Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], фермерського господарства "Весна" про стягнення боргу, мотивуючи тим, що 26 квітня 2014 року [PERSON] взяв у нього в борг кошти в сумі 165000 доларів США на розвиток фермерського господарства "Весна", засновником та головою якого він являється. Відповідно до розписки від 26.04.2014 року отримані в борг гроші повинні бути повернуті в повному обсязі у строк до 30 вересня 2014 року, проте борг не повернутий, що стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до розписки від 26.04.2014 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримав на розвиток ФГ "Весна" гроші в сумі 165000 доларів США з визначеним терміном повернення позики до 30.04.2014 року в повному обсязі. Судом встановлено, що між сторонами, виникла письмова домовленість у вигляді боргової розписки про погашення відповідачем взятих в борг коштів. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ст.19 Закону України "Про фермерське господарство" до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. З Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вбачається, що відповідач [PERSON] є одноосібним членом ФГ "Весна" та його головою. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого 2 роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В обумовлений у розписці строк, тобто до 30.09.2014 року, сума боргу повернута не була, тому відповідачі є боржниками, що прострочили виконання грошового зобов'язання. На підставі ч.1 ст.21 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство несе відповідальність за своїми зобов'язаннями у межах майна, яке є власністю фермерського господарства. Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. За таких обставин є всі підстави стверджувати, що відповідачі є солідарними боржниками щодо наявних перед позивачем грошових зобов'язань. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. На підставі ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. [PERSON] отримав у позивача гроші в борг на розвиток фермерського господарства "Весна", одноосібним засновником та головою якого він являється. На момент отримання коштів він мав право вчиняти юридично-значимі дії в інтересах господарства, а саме отримувати гроші та вносити їх у розвиток цього господарства, а фермерське господарство у свою чергу несе відповідальність по своїх зобов'язаннях. Враховуючи, що отримані в борг кошти в обумовлений строк позивачу не повернуті, відповідачі є боржниками, що прострочили виконання грошового зобов'язання, відповідно мають статус солідарних боржників, які зобов'язані виконувати всі взяті на себе грошові зобов'язання не залежно від обставин, що обумовили неможливість такого виконання. В зв`язку з розглядом справи позивач сплатив судовий збіру у розмірі 3775 грн. 80 коп. Відповідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved