Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

ПАТ "Державний ощадний банк України" звернулось до суду з даним позовом та просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1314 (далі - Кредитний договір) від 04.12.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 04.12.2007р. укладеного ВАТ "Ощадбанк" з [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі правочинів за № 1967. Зокрема звернути стягнення на нерухоме майно, яке складаєфться: з житлового будинку з прибудовами та господарчими будівлями, загальною площею 63,3 кв. м., житловою площею 37,5 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]та земельної ділянки площею 0,0612 га., кадастровий № 0510900000:00:003:0518, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], які належать на праві власності [PERSON] Позивач посилається на те, що згідно пунктів 1.1, 1.2 Кредитного договору, Позичальнику Банком було надано кредит в сумі 159000 грн. на 120 місяців зі сплатою 17,5 % річних зі строком остаточного погашення кредиту не пізніше 04.12.2017 р. 14.12.2007 р. в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та Іпотекодавцем [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON], приватним нотаріусом, зареєстрований в реєстрі за № 1967. Згідно пункту 3.3.2 Кредитного договору Позичальник зобов'язався відповідати по всіх зобов'язаннях, що випливають з цього Договору, всім належним йому майном, коштами та всіма активами, що належать йому на праві власності, незважаючи на термін, коли і як вони були придбані. Однак, незважаючи на взяті на себе зобов'язання, відповідач, отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушував свої договірні зобов'язання, щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. В зв'язку з цим Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області від 16.10.2013 р. задовольнив позов прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі Банку та стягнув з Позичальника на користь Банку заборгованість за Кредитним договором у розмірі 207249,34 грн., яка мала місце станом на 19.07.2013 р.. Рішення суду набуло законної сили 22.11.2013 р. Станом на 17.12.2014 р. Позичальник повернув Банку 28512,56 грн. кредитних коштів та 83669,31 грн. процентів за користування кредитними коштами. Оскільки Кредитний договір діючий, банк продовжував нараховувати позичальнику проценти за користування кредитом та пеню за простроченими основним боргом та процентами, тому заборгованість збільшувалася. Так, станом на 17.12.2014 р. загальна сума заборгованості, в рахунок погашення якої звертається стягнення на Предмет іпотеки, складає 276017,40 грн. Представник позивача ПАТ "Державний ощадний банк України" в судове засідання не з'явився, попередньо надавши письмові заяви в яких просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та у випадку неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися, причини неявки суду не вказали, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляли, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Враховуючи, що судові повістки направлені відповідачам за зареєстрованою у встановленому порядку адресою їх місця проживання ([ADDRESS]), тому незважаючи на те, що поштові конверти повернулися на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання", судовий виклик, згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається вручений [PERSON] та [PERSON] належним чином. За таких обставин, відповідно до 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.12.2007 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1314 (а.с.7-8), до якого додатковою угодою №1 від 15.02.2008 року внесено зміни та доповнення в частині збільшення суми кредиту (а.с.9). Так, згідно пунктів 1.1. 1.2 Кредитного договору, із внесеними змінами, Банк надав [PERSON] кредит в сумі 159 000 грн. на поточні потреби, строком на 120 місяців зі сплатою 17,5% річних за користування кредитом, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 04.12.2017 року. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується видатковими касовими ордерами від 05.12.2007р. та від 15.02.2008р. (а.с. 5, 6). 14.12.2007 р. в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та Іпотекодавцем [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON], приватним нотаріусом, зареєстрований в реєстрі за №1967(а.с. 10-15). 15.02.2008 р. між Банком та Іпотекодавцем було укладено договір про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 303 (а.с. 16). Згідно п. 1.5. Договору іпотеки, вартість предмета іпотеки становить 228373 грн.. Предметом іпотеки за п. 1.2 Договору іпотеки є наступні об'єкти нерухомого майна: - житловий будинок з прибудовами та господарчими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та належать на праві власності [PERSON] на підставі Договору дарування від 11.08.1987р., реєстровий № 1822 (а.с.20) та договору купівлі продажу частини житлового будинку від 16.11.2007р. (а.с.21), реєстровий № 1855, посвідченого приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON]; - земельної ділянки площею 0,0612 га., кадастровий № 0510900000:00:003:0518, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і належить на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД № 396619, виданого на підставі рішення № 14 виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 04.02.1998р. (а.с.23). Однак, незважаючи на взяті на себе зобов'язання, відповідач [PERSON], отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушував свої договірні зобов'язання, щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. В зв'язку з цим Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області від 16.10.2013 р. задовольнив позов прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі Банку та стягнув з Позичальника на користь Банку заборгованість за Кредитним договором у розмірі 207249,34 грн., яка мала місце станом на 19.07.2013 р.. Рішення суду набуло законної сили 22.11.2013 р. (а.с.49-50). Рішення суду виконується в примусовому порядку, однак коштів на його виконання з органів ДВС не надходить у зв'язку з відсутністю у Позичальника майна, на яке можна звернути стягнення, що підтверджується постановою ВДВС Хмільницького МРУЮ від 28.06.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу, ВП № 42570568. Прострочена кредитна заборгованість Позичальника збільшується. Реалізація Предмета іпотеки в межах виконавчого провадження неможлива, оскільки Позичальник не є власником Предмета іпотеки. Станом на 17.12.2014 р. [PERSON] повернула банку 28512,56 грн. кредитних коштів та 83669,31 грн. процентів за користування кредитними коштами. Оскільки Кредитний договір залишився діяти, банк продовжував нараховувати позичальнику проценти за користування кредитом та пеню за простроченими основним боргом та процентами, тому заборгованість збільшувалася. Так, станом на 17.12.2014 р. загальна сума заборгованості складає: 276017,40 грн. (сума розрахована наступним чином: 130 487,44 + 56 665,50 + 57 854,26 + 10 972,82 + 20 037,38 = 276 017,40, де 130 487,44 - заборгованість за основним боргом, 56 665,50 - проценти за користування кредитними коштами, 57 854,26 - пеня за простроченим основним боргом та процентами, 10 972,82 - 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом, 20 037,38 - інфляційні втрати), що підтверджується розрахунками заборгованості за договором (а.с.26-38). Останнє погашення заборгованості по кредиту здійснено 23.07.2012 р. в сумі 1700 грн., яке не покрило прострочену заборгованість, що виникла. Згідно пункту 1.5 Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначених в Кредитному договорі. Згідно пункту 3.3.2 Кредитного договору Позичальник зобов'язався відповідати по всіх зобов'язаннях, що випливають з цього Договору, всім належним йому майном, коштами та всіма активами, що належать йому на праві власності, незважаючи на термін, коли і як вони були придбані, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України. Згідно пункту 4.2 Кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати відсотків за його користування позичальник зобов'язався сплачувати Банку пеню у розмірі денної відсоткової ставки за користування кредитом від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Відповідно до ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно пункту 4.2.2 Кредитного договору, при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим договором, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. На адресу Позичальника та Іпотекодавця Банком направлялись вимоги №1165 від 21.05.2013р., №26-10/860 від 18.11.2013р, №26-10/860 від 18.11.2014р. та №26-10/873 від 01.12.2014р. щодо усунення порушень за Кредитним договором та Договором іпотеки, погашення кредитної заборгованості та наміру Банку звернути стягнення на Предмет іпотеки (а.с.39-45). Дані вимоги залишились без належного реагування та задоволення. Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку"у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку", в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду, зокрема, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки, пріоритет та розміри вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки та початкова ціна реалізації предметам іпотеки. Зареєстрованих обтяжень на користь інших обтяжувачів, пріоритет та розмір вимог яких підлягають задоволенню з вартості вказаного предмета іпотеки (застави), немає. Згідно пункту 3.1.4 Договору іпотеки, у випадку невиконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором, Банк має право звернути стягнення на Предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації Предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також і витрат, пов'язаних з реалізацією Предмета іпотеки. Згідно пункту 5.2 Договору іпотеки Банк набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язань за Кредитним договором, вони не будуть виконані повністю або частково. Згідно пункту 2.1.2 Договору іпотеки звернення стягнення на Предмет іпотеки може бути на підставах передбачених законодавством України. Враховуючи обставини справи суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються також нормами глав 47-49 ЦК України, і спеціальними нормами глави 71 ЦК України. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою,заставодержатель набуває право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Ціна продажу предметів іпотеки визначається, виходячи з положень ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку", в силу якої, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо погашення заборгованості за кредитним договором №1314 від 04.12.2007 року шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 04.12.2007р., укладеного ВАТ "Ощадбанк" з [PERSON] є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, підтверджені матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до суми задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене на підставі ст.124 Конституції України,ст. ст. 16, 526, 530, 575, 629, 625, 1050 ЦК України,ст. 3-7, 33, 38, 39 Закону України "Про іпотеку" та

Outcome: approved