Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 06 червня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції , про що було зроблено актовий запис за № 688. Від шлюбу мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] . В своєму позові, позивачка посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, бо вони з відповідачем є людьми з різними поглядами на життя. З квітня 2014 року шлюбні відносини фактично між ними припинені, подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, оскільки суперечить її інтересам. Враховуючи, що сім'я фактично розпалась, позивачка вважає, що примирення між ними неможливе, у звязку з чим просить розірвати шлюб у судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав і заявив клопотання про винесення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача (а.с.18). Відповідач в судові засідання неодноразово не з'являвся. Відповідно до довідки Татарбунарського РВ ГУ ДМС України в Одеській області від 04.09.2015 року № 571 (а.с.16) [PERSON], [INFO], по Татарбунарському районі Одеської області в реєстрації не значиться. Судові повістки, відповідно до вимог абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України надсилалися відповідачу за адресою його місця реєстрації, зазначеної в копії паспорту(а.с.8), однак поверталися до суду з поміткою:"за зазначеною адресою не проживає"(а.с.22,27). У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, в силу ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. [PERSON] причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність або заперечення проти позову суду не надав. Оскільки немає відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що представник позивачки згодна. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб І-ЖД № 188758 від 06.06.2013 року (а.с.4), 06.06.2013 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] /Євчевою/ [PERSON], який був зареєстрований в відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис за № 688. Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог статті 110 цього Кодексу, якою передбачено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують більше року, проживають за різними адресами, втратили почуття поваги та кохання один до одного, тому позивачка примирення не бажає. За встановлених обставин, які підтверджуються матеріалами справи, при відсутності заперечень відповідача, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно й шлюб між ними варто розірвати. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "Євчева" на "Петренко". В позовній заяві (а.с2-3), остання просила відновити їй дошлюбне прізвище "Євчева". Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved