Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до Ковельської міської Ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації та права на одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку на ім'я позивача, площею 956 кв.м., цільовим призначенням якої є для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, що розташована на території Ковельської міської Ради за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла позивач. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON]посилається на наступні обставини: Оскільки приватизація вказаної земельної ділянки не завершена видачею правовстановлюючого документа, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, і що позов нею підтримується повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання подали заяви про те, що ними позов визнається. Відповідач Ковельська міська Рада подала заяву в якій просить цивільну справу за позовом [PERSON] до Ковельської міської Ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації та права на одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку розглядати за відсутності представника Ковельської міської Ради, за наявними у справі матеріалами. Заперечень проти позову Ковельська міська Рада не подала. Суд ухвалює розгляд справи проводити за відсутності сторін. Дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Матеріалами спадкової справи № 6/2016 (зареєстровано в реєстрі за № 16 15.06.2016 року) доводиться та обставина, що на підставі ст. 1266 ЦК України єдиним спадкоємцем майна, власником якого на час відкриття спадщини був [PERSON], є позивач [PERSON], яка проживала із спадкодавцем на час його смерті і була його дружиною та не оформила своїх спадкових прав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 березня 2008 року, виданого Видричівською сільською Радою, актовий запис № 5,[PERSON] помер [INFO] в с. Текліно Видричівської сільської Ради. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Матеріалами спадкової справи № 6/2016 (зареєстровано в реєстрі за № 16 15.06.2016 року) доводиться та, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], звернувшись 15.06.2016 року до нотаріуса з відповідною заявою. Матеріалами вказаної спадкової справи доводиться також і та обставина, що інших спадкоємців в [PERSON] не має, а його діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], [PERSON] подали заяви про визнання ними позову. Згідно розпорядження Ковельської міської адміністрації від 01 липня 1994 року № 521 - р «Про виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» [PERSON] надано земельну ділянку загальною площею 0, 956 кв. м по [ADDRESS]. Згідно виписки з рішення виконавчого комітету Ковельської міської Ради від 1 липня 1994 року № 521 - р [PERSON] виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] площею 956,0 квадратних метрів. На підставі вказаного рішення складено акт виносу в натурі меж земельної ділянки під будівництв індивідуального жилого будинку [PERSON]. Таким чином, в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які підтверджують підставність позову, оскільки до позивачки перейшли права спадкодавця , щодо земельної ділянки. На підставі ст. 15,30,62, 85, 212, 213, 215, 130, 173,174 ЦПК України, ст. 1268-1262,1266,1268 ЦК України, п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, суд,-

Outcome: approved