PERSON] ", в той же час у свідоцтві про смерть дані про її матір записані як " [PERSON] ". Дана обставина не дає їй можливості підтвердити родинні відносини зі спадкодавцем. Просила встановити, що вона є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання заявниця та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник заявниці звернулася до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у їх відсутності, заяву підтримала та просила її задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в заявах до суду просили розглянути справу у їх відсутності, проти заяви не заперечували. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства » ) . В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В силу п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхід\-не заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоц\-тва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не вправі відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадського стану. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні установлено, що заявниця є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] , (копія свідоцтва про смерть, а.с. 5, копія свідоцтва про народження заявниці, а.с.10). В силу ст. 1261 ЦК України заявниця є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері. В передбачений законодавством шестимісячний термін вона звернулася до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В. із заявою про прийняття спадщини за законом. Проте, під час перегляду нотаріусом документів з"ясувалося, що у свідоцтві про народження заявниці відповідними посадовими особами дані про її матір зазначені як " [PERSON] ", в той же час у свідоцтві про смерть її матері дані про померлу вказані як " [PERSON] ". З копій правовстановлюючих документів, наявних у матеріалах справи, а саме, з копії трудової книжки матері заявниці, копії паспорту заявниці, копії свідоцтва про народження заявниці, (а.с. 6,7,10) вбачається, що заявниця народилася [INFO] у с. Гензерівка Яготинського району Київської області, її матір [PERSON] , починаючи із 1966 р. працювала в с. Гензерівка у радгоспі "Лемешівський", який у подальшому перейменований у "Гензерівський", дані про заявницю та її матір у правовстановлюючих документах співпадають, допущена помилка лише у написанні імені матері заявниці у свідоцтві про народження останньої. Оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно установлено, що [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв"язку з чим є всі підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved