Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

21.09.2015 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на ненадання відповідачем в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» відповіді на звернення позивача, просив суд визнати неправомірною бездіяльність відповідача та зобов'язати відповідача надати наступну інформацію на запит [PERSON] від 26.08.2015, а саме: 1) повідомити чи подавалась заява на Міжбанківську валютну біржу від Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - правонаступника Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» від 24.04.2007 конвертацію в сумі 80000,00 доларів США від заявника через Банк і купівлю української гривні; 2) повідомити чи направлялась заявка від 24.04.2007 про продаж на Міжбанківській валютній біржі в сумі 80000,00 доларів США від Позичальника через Банк на купівлю української гривні; 3) якщо направлялась заявка про продаж на Міжбанківській валютній біржі валюти, то просить вказати по якому курсу була проведена продаж валюти на гривню, яка була знята комісіїі скільки коштів зараховано в гривні після продажі вказаної суми валюти; 4) повідомити номер валютного рахунку на який банк зарахував 80 000,00 доларів США кредитних коштів; 5) надати копії меморіальних ордерів (заяви про видачу готівки) та/або платіжних доручень на оплату 80000 доларів США - на споживчі цілі; 6) надати наступні розрахунки: суму погашеного кредиту, суму нарахованих відсотків (комісії), суму сплачених відсотків (комісії), суму нарахованих ( з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій, сальдо розрахунків на дату надання інформації; 7) підтвердити повноваження особи, яка підписала кредитний договір №014/05/74/221 від 24.04.2007 від імені Банку. Протягом розгляду справи представник позивача [PERSON] змінив підстави позову, подавши відповідну заяву, згідно якої зазначив, що на запитувану позивачем інформацію від 26.08.2015 від відповідача 16.09.2015 він отримав відповідь, яку вважає безпідставною та необґрунтованою. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 20.10.2016 позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», третя особа: Національний Банк України про зобов'язання вчинити дії в частині вимог про визнання бездіяльності протиправною залишено без розгляду. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направило, про причини неявки суду не повідомило, заяви про розгляд справи у відсутність представника до суду не надходило. Направив письмові заперечення, згідно яких зазначив, що запитувана позивачем інформація відповідно до вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею і не відноситься до публічної інформації. Крім того, надання документів, які підтверджують повноваження особи, яка підписала кредитний договір, містить у собі персональні дані уповноважених представників Банку, дозвіл на розкриття яких третім особам, відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», у Банка відсутній, а тому такі документи не підлягають розповсюдженню. Також, звернув увагу, що до спірних правовідносин не застосовується Закон України « Про доступ до публічної інформації», оскільки відповідач є юридичною особою приватного права і не є суб'єктом владних повноважень, у володінні якого знаходиться така інформація. Третя особа, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника також не направила, надала суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника та одночасно просила вирішити справу відповідно до вимог чинного законодавства. За цих обставин, суд на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнавши причини неявки належним чином повідомленого відповідача неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, а також у відсутність позивача та третьої особи, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. На підставі наявних в матеріалах справи належних та допустимих письмових доказів, судом встановлено наступні обставини. 24.04.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/05/74/221, відповідно до умов якого відповідач надає позивачу суму кредиту в розмірі 88000,00 доалрів США, строком повернення 25.04.2017. (а.с.7-9) 26.08.2015 представник позивача [PERSON] звернувся до Відповідача із запитом, направивши його поштою 26.08.2015 про надання вищенаведеної інформації стосовно отримання позивачем суми кредиту в розмірі 88 000 доларів США. (а.с.10) Листом за підписом начальника відділу якості, контролю та обробки скарг Управління інформаційного обслуговування клієнтів Департаменту маркетингу, менеджменту відносин з клієнтами та електронного банкінгу АТ «Райффайзен Банк Аваль» [PERSON] №151-2-7-00/1425 від 16.09.2015 представнику позивача [PERSON] надана відповідь, якою відмовлено в наданні інформації, у зв'язку з наступними підставами. Запитувана інформація в частині даних про банківські рахунки клієнта, операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди, фінансово-економічний стан клієнта тощо, є банківською таємницею і не відноситься до публічної інформації. У зв'язку з чим, надання такої інформації не можливе. Надання копій документів, які підтверджують повноваження особи, яка підписала кредитний договір, містить у собі персональні дані уповноважених представників Банку, дозвіл на розкриття яких третім особам, відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», у Банка відсутній, а тому такі документи не підлягають розповсюдженню. Щодо надання інформації в частині суми погашеного кредиту, сплачених позичальником процентів, нарахованої пені, то вказана інформація є додатковою послугою, за надання якої передбачено сплата комісії, згідно чинних Тарифів. З іншою запитуваною представником позивача інформацією можливо ознайомитись, звернувшись в суди, де здійснювався розгляд справ про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем. (а.с.77) Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Статтею 2 Закону України "Про Національний банк України" визначено, що Національний банк є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Національний банк здійснює функції, встановлені статтями 6, 7 цього Закону. Відповідно до статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (далі - Закон про банки) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку та угодами (договорами) між клієнтом і банком. Згідно зі статтею 56 Закону про банки клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати інформацію, зокрема, щодо ціни банківських послуг, а також іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг. Відповідно до статті 56 Закону про банки Національним банком було розроблено Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які затверджені постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 (далі - Правила). Ці Правила регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту. Пунктом 2.1 Правил визначено, що банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту. З огляду на вищевказане, клієнт має право на отримання інформації про надані Банком послуги згідно з укладеним договором та законодавством України. Щодо надання інформації, яка становить банківську таємницю, слід зазначити наступне. Статтею 20 Закону України "Про інформацію" встановлено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом. Згідно зі статтею 8 Закону України "Про доступ до публічної інформації" чітко визначено, що таємною інформацією визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю. Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами. За правилом статті 60 Закону про банки, банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку. Банківською таємницею, зокрема, є операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди. Банківська таємниця може бути розкрита у порядку, визначеному статтею 62 Закону про банки. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 Закону про банки інформація, що містить банківську таємницю, може бути розкрита банками на письмовий запит або з письмового дозволу власника цієї інформації. Згідно з пунктом 3.1 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 № 267 письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю і власником якої є такий клієнт, складається за довільною формою. Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку має бути підписаний цією особою. Її підпис має бути засвідчений підписом керівника банку чи вповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально. Запит та/або дозвіл клієнта може бути включений до договору про надання банківських послуг, що укладається між клієнтом і банком. У договорі також можуть бути визначені підстави та межі розкриття банком інформації, що становить банківську таємницю клієнта. На письмовий запит власника інформації, що становить банківську таємницю або з його письмового дозволу, банк розкриває таку інформацію в обсязі, визначеному в письмовому запиті або дозволі. Аналізуючи зміст наданого представником позивача запиту від 26.08.2015, суд вважає його таким, що не відповідає вищевказаним положенням закону, а надана відповідачем відповідь на вказаний запит є обгрунтованою. Відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: dismissed