Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернулась до Світловодського міськрайонного суду із позовною заявою до ДП Світловодський завод "Калькулятор" та просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 12070,68 грн. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн. Позовні вимоги вмотивовано тим, що позивач працювала на ДП Світловодський завод "Калькулятор" з 16.10.1973 року по 01.02.1999 року і була звільнена по ст. 40 п. 1 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату. При звільненні відповідач не провів повного розрахунку та не бажає добровільно сплачувати кошти. На момент подання позову заборгованість по заробітній платі не ліквідована. Крім цього вказує, що тривалою затримкою розрахунку при звільненні їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінює у 2000,00 грн. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить суд задовольнити повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ДП Світловодський завод "Калькулятор" в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідач був повідомлений за місцем його юридичної реєстрації, відповідно до ст. 74 ЦПК України. За таких підстав, за письмової згоди представника позивача, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 197 ЦПК України). Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення заявленого позову з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала на ДП Світловодський завод "Калькулятор" з 16.10.1973 року. 01.02.1999 року звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України за скароченням штату (а.с. 11-12). Заробітна плата позивачу виплачується з порушенням строків виплати, передбачених законом. Згідно архівної довідки № Ас-233/14 від 11.04.2014 року сума заборгованої заробітної плати гр. [PERSON] станом на 01.01.2006 року складає 1181,94 грн. (а.с. 13, 14). Згідно ст. 115 КЗпПУзаробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Зазначені вище вимоги КЗпП Україниз боку відповідача не виконувались, в зв'язку з чим виникла заборгованість по заробітній платі перед позивачкою. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Із змісту ст. 237-1 КЗпП України вбачається, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні позивачка зазнала моральних страждань, що супроводжувалось почуттям приниженості, несправедливості, проте розмір моральних страждань у їх грошовому виразі суд вважає значно завищеним, а також, враховуючи фінансовий стан відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне розмір відшкодування моральної шкоди визначити в сумі 500 грн. 00 коп. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial