Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивачі на підставі ст.ст. 183, 361, 364 ЦК України звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просили визначити порядок користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] загальною площею. 75,2 кв. м. Свої позовні вимоги обґрунтували тим, що у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 9 квітня 2003 року сторони є співвласниками по 1/5 частини квартири. Оскільки відповідач [PERSON] зайняв кімнату площею 19, 1 кв. м, а решті співвласників дозволив користуватись кімнатами 9,7 кв. м та 14,3 кв. м, з метою захисту своїх прав та інтересів, просили виділити відповідачу у користування кімнату площею 9,7 кв. м, позивачам виділити у користування кімнати площею 14,3 кв. м та 19,1 кв. м, місця загального користування залишити у спільному користуванні. Просили також зобов'язати КП "Житлосервіс" відкрити окремі особові рахунки сторін на квартиру. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник [PERSON] у судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, позов підтримали, просили його задовольнити, застосувавши запропонований у заяві варіант користування квартирою. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позову не визнали, просили у його задоволенні відмовити. Зазначили, що позивачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірній квартирі, позивач [PERSON] навчається НУ "Острозька академія", м. Острог Рівненської області, користується квартирою лише у вільний від навчання час. Фактично користувачем квартири є лише відповідач та колишня дружина [PERSON], яка фактично має у користуванні дві кімнати загальною площею 24 кв. м. Крім цього, право власності сторін на квартиру не зареєстроване належним чином, відповідач [PERSON] особисто сплачує всі комунальні послуги та вносить регулярні платежі за придбання квартири згідно договору на участь у пайовому будівництві [NUMBER] від 21 лютого 2000 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з травня 1988 по лютий 2014 року і є батьками позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно САА № 086869 від 9 квітня 2003 року, виданого виконавчим комітетом Сарненської міської ради, сторони є співвласниками рівних часток квартири [ADDRESS] загальною площею. 75,2 кв. м., житловою площею 43, 1 кв. м, кожному належить по 1/5 частині квартири. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 травня 2014 року державна реєстрація прав власності [PERSON] на нерухоме майно відсутня. З оглянутого договору [NUMBER] про участь у пайовому будівництві від 21 лютого 2000 року, укладеному між Львівською державною залізницею та відповідачем [PERSON], а також з письмових розрахункових виписок з місця роботи останній взяв зобов'язання до 2020 року оплачувати вартість будівництва, щомісячно, в т. ч. і на час розгляду справи відраховуючи із заробітку суму 63 грн. 74 коп. Сторонами не заперечувались обставини проведення [PERSON] оплати за надані житлово-комунальні послуги, що підтверджується оглянутими розрахунковими книжками із зазначенням відповідача як власника особових рахунків. Позивачі в обґрунтування позову посилались на ст.ст. 183, 361, 364 ЦК України, які визначають порядок поділу нерухомості, право особи розпоряджатись об'єктом права спільної часткової власності, зокрема, шляхом виділу частки в натурі із спільного майна. Разом з тим, вимог про набуття права на частку квартири чи її виділ в натурі позивачами не заявлено. Натомість характер спірних правовідносин полягає у здійсненні особами, яким на праві спільної часткової власності належить квартира, прав володіння та користування спільним майном, без виділу часток в натурі. Вказані правовідносини регулюються статтею 358 ЦК України, згідно якої кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Порядок виділення житлової площі для члена сім'ї наймача, зміна договору найму та вирішення спорів у зв'язку з цим визначений ст. 104 ЖК України. У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР, від 12 квітня 1985року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" в силу ст. 104 Житлового кодексу України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. Поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача. В судовому засіданні сторонами не досягнуто згоди у визначенні порядку користування квартирою, однак суд у межах заявлених позовних вимог не може прийняти запропонований позивачами варіант порядку користування квартирою з огляду на наступне. У відповідності до вимог ст. 143 ЦПК України суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо. Судом вжито заходів щодо сприяння здійсненню прав у відповідності до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, однак сторонами не заявлено про призначення технічної експертизи, яка б дала можливість вирішити питання, що мають значення для справи, суд з огляду на принцип змагальності та диспозитивності процесу позбавлений права призначати такі дослідження з власної ініціативи. В зв'язку з цим, недоведеними залишились доводи позивачів про технічну можливість виділення співвласникам у володіння та користування житлових приміщень у квартирі пропорційно до належних їм ідеальних часток. Суд також позбавлений можливості вирішити питання про варіанти виділення у користування співвласникам приміщень в частках, близьких до ідеальних та встановлення компенсації іншим співвласникам, визначення її розміру. Документація з характеристикою загальної та житлової площі квартири а також окремих кімнат та приміщень на думку суду є недостатнім доказом в обґрунтування позову, оскільки не дає відповіді на технічні питання, чи виділятимуться у користування сторонам кімнати у вигляді ізольованих приміщень, не менше встановленого для надання одній особі розміру, чи не призведе такий варіант до штучного погіршення житлових умов мешканців, чи не порушуватимуться в зв'язку з цим права співвласників у користуванні квартирою. Позовні вимоги позивачів про зобов'язання КП "Житлосервіс" відкрити окремі особові на позивачів та відповідача рахунки не можуть бути задоволені, оскільки стосуються зобов'язання особи, яка не є стороною спору, суд же позбавлений можливості залучати до участі в справі вказану особу як співвідповідача з власної ініціативи в силу ст. 33 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed