Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися суд з позовом до відповідачів ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА», КП «МІСЬКАВТОТРАНС» Тернопільської міської ради, третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 25.08.2015 року навпроти будинку №96 по вул. Ст. Бандери в м. Тернополі водій КП «МІСЬКАВТОТРАНС» [PERSON], керуючи автобусом «Богдан А091» державний номерний знак [NUMBER], допустив наїзд на пішохода [PERSON] Від отриманих травм їхня дружина та мати [PERSON] загинула. Порушене за даним фактом кримінальне провадження №12015210010002327 постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області від 30.11.2016 року закрито за відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. На момент ДТП водій [PERSON] перебував у трудових відносинах з КП «МІСЬКАВТОТРАНС», а його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА». У відповідності до ст.ст.23, 979, 1172, 1187 ЦК України, Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачі мають право на відшкодування завданої моральної шкоди, а тому просять стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» 14616 гривень страхового відшкодування за завдану моральну шкоду та 300000 грн. в якості компенсації моральної шкоди з КП «МІСЬКАВТОТРАНС». В ході судового розгляду позивачі подали заяву про збільшення позовних від 21.09.2017 року, відповідно до якої просять стягнути солідарно на їхню користь з ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» 14616 гривень страхового відшкодування за завдану моральну шкоду та в користь [PERSON] 31230 грн. витрат на встановлення надмогильного пам»ятника, а також стягнути з КП «МІСЬКАВТОТРАНС» в користь кожного із позивачів по 100000 грн. компенсації завданої моральної шкоди. В подальшому, 04.12.2017 року від позивачів надійшла заява про зменшення позовних вимог, з якої слідує, щоПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» виплачено позивачам 14616 гривень страхового відшкодування завданої моральної шкоди. Враховуючи наведене [PERSON], [PERSON], [PERSON] просять стягнути на їхню користь з КП «МІСЬКАВТОТРАНС» по 100000 грн. компенсації завданої моральної шкоди кожному та з ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» в користь [PERSON] 31230 гривень витрат на встановлення надмогильного пам»ятника. Відповідачем КП «МІСЬКАВТОТРАНС» Тернопільської міської ради подано відзив на позов, в якому зазначено, що в ході розслідування у кримінальному провадженні №12015210010002327 встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.08.2015 року по вул. Ст. Бандери, 96 у м. Тернополі є факт непереборної сили, що діяла на водія КП «МІСЬКАВТОТРАНС» [PERSON] та грубої необережності з боку потерпілої [PERSON] Враховуючи те, що вказане кримінальне провадження закрито у зв»язку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та наявності в діях потерпілої [PERSON] грубої необережності, вважають, що в силу вимог ст.ст. 440-450 ЦК України підстави для стягнення з КП «МІСЬКАВТОТРАНС» моральної шкоди в користь позивачів відсутні. Позивач [PERSON] та його представник-адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали із врахуванням заяви про зменшення вимог та просять їх задовольнити у повному обсязі. Від позивачів [PERSON], [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача КП «МІСЬКАВТОТРАНС» Тернопільської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить у задоволенні позову відмовити, з підстав, викладених у відзиві на позов. Від ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» надійшли письмові заперечення на позов із клопотанням про розгляд справи у відсутності їхнього представника. У задоволенні позову просять відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з»явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом, 25.08.2015 року близько 09 год.30 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем «Богдан А091» державний номерний знак [NUMBER] та рухаючись по просп. Ст. Бандери, навпроти будинку №96, в напрямку вул. Руської м. Тернополя від с. Смиківці Тернопільського району, допустив наїзд на пішохода [PERSON], з подальшим стисненням між двома площинами. Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 25.08.2015 року за №12015210010002327 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. [PERSON] від отриманих в результаті ДТП тілесних ушкоджень померла на місці пригоди, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №207783, виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 09.06.2016 року. Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області Марченко О.