Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Представник управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування переплаченої суми по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім`ям. З врахуванням збільшених позовних вимог, останній обгрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач звернулась до Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям». Дана державна соціальна допомога була призначена на період з 01.10.2017 по 31.03.2018. Відповідно до інформації від 05.02.2018, наданої Тульчинською філією Немирівської ОДПІ, та довідки №32 від 13.02.2018, наданої Томашпільською філією ПрАТ "Зернопродукт МХП", відповідачу вищевказаним підприємством були нараховані в ІІІ кварталі 2017 року доходи за ознакою доходу 126 "Додаткове благо" в розмірі 3428,57 грн та за ознакою 169 "Благодійна допомога" в розмірі 2240 грн. Однак, при поданні відповідачем заяви від 17.10.2017 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, нею не було вказано у декларації про нараховані доходи і дані доходи не були включені до сукупного доходу сім`ї, що, відповідно, вплинуло на визначення розміру допомоги. Листами №797/01-07 від 10.04.2018та №1799/01-07 від 30.07.2018 відповідача було повідомлено про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. Однак, на момент звернення до суду, надміру виплачена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям відповідачем повернута не була, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача надміру виплачену суму державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 6453,54 грн та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнала, просить відмовити в задоволенні позову. Також пояснила, що на момент звернення до позивача за призначенням допомоги, нею подавались всі необхідні документи, які були враховані при призначені даної допомоги. Станом на день подання її заяви доходів, про які вказує позивач вона не отримувала. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії заяви [PERSON] про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг від 17.10.2017 №54631 (а.с.4), Управлінням соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації їй було призначена державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї на період з 01.10.2017 по 31.03.2018. Відповідно до даної заяви відповідач була обізнана про те, що подані нею відомості про доходи та майно, що вплинули чи могли вплинути на рішення щодо надання соціальної допомоги, будуть перевірені згідно з чинним законодавством України, а також вона була повідомлена, про те, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги, вона зобов`язується повідомити про це Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністації. Згідно копії довідки від 12.03.2018 Вих.№29, виданої Томашпільською філією ПрАТ "Зернопродукт МХП"(а.с.12) вбачається, що [PERSON] оренда плата за земельний пай у 2017 році нарахована в сумі 9625,69 грн., утримано прибуткового податку в сумі 1732,62 грн, утримано військового збору в сумі 144,39 грн. За оренду майнового паю у 2017 році сума не нараховувалась. Згідно копії довідки від 13.03.2018 Вих.№32, виданої Томашпільською філією ПрАТ "Зернопродукт МХП" (а.с.13) вбачається, що [PERSON] в 2017 році нараховано благодійну допомогу в сумі 3428,57 грн, утримано прибуткового податку в сумі 617,14 грн, утримано військового збору в сумі 51,43 грн. Виплачено нецільової благодійної допомоги в сумі 2240 грн. Відповідно до копії акту проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальної допомоги від 21.03.2018 (а.с.11) вбачається, що проведеною перевіркою Тульчинським управлінням соціального захисту населення було виявлено, що [PERSON] Томашпільською філією ПрАТ "Зернопродукт МХП" у ІІІ кварталі 2017 року були нараховані доходи за ознакою доходу 126 "Додаткове благо" в розмірі 3428,57 грн та за ознакою 169 "Благодійна допомога" в розмірі 2240 грн. При поданні останньою заяви 17.10.2017 для призначення державної соціальної допомоги, вона не вказала в декларації про нараховані доходи і вони не були включені до сукупного доходу сім`ї при призначенні державної соціальної допомоги. На підставі вищевказаного акту проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальної допомоги від 21.03.2018 було проведено перерахунок призначеної [PERSON] допомоги, в результаті якого визначено надміру виплачені коштів в розмірі 5668,56 грн, які підлягають поверненню, про що свідчить копія листа начальника відділу виплати та автоматизованої обробки інформації від 06.04.2018 (а.с.14) Згідно копії розрахунку переплати, наданого представником позивача (а.с.37), розмір переплати відповідача з жовтня 2017 року по березень 2018 року становить 6453,54 грн. Відповідно до копії листів №797/01-07 від 10.04.2018 (а.с.9) та №1799/01-07 від 30.07.2018 (а.с.10) відповідачу на адресу: [ADDRESS] , було направлено повідомлення про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення і запропоновано повернути кошти в розмірі 5668,56 грн. У добровільному порядку надмірно виплачену державну соціальну допомогу відповідач так і не повернула, в зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний дохід нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. Статтей 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» передбачено, що заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються, зокрема: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім`ї; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; довідка про наявність та розмір земельної частки (паю). Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією податкових органів. Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям", здійснюється відповідно до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250 (надалі - Порядок). За правилами ч.4 ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», п.25 та п.28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення припиняють виплату допомоги, визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення, про що повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї, а у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки, вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. За змістом зазначеної норми, допомога, в даному випадку державна соціальна допомога, не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Таким чином, повернення надмірно сплаченої суми державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Між тим, представником позивача на підтвердження позовних вимог надано копію декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначеням усіх видів соціальної допомоги від 21.03.2018, в той час як державна соціальна допомога признача на період з 01.10.2017 по 31.03.2018. Тобто, декларація за жовтень 2017 року, яка мала б бути подана разом із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг від 17.10.2017 №54631 представником позивача суду не надана, що позбавляє суд встановити, які саме відомості були зазначені у відповідній декларації відповідачем. Також в судовому засіданні встановлено, що декрарація від 21.03.2018 всупереч вимогам чинного законодавства України була заповнена працівником Управління соцільнього захисту населення Тульчинської райдержадміністрації, а не відповідачем, а також те, що повідомлення про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення №797/01-07 від 10.04.2018 (а.с.9) та №1799/01-07 від 30.07.2018 (а.с.10) були направлені відповідачу не за місцем її реєстрації та проживання. Окрім цього, представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів щодо отримання відповідачем доходів в сумі 5668,56 грн. Копія довідки від 13.03.2018 Вих.№32, виданої Томашпільською філією ПрАТ "Зернопродукт МХП" (а.с.13), яка міститься в матеріалах справи лише свідчить про нарахування в 2017 році благодійної допомоги в сумі 3428,57 грн, а також виплату нецільової благодійної допомоги в сумі 2240 грн. Проте, відомостей про отримання коштів в сумі 3428,57 грн, а також, коли саме була проведена виплата нецільової благодійної допомоги в сумі 2240 грн матеріали справи не містять. Відтак, в судовому засіданні не знайшов своє підтвердження факт надмірної сплати суми державної соціальної допомоги, оскільки доказів вини відповідача, а саме, недобросовісності з її боку, зокрема надання недостовірної інформації або взагалі ненадання інформації про її доходи представником відповідача суду не надано. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зміст ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Таким чином, обов`язок по доказуванню позовних вимог і обставин, на які представник позивача посилається в обґрунтування своїх вимог, покладається на нього. Однак, в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України, представником позивача в судовому засіданні не доведено належними доказами, що відповідачем не було вказано в декларації про доходи отриманий нею дохід, який не був включений до сукупного доходу сім`ї, що, відповідно, вплинуло на визначення розміру допомоги. Оцінюючи надані представником позивача докази, суд згідно з положеннями статей 77, 79, 80 ЦПК України вважає ці докази недостатніми, оскільки на їх підставі неможливо встановити дійсні обставини справи та вони не дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Таким чином, представником позивача не надано суду безперечних і достатніх доказів, які б доводили обгрунтування позовних вимог. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в заявлених ним межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення. Оскільки в задоволення позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed