Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

28 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом 1/2 частки житлового будинку за адресою [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що [INFO] в с. Широколанівка Веселинівського району померла мати позивачки [PERSON] , смерть якої було зареєстровано 17 грудня 2014 року виконавчим комітетом Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 29. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Чоловік померлої - [PERSON] за життя визнав своє право власності на частку у спільному майні подружжя, зокрема право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2016 року по справі № 472/63/16-ц. Внаслідок цього до складу спадщини увійшла 1/2 частка вищевказаного житлового будинку. За життя [PERSON] склала заповіти, але належний їй житловий будинок не був охоплений заповітом. Право на спадкування у першу чергу отримали: -син [PERSON] , який помер [INFO] , тому в силу спадкової трансмісії його право перейшло до доньки - тобто до [PERSON] , яка спадщину прийняла шляхом подання про це заяви до нотаріуса (заява 12.05.2015 [INFO] ); -чоловік [PERSON] ; -дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса (заява від 03.04.2015 року). Згідно рішення Веселинівського районного суду у цивільній справі №472/63/16-ц від 29 березня 2016 року, яке набрало законної сили 11.05.2016 року за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] . Згідно рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області у цивільній справі №472/219/17 від 23 травня 2017 року, яке набрало законної сили 03.06.2017 року за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частку спірного житлового будинку, успадковану нею після смерті матері. Згідно рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області у цивільній справі №472/815/18 від 02 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 10.10.2018 року за [PERSON] визнано у порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частку спадкового будинку. Зважаючи на останнє рішення суду щодо розподілу спадкового майна, яке набрало законної сили і ніким не скасоване: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] припадає кожному по 1/6 частки, а всього це Ѕ частки житлового будинку. Але, замість 1/6 частки позивач визнала за собою після смерті матері ј частку спадкового житлового будинку, а із врахуванням того, що їй належить 1/6 частка після смерті матері та 1/6 частка після смерті [PERSON] (за заповітом), успадкованої ним після смерті дружини, тому їй має належати 2/6 частки, тобто 1/3 частка. Бажаючи оформити своє право власності на спадкове майно, позивач звернулася з відповідним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовну заяву, просила її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно, але до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника та визнання позову. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області померла [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 28 квітня 2015 р /а.с. - 42/. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої у тому числі увійшов житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Даний житловий будинок [PERSON] належав на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок виданий 19.07.1998 року Широколанівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області. Оскільки [PERSON] заповіту щодо житлового будинку не склала, то у відповідності зі ст. 1261 ЦК України право на спадкування за законом у першу чергу набули дочка [PERSON] , чоловік [PERSON] та син [PERSON] на спадщину не охоплену заповітом. Відповідно до рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2016 року, яке набрало законної сили 11 травня 2016 року, було визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] /а.с.20-22/. Відповідно до рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2017 року, яке набрало законної сили 03.06.2017 року за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частку спірного житлового будинку, успадковану нею після смерті матері. Відповідно до рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 10.10.2018 року за [PERSON] визнано у порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частку спадкового будинку. [INFO] вс. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24 грудня 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія), в даному випадку до його доньки [PERSON] - внучки [PERSON] . [INFO] в смт. Веселинове Миколаївської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07 квітня 2016 року. Оскільки позивачка замість 1/6 частки визнала за собою після смерті матері ј частку спадкового будинку, а із врахуванням того,що їй належить 1/6 частка після смерті матері та 1/6 частка після смерті [PERSON] , успадкованої ним після смерті дружини, тому вона звернулася з позовом про визнання за нею залишку частки, яка їй належить, а саме 1\\3 ( яка належить до спадкування) - ј (вже визнаної частки) - 1/12 частки спірного спадкового будинку, яка включає в себе частку, успадковану нею після смерті [PERSON] , який в свою чергу успадкував цю частку за законом після смерті своєї дружини, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Таким чином, в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити своє право власності на успадковане майно. 01 жовтня 2015 року секретарем виконкому Широколанівської сільської ради Чорній Л.А. позивачеві було видано дублікат Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок замість втраченого, за даними якого, 19 липня 1998 року Широколанівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області видано [PERSON] свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, згідно з яким житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності. 05 лютого 2016 року Широколанівською сільською радою Веселинівського району було прийнято розпорядження № 02-р "Про перейменування вулиць, провулка сіл Широколанівка і Піщаний Брід та ліквідацію атрибутів тоталітарного режиму", яким вулицю Леніна перейменовано на вулицю Центральна. Судом було витребувано від Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області спадкову справу №49/2015. заведену після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з якої вбачається наступне, що за життя [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіти. Так, згідно з заповітом, посвідченим 17 жовтня 2005 року державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, належну їй квартиру [ADDRESS] суду Миколаївської області, [PERSON] заповіла сину [PERSON] . Згідно з заповітом, посвідченим 15 квітня 2008 року секретарем виконкому Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,46, заповіла [PERSON] , а грошові внески заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Однак оскільки, житловий будинок, який розташований за адресою по [ADDRESS] не був охоплений заповітом, тому він підлягає спадкуванню за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В спадковій справі наявна заява [PERSON] від 03.04.2015 року, згідно якої вона приймає спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Родинний зв`язок [PERSON] та [PERSON] (мати - донька) підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] ., де в графі мати зазначена [PERSON] . В подальшому [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на " [PERSON] ", згодом розірвала шлюб та залишила прізвище " [PERSON] ". В подальшому уклала шлюб з [PERSON] про те залишила прізвище " [PERSON] " вказані дані підтверджуються витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про шлюб, що наявні в матеріалах спадкової справи №49/2015, яка була витребувана судом. В свою чергу [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ", в подальшому розірвала шлюб та змінила прізвище на " [PERSON] ",а згодом уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ". Право власності 1/2 частки спадкодавця [PERSON] на будинок за адресою на будинок [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 19.07.1998 року, яке зареєстроване Веселинівською філією ММБТІ 19.07.1998 за №225 та рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29.03.2016 року по справі №472/63/16-ц про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України). Крім того, ст.ст.1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, виходячи з викладеного, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, однак, не може отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність у неї правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за заповітом 1/12 частки спірного спадкового будинку.

Outcome: approved