Я. від 30.11.2016 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12015210010002327 від 25.08.2015 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв»язку із відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто відсутності в діях водіях [PERSON] порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть [PERSON] Як вказано у постанові, причиною настання дорожньо-транспортної пригоди були обставини, які пов»язані із виходом пішохода [PERSON] на проїзну частину дороги, в порушення пунктів 4.10,4.14 ПДР України, які зобов»язували її перед виходом на проїзну частину, із-за будь-яких об»єктів, що обмежують оглядовість, впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються та забороняли виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, унаслідок чого водій автобуса «Богдан А091» [PERSON] об»єктивно не був спроможний її виявити, а відтак позбавлений технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування уникнути наїзду з подальшим стисненням між двома площинами. Таким чином, в діях [PERSON] не встановлено порушень вимог ПДР України, які б перебували у прямому причинно-наслідковому зв»язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, чи призвели до виникнення даної ДТП. Як вбачається із матеріалів справи, на момент ДТП 25.08.2015 року [PERSON] перебував у трудових відносинах із КП «МІСЬКАВТОТРАНС» Тернопільської міської ради, що стверджується наказом про прийняття на роботу №196-К від 09.07.2015 року і за ним був закріплений транспортний засіб «Богдан А091» державний номерний знак [NUMBER]. У відповідності до положень ст.ст.16, 23 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Згідно ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особі, відшкодовується її чоловікові(дружині), батькам(усиновлювачам), дітям(усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім»єю- ч.2 ст.1168 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових) обов»язків. Як зазначено у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого-ч.5 ст.1187 ЦК України. Відповідно до роз»яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Як зазначено у п. 7 даної постанови при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов'язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди). У судовому засіданні встановлено, що від отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 25.08.2015 року тілесних ушкоджень дружина позивача [PERSON] та мати позивачів [PERSON], [PERSON]-[PERSON] померла на місці пригоди. За таких обставин, враховуючи те, що на момент ДТП водій [PERSON] перебував у трудових відносинах із КП «МІСЬКАВТОТРАНС» Тернопільської міської ради, яке є законним володільцем транспортного засобу «Богдан А091» державний номерний знак [NUMBER], і в ході судового розгляду відповідачем не доведено, що дорожньо-транспортнна пригода відбулась внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути в користь позивачів моральну шкоду, завдану смертю члена їхньої сім»ї. При визначенні розміру завданої моральної шкоди суд враховує глибину моральних стражданьпозивачів, пережитих ними у зв»язку зі непоправною втратою матері та дружини та зусилля, які їм необхідно було докласти для налагодження свого подальшого життя, а тому, виходячи із засад розумності, добросовісності та справедливості, приймаючи до уваги відсутність вини в діях [PERSON], а також те, що визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірним із заподіяною шкодою та підлягає зменшенню у зв»язку із грубою необережністю потерпілої, а тому суд вважає, що в користь позивачів слід стягнути з КП «МІСЬКАВТОТРАНС» Тернопільської міської ради грошове відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 90000 гривень, тобто по 30000 гривень кожному із позивачів. Таким чином, в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4358980 від 03.07.2015 року цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу марки «Богдан А091» державний номерний знак [NUMBER], була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА». Виходячи із суті ЗУ "Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 01.07.2004 року, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров"ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (заподіювачів шкоди)-ст.3 Закону. У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 22.1. ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року(надалі-Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 23 Закону №1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Пунктом 27.1 ст. 27 Закону №1961-IV передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страховоговипадку, і виплачується рівними частинами-п.27.3 ст.27 Закону №1961-IV. Відповідно п. 27.4 ст.27 Закону №1961-IV страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Як слідує із повідомлення ПрАТ Страхова компанія «ПРОВІДНА» №17-05/8063 від 29.06.2017 року страховиком відшкодовано позивачам моральну шкоду у розмірі 14616 грн. Відповідно до наданих позивачем [PERSON] квитанцій ТзОВ «Терноліт» від 20.06.2017 року та 09.08.2017 року загальні витрати на придбання та установку надгробного пам»ятника становлять 31200 гривень. З врахуванням наведеного, суд вважає, що з ПрАТ Страхова компанія «ПРОВІДНА» в користь [PERSON] слід стягнути 31200 гривень в якості компенсації понесених витрат на спорудження надгробного пам»ятника на могилі [PERSON] Таким чином, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з КП «МІСЬКАВТОТРАНС» Тернопільської міської ради на користь позивачів 90000 гривень грошового відшкодування завданої моральної шкоди, по 30000 гривень кожному із позивачів, а також стягнення з ПрАТ Страхова компанія «ПРОВІДНА» в корсить позивача [PERSON] 31200 гривень витрат на спорудження надгробного пам»ячника. В силу вимог ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в доход держави судові витрати по справі, а саме: з ПрАТ Страхова компанія «ПРОВІДНА» 640 грн. судового збору за заявлені позовні вимоги немайнового характеру та з КП «МІСЬКАВТОТРАНС» Тернопільської міської ради640 грн. судового збору за заявлені позовні вимоги майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial