Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив до суду позов до Мишковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON] та після померлої [INFO] року [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON] та після померлої [INFO] року [PERSON], яким належали по ? частині житлового будинку з господарскими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області. Вказане будинковолодіння є колгоспним двором, однак, при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, державним нотаріусом відмовлено йому ([PERSON]) у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. З цих підстав позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Від відповідача Мишковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, не заперечують щодо задоволення позовних вимог. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти: Згідно Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого 30 липня 1990 року Виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області РСР на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів №146 від 25 липня 1990 року, цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, що складається з двох членів, головою якого є [PERSON]. Із інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №641 виданої 28 вересня 2016 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації вбачається, що станом на 26 вересня 2016 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] рахується за [PERSON], [PERSON]. Станом на 01 січня 2013 року право власності на майно було зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого Тернопільською районною радою 30 липня 1990 року на підставі рішення виконкому №146 від 25 липня 1990 року. Також, як слідує із інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №642 виданої 28 вересня 2016 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 26 вересня 2016 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] рахується за [PERSON], [PERSON]. Станом на 01 січня 2013 року за [PERSON] державна реєстрація будинковолодіння [ADDRESS] в бюро не проведена. [INFO] року помер [PERSON], про що Мишковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області зроблено актовий запис №06 від 02 квітня 2013 року та видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. 18 січня 2012 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно, яке належатиме йому на день смерті заповів [PERSON]. Вказаний заповіт посвідчений секретарем Мишковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Фарина О.Б. та зареєстрований в реєстрі за №05. В матеріалах спадкової справи №448/2013 заведеної після смерті [PERSON], померлого [INFO] року міститься заява [PERSON] від 04 вересня 2013 року посвідчена головою Мишковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, згідно якою [PERSON] відмовилась від обов'язкової частки у спадщині та спадкування за законом після смерті [PERSON]. 04 вересня 2013 року [PERSON] подав до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON] Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори №4996/02-14 від 23 листопада 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. [INFO] року померла [PERSON], про що Мишковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області зроблено актовий запис №10 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] 18 січня 2012 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, яке належатиме їй на день смерті заповіла [PERSON]. Вказаний заповіт посвідчений секретарем Мишковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Фарина О.Б. та зареєстрований в реєстрі за №04. 20 вересня 2016 року 04 вересня 2013 року [PERSON] подав до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON] Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори №4995/02-14 від 23 листопада 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], у зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. Відповідно до довідки №1091 виданої 24 листопада 2016 року виконкомом Мишковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] рахується за [PERSON], яка померла [INFO] року. На день смерті [PERSON] проживала одна та була зареєстрована в житловому будинку разом з [PERSON], який помер [INFO] року. На даний час у вказаному будинку ніхто не зареєстрований. Станом на 01 липня 1990 року - двір колгоспний, членами двору були: [PERSON] - голова двору, померла [INFO] року, [PERSON] - син, помер [INFO] року. 26 вересня 2016 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області. Замовником технічної інвентаризації у вказаному технічному паспорті зазначено [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, будинковолодіння [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області складається із: А - житлового будинку; 1960 року побудови; А1 - житлової прибудови, 1983 року побудови; Цп - цокольний поверх; Б - хлів, 1960 року побудови; В - господарська будівля; Г - вбиральня; К - криниця; 1 - хвіртка; 2 - ворота; 3 - огорожа. Як вбачається із експлікації приміщень до плану житлового будинку [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області, загальна площа житлового будинку становить 11, 4 кв. м.,житлова площа - 81, 3 кв. м. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України "Про власність" застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять. Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України, (далі - ЦК України) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Як слідує із викладених у позовній заяві обставин, [PERSON] не вчиняв жодних дій щодо державної реєстрації своїх речових прав на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами №7, що знаходиться по [ADDRESS] хоча фактично постійно проживав у ньому. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Положеннями пункту 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. вищевказаного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок на сьогоднішній день не можливо, оскільки власник будинку помер. Таким чином, у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на вказаний житловий будинок спадкоємець [PERSON] позбавлений можливості реалізувати свої права шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення його позовних вимог - визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON] та померлої [INFO] року [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved