Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

18.12.2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ "Науково-виробниче підприємство - Розліт" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно наказу №2-П від 17.11.2005 року його було прийнято на роботу в ТзОВ "Науково-виробниче підприємство - Розліт" на посаду начальника технічного відділу. З того часу працював на цьому підприємстві виконуючи за суміщенням інші посадові обов'язки. Однак, трудові відносини з відповідачем розірвав 01.04.2013 року відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП за згодою сторін (наказ №23-К від 29.03.2013 р.). Після звільнення він отримав трудову книжку, але всупереч вимог законодавства, повного розрахунку з ним проведено не було. А тому, у зв'язку з наведеним він був змушений звернутись в суд з вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Представник відповідача ТзОВ "Науково-виробниче підприємство Розліт" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відомостей про причину його неявки немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, а саме 17 листопада 2005 р. прийнятий на роботу до відповідача та 01.04.2013 р. звільнений за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Згідно статей 46, 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У відповідності до довідки про середню заробітну плату №68 від 01.04.2013 року, виданої ТзОВ "Науково-виробниче підприємство - Розліт" вбачається, що позивач [PERSON] працював на посаді начальника технічного відділу, а його середня заробітна плата становила 120,00 грн. (а.с. 5) У відповідності до розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку по день подачі подачі позовної заяви, складає 21600 грн. У відповідності до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позову. У зв'язку із задоволенням позову з відповідача пілягає стягненню в користь позивача судовий збір по справі в розмірі 243,60 грн. в користь держави.

Outcome: approved