Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

У квітні 2015 року Кредитна спілка «Альянс Україна» звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 90-08к Бр/Жт від 24.07.2008 року, всього в сумі 36175 грн. 51 коп. та понесені судові витрати по справі. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 24.07.2008 року між Баранівським відділенням Кредитної спілки "Альянс Україна" та [PERSON] був укладений договір кредиту № 90-08кБр/Жт, за яким кредитна спілка надала останній кредит в сумі 5500 грн. За договором поруки від 24.07.2008 року [PERSON] зобов'язалася солідарно відповідати перед КС "Альянс Україна" за зобов'язаннями [PERSON] по кредитному договору № 90-08к Бр/Жт від 24.07.2008 року. [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконала, заборгованість становить всього 36175 грн. 52 коп. Представник позивача КС "Альянс Україна" в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 18.05.2015 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позов в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 458 грн. 34 коп., по процентах за користування кредитом 4313 грн. 25 коп., пені в розмірі 500 грн., в задоволенні решти позовних вимог просила відмовити. Крім того, просила зменшити розмір пені до 500 грн. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив застосувати строки позовної давності, з огляду що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентів за період з серпня 2008 року по березень 2010 року включно, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 19.03.2014 року № 6-20цс14. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду. Суд, заслухавши пояснення відповідачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.07.2008 року між Баранівським відділенням Кредитної спілки "Альянс Україна" та [PERSON] був укладений договір кредиту № 90-08кБ/Жт, згідно якого кредитна спілка надала останній кредит в сумі 5500 гривень на навчання, строком на 24 місяці, зі сплатою 0,1918 % за день, плюс один відсоток від суми кредиту, який сплачується в день отримання кредиту, строк позовної давності п'ять років (а.с. 3-4). Поручителем виступила [PERSON], згідно договору поруки від 24.07.2008 року, за яким поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 90-08к Бр/Жт від 24.07.2008 року (а.с. 5). [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 24.04.2015 року заборгованість становить всього 36175,51 грн. в тому числі по тілу кредиту 4256,23 грн., проценти за користування кредитом 16384,04 грн., пеня 15535,24 грн., що підтверджується карточкою платежів та розрахунком заборгованості (а.с. 7-8). Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог від поручителя. Згідно частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). Строк погашення чергового останнього платежу за основним зобов'язанням - до 24 липня 2010 року. Непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останньої, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку впродовж зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду впродовж шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України (справи №6-147цс12 від 05 грудня 2012 року, №6-53цс14 від 17 вересня 2014 року). Таким чином, позичальник зобов'язалася повернути кредит до 24 липня 2010 року. Кредитор звернувся з позовом до поручителя 20.04.2015 року, а не впродовж шести місяців з часу настання строку погашення чергового останнього платежу за основним зобов'язанням. Оскільки на час звернення із позовом порука припинилася, то [PERSON] не може нести майнову відповідальність за неналежне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, а відтак на [PERSON] не може бути покладено й солідарної відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно статі 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач [PERSON] не виконала своїх договірних зобов'язань, а тому позов в частині стягнення з неї заборгованості підлягає задоволенню. Доводи представника відповідача [PERSON] про пропущення позивачем строку позовної давності щодо звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентів за період з серпня 2008 року по березень 2010 року включно є безпідставними, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно з п. 9.5. договору кредиту до правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цього Договору застосовується строк позовної давності тривалістю у п'ять років. Карточка платежів відображає проведені відповідачем [PERSON] платежі по вказаному договору (а.с. 7), останній платіж був 19.05.2011 року, при цьому не відображено за який місяць відповідач сплатила кредит. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що розмір пені (15535,24 грн.) не перевищує розміру процентів за користування кредитом (16384,04 грн.), суд дійшов висновку про відсутність підстав застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені документально підтверджені судові витрати в розмірі 361 грн. 75 коп.

Outcome: partial