Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство "ВТБ БАНК" в особі Відділення "Київська регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ БАНК" (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № R53700368229В від 13.12.2012 р. (далі - договір), укладеного між позивачем та відповідачем, останній отримав кредит в сумі 79400,00 грн., зі сплатою 17,00 % річних на строк до 13.12.2016 р. Проте, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 79788,13 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 67093,68 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 3840,47 грн., комісії - 5367,44 грн., пені - 3486,54 грн. та витрати по сплаті судового збору . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до умов кредитного договору, відповідач отримав кредит в сумі 79400,00 грн., зі сплатою 17,00 % річних на строк до 13.12.2016 р. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно із розрахунком, заборгованість відповідача за договором становить 79788,13 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 67093,68 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 3840,47 грн., комісії - 5367,44 грн. та пені - 3486,54 грн. Відповідно до п. 9.4 кредитного договору, у випадку порушення позичальником умов договору, банк має право на дострокове повернення заборгованості за цим договором. Даючи юридичну оцінку поясненням представника позивача та доказам наявним у матеріалах справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за договором № R53700368229В від 13.12.2012 р. належним чином не виконував, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг по кредитному договору в розмірі 79788,13 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 797,88 грн.

Outcome: approved