Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася з вищевказаним позовом до суду, який у подальшому уточнила та свої вимоги обґрунтувала, що вона - [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] . За життя її брат в 1994 році уклав шлюб з відповідачем по справі [PERSON] , який вони розірвали 13.06.2001 року. Зазначає, що в 1999 році під час перебування у шлюбі з відповідачкою [PERSON] її брат купив житловий будинок по [ADDRESS] за 2800 доларів США за її кошти, які він взяв у неї під розписку датовану 19.02.1999 року. В подальшому після розірвання шлюбу з [PERSON] позивачка зі своїм братом [PERSON] уклали договір позики від 08.05.2001 року, згідно якому вона передала в борг [PERSON] 2800 доларів США. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.10.2013 року було визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку, купленого братом позивачки [PERSON] . У встановлений строк [PERSON] борг не повернув. Згідно договору займу від 28.07.2006 року сума боргу складала 20000 доларів США на день укладення договору позики, що по курсу НБУ було 101000 грн. . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.06.2007 року з [PERSON] було стягнуто на її користь борг згідно договору займу з урахуванням судових витрат в розмірі 102040 грн. . Оскільки брат позивачки помер, відтак спадкоємцем після його смерті залишився його син [PERSON] , який успадкував будинок покійного батька. В зв`язку з тим, що минуло багато років і відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] не віддали борг позивачці, то вона збільшила суму боргу 20000 доларів США згідно договору займу від 28.07.2006 року по курсу НБУ, оскільки інфляція знецінила вищезазначену суму боргу, а саме: борг становить 20000 доларів США, офіційний курс гривні складає 26,2 грн. за один долар США, що становить 546000 грн. , заборгованість становить 20 років. Відповідно до чинного законодавства п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, 20 x 3 % = 60 % ; 524000 х 60 % = 314400 грн. , тобто сума боргу становить: 524000 + 314000 = 838400 - 16798 грн. = 821602 грн. . Враховуючи наведені обставини позивачка просила стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно суму боргу у розмірі 821602 грн. . Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Литовченко Л. І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та дали пояснення аналогічні вищевикладеному. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, з якого вбачається, що, на їх думку, цивільний позов у даній справі пред`явлено до неналежних від повідачів та з питань, які неодноразово були предметом судових спорів, і в наявності станом на сьогодні є судове рішення, яким вже стягнуто заборгованість з належного відповідача та яке перебуває на стадії виконання. Крім того, пред`являючи новий позов у даній справі на підставі договору позики, укладеного з іншою особою, позивачка просить суд замінити боржника у зобов`язанні. Питання заміни сторони у зобов`язанні врегульовані ст. 516 ЦК України, але у зв`язку із наявним рішенням про стягнення боргу по договору позики у справі № 2-2006/07 та у зв`язку із смертю боржника (позичальника) , така заміна є неможливою, так-як у будь якому випадку договір припинив свою дію у зв`язку зі смертю сторони договору. Крім наявних зазначених вище судових рішень, які набрали законної сили та ніким не скасовані, позовні вимоги про перерахунок заборгованості по договору позики не можуть бути задоволені і з тих підстав, що така позовна вимога може за являтись лише по діючому договору, а договір позики, як зазначено вище, припинив свою дію у зв`язку із смертю позичальника і строки позовної давності минули. З огляду на вищевикладене стає очевидним, що спірні правовідносини повністю врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" і свої права позивачка повинна реалізувати саме в межах зазначеного Закону. На підставі чого вони просили відмовити позивачці в задоволенні позову за необґрунтованістю. Вислухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, в задоволенні позову [PERSON] про стягнення суми боргу у розмірі 821602 грн. слід відмовити, враховуючи наступні обставини. Судовим розглядом було встановлено, що 18.02.1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики № б/н. Відповідно до даного договору позики [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 2800 доларів США для купівлі будинку. 08.05.2001 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до даного договору позики [PERSON] та [PERSON] надали в рівних частинах кожний [PERSON] грошову суму у розмірі 2800 доларів США. 28.07.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до даного договору позики [PERSON] передала [PERSON] гроші у сумі 101000 грн. , що по курсу НБУ на день посвідчення цього договору складало 20000 доларів США. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.06.2007 року позов [PERSON] про стягнення боргу було задоволено та було стягнуто з [PERSON] на користь позивача 101000 грн. боргу та 1040 грн. судових витрат. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченому 27.01.1999 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кравцовою Л. А. , [PERSON] здійснив купівлю житлового будинку [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці, площею 438 м ? . Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.01.2012 року було замінено сторону виконавчого провадження з [PERSON] на [PERSON] , [INFO] , який на той час був неповнолітнім, для подальшого виконання виконавчого листа Ковпаківського районного суду м. Суми № 2-2006/07 від 03.07.2007 року про стягнення боргу та судових витрат на користь [PERSON] в розмірі 102040 грн. . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.10.2013року було визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку А-1, житловою площею 35,8 м ? , та на 1/2 частину господарських будівель: сарай Б, сарай В, сарай Г, погріб п/г, що розташовані в [ADDRESS] . Вказані обставини встановлені рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми по цивільній справі № 592/3691/17 від 29.09.2017 року, яке набрало законної сили 02.11.2017 року (а. с.115 - 116,117 - 118) та постановою Верховного Суду від 16.08.2018 року було залишено без змін (а. с. 150 - 156) . Крім того, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми у цивільній справі № 592/3691/17 від 29.09.2017 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо стягнення суми боргу в розмірі 20000 доларів США по курсу НБУ у зв`язку з знеціненням інфляції було відмовлено за безпідставністю заявлених вимог. З цією позовною вимогою, що була вже предметом дослідження й оцінки судом, позивачка знов звернулася до суду у даній позовній заяві. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому вказані вище обставини доказуванню не підлягають. Суд погоджується з думкою відповідачів, про те, що цивільний позов у дані справі пред`явлено до неналежних відповідачів та з питань, які неодноразово були предметом судових спорів, і в наявності станом на сьогодні є судове рішення, яким вже стягнуто заборгованість з належного відповідача та яке перебуває на стадії виконання. Крім того, пред`являючи новий позов у даній справі на підставі договору позики, укладеного з іншою особою, позивачка просить суд замінити боржника у зобов`язанні. Питання заміни сторони у зобов`язанні врегульовані ст. 516 ЦК України, але у зв`язку із наявним рішенням про стягнення боргу за договором позики у справі № 2-2006/07 та у зв`язку із смертю боржника (позичальника), така заміна є неможливою, оскільки у будь-якому випадку договір припинив свою дію у зв`язку зі смертю сторони договору. Крім наявних зазначених вище судових рішень, які набрали законної сили та ніким не скасовані, позовні вимоги про перерахунок заборгованості по договору позики не можуть бути задоволені і з тих підстав, що така позовна вимога може заявлятись лише по діючому договору, а договір позики, як зазначено вище, припинив свою дію у зв`язку із смертю позичальника і строки позовної давності минули. З звіту про здійсненні відрахування та виплати Дочірнього підприємства "Публічного акціонерного товариства "Сумбуд" "Головна випробувальна лабораторія в будівництві" щодо [PERSON] за період з 01.07.2017 року до 31.12.2018 року по виконавчому листу № 2-2006, виданому 03.07.2007 року, вбачається, що з заробітної плати [PERSON] виконується відрахування на користь стягувача [PERSON] (а. с.157) . З огляду на вищевикладене стає очевидним, що спірні правовідносини повністю врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" і свої права позивачка повинна реалізувати саме в межах зазначеного Закону. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про збільшення суми боргу слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed