Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства "СК Провідна" про відшкодування шкоди заподіяної злочином, посилаючись на те, що 20.08.2012 року, приблизно о 21.20 год., водій [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], рухаючись по автодорозі "Вінниця - Немирів" в напрямку м. Вінниця, не доїжджаючи 180 м. до газової заправки "LPG", грубо порушив вимоги п. 12.3 ПДР України, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який рухався в попутному напрямку. Відповідно вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 22.07.2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання, призначивши іспитовий строк тривалістю 2 роки. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 16.10.2013 року вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 22.07. 2013 року, щодо [PERSON] в частині цивільного позову скасовано, цивільний позов залишено без розгляду, роз'яснено потерпілому право звернутись з позовними вимогами в порядку цивільного -судочинства. В решті вирок залишено без змін. Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження, які обумовили розвиток травматичного шоку 3-го (важкого) ступеню. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2988 від 11.12.2012 року відкритий перелом в передній третині діалізу правої стегнової кістки являвся небезпечним в момент спричинення, а вищевказані тілесні ушкодження у [PERSON] супроводжувались загрозливими для життя явищами - обумовили розвиток травматичного шоку 3-го (важкого) ступеню - вони належать до тяжких тілесних ушкоджень (у відповідності до п. 2.1.3 «м», «о» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 року), виникли від дій тупого твердого предмету (предметів), по давності могли бути спричиненні в строк, вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи - 20.08.2012 року. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON], як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, була застрахована у ПрАТ «СК Провідна», згідно полісу АА№ 7440797, тому ПрАТ «СК Провідна»теж має брати участь у відшкодуванні завданої йому матеріальної шкоди. Перебуваючи на лікарняному, в період проходження курсу лікування, при отриманні медичної допомоги та на придбання медичних препаратів, на даний час ним були витрачені кошти в сумі 64570 гривень 75 копійок, що підтверджується чеками та квитанціями. В зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями йому призначено першу групу інвалідності. Крім того, тяжким злочином, що вчинив відповідач [PERSON] йому завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що внаслідок дій відповідача він отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого продовжує лікуватись по даний час, крім того отримані тілесні ушкодження не дають йому можливість працювати, він я є інвалід першої групи, чим завдано великої моральної шкоди. Внаслідок вчинення [PERSON] тяжкого злочину докорінно змінилося його життя, змінилися відносини з оточуючими, друзями та своїми рідними. Пережитий нервовий стрес призвів до тривалої втрати сну, апетиту, втрати душевної рівноваги, моральних переживань, погіршився психічний стан здоров'я, він став відлюдькуватим, неврівноваженим, втратив сенс до життя. Розмір заподіяної йому моральної шкоди оцінює в 60 000,00 грн. Крім того, він вимушений був звернутися за юридичною допомогою і на судові витрати, під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, було затрачено кошти у розмірі 4 000,00 грн. В зв'язку із зазначеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з Приватного акціонерного товариства "СК Провідна" на його користь 64 570 грн. 75 коп. - матеріальної шкоди та 5 000,00 грн. - моральної шкоди, а з [PERSON] на його користь 55 000,00 грн. - моральної шкоди та 4000,00 грн. - витрат на правову допомогу. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, однак попередньо через канцелярію суду представник позивача [PERSON] подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак попередньо через канцелярію суду представник відповідача [PERSON] подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, зазначив, що позов визнає частково, а саме в сумі 5 000,00 грн., при винесенні рішення по справі просив врахувати вимоги ст. 1193 ЦК України. Представник відповідача ПрАТ "СК Провідна" Гайдамащук О.В. в судове засідання не з'явився, однак попередньо на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі представника відповідача ПрАТ "СК Провідна" , при винесені рішення врахувати позицію ПрАТ "СК Провідна", викладену у запереченні на позовну заяву. Згідно заперечення, яке надійшло до суду 30.04.2014 року (а.с. 46-92), представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позовні вимоги вважає необґрунтованими. Також зазначив, що між [PERSON] та ПрАТ «СК «Провідна», укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/7440797 (далі - Поліс), строком дії з 03.12.2010 року по 02.12.2011 року. Забезпеченим транспортним засобом згідно вказаного полісу є автомобіль «ВАЗ 21043», державний номер [NUMBER].Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах визначених ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.04 р. № 1961-IV. Згідно норм зазначеного Законудля отримання відшкодування потерпіла особа зобов'язана звернутися до Страхової компанії винуватця ДТП із заявою про виплату надати усі необхідні документи для огляду та сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди.ПрАТ «СК «Провідна» жодним чином не порушувало права позивача на отримання відшкодування у порядку встановленому Законом, не вчиняло дій, які свідчили б про невизнання або оспорювання такого права.ПрАТ «СК «Провідна» вважає, що недотримання потерпілими процедури отримання страхового відшкодування, є перевищенням меж здійснення їх цивільних прав, позивачем не виконано обов'язки передбачені ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для того щоб Страховик мав можливість встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди, що є підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування збоку ПрАТ «СК «Провідна». Поряд з цим, у запереченні зазначено, що лікарями ПрАТ «СК «Провідна» було детально вивчено медичні документи, надані позивачем, на підтвердження понесених витрат на лікування та зроблено висновки, що витрати на лікування на суму 44 998,38 грн. підтверджені документально та можуть бути відшкодовані, витрати на суму 6 275,79 грн. не обґрунтовані, так як у квитанціях не зазначено за що здійснено сплату коштів, витрати по накладній на суму 4 500,00 грн. не підтверджені документами про сплату, тому не є належним доказом понесених витрат, витрати на суму 1 902,00 грн. є благодійним внеском, а відшкодування благодійних внесків страховиком не передбачено Законом, витрати на суму 48,00 грн. не є витратами на лікування потерпілого, оскільки чемі спрей застосовується для лікування собак, витрати на суму 1 827,27 грн. не є витратами на лікування та не передбачені Законом (бензин, продукти, членський квиток, страхові платежі, комісія банку), а витрати на суму 518,20 грн. заявлені позивачем в подвійному розмірі. Розмір моральної шкоди визначається у розмірі не більше ніж 5% ліміту, визначено п.9.3. Закону «Про ОСЦВВНТЗ» (в редакції Закону чинного на момент ДТП), а не виходячи з ліміту зазначеного у полісі, тому ліміт відповідальності Страховика за моральну шкоду з урахуванням п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про ОСЦВВНТЗ» становить 2 250,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку осіб, які беруть участь у справі, викладену у письмових заявах, а також письмові заперечення представника відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається із вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 22.07.2013 року та не заперечується сторонами у справі, [PERSON] 20.08.2012 року, приблизно о 21.20 год., керуючи технічно справним автомобілем марки "ВАЗ 21043", фіолетового кольору, д.н. [NUMBER], рухаючись по автодорозі "Вінниця - Немирів" в напрямку м. Вінниця, не доїжджаючи 180 м. до газової заправки "LPG", грубо порушив вимоги п. 12.3 ПДР України, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який рухався по проїзній частині дороги в попутному із автомобілем напрямку (а.с.11-13). Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого (з наявністю забитих ран на задній та зовнішній поверхнях правого стегна) перелому правої стегнової кістки зі зміщенням в середній третині діалізу, ротаційного підвивиху першого шийного хребця без порушення функції спинного мозку, закритих переломів ІІ-го, ІІІ-го, ІV-го, V-го ребер справа з правобічним гемопневмотораксом (наявність крові та повітря в плевральній порожнині), закритого перелому акроміального кінця правої ключиці, закритого перелому тіла правої лопатки з незначним зміщенням, пошкоджень правої підключичної артерії та правого плечового сплетіння, обширної гематоми в області правого плечового суглобу, верхньої третини грудної клітки справа, в підпахвовій ділянці, множинних саден спини та кінцівок, закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку. Вказані ушкодження у [PERSON] обумовили розвиток травматичного шоку 3-го (важкого) ступеню. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2988 від 11.12.2012 року відкритий перелом в середній третині діалізу правої стегнової кістки являвся небезпечним в момент спричинення, а вищевказані тілесні ушкодження у [PERSON] супроводжувались загрозливими для життя явищами - обумовили розвиток травматичного шоку 3-го (важкого) ступеню - вони належать до тяжких тілесних ушкоджень (у відповідності до п. 2.1.3 "м", "о" Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.), виникли від дій тупого твердого предмету (предметів), по давності могли бути спричинені в строк, вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи - 20.08.2012 року. Згідно висновку авто-технічної експертизи № 408а від 16.11.2012 року, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ-21043 д\\н [NUMBER] [PERSON] з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України. В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах, вказаних в постанові про призначення експертизи, водій автомобіля ВАЗ-21043 д\\н [NUMBER] [PERSON] мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. В ситуації яка склалася, при технічних параметрах вказаних в постанові про призначення експертизи, в діях водія автомобіля ВАЗ-21043 д\\н [NUMBER] [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху та вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху. За даним вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 22.07.2013 року визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання, призначивши іспитовий строк тривалістю 2 роки та покладено обовязки, визначені п.п. 2, 3 ст. 76 КК України. Цивільний позов [PERSON] задоволено частково. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Пункт 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказує, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 16.10.2013 року вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 22 липня 2013 року, щодо [PERSON] в частині задоволення цивільного позову скасовано. Цивільний позов залишено без розгляду, роз'яснено потерпілому право на звернення з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства (а.с. 5-10), оскільки між [PERSON] та ПрАТ «СК «Провідна» укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/7440797, та відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України № 13 від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоду, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» та п. 24 ППВСУ № 13 від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, якими передбачені права потерпілих від злочинів», не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред'явленого обвинувачення. З вищевикладеного вбачається, що дорожньо-транспортна пригода 20.08.2012 року, приблизно о 21.20 год., на автодорозі "Вінниця - Немирів" в напрямку м. Вінниця, не доїжджаючи 180 м. до газової заправки "LPG", сталася внаслідок дій відповідача [PERSON], що встановлено вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 22.07.2013 року, яким його було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АА/7440797. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «ВАЗ 21043» державний номерний знак [NUMBER], що не заперечується сторонами, тому дана обставина в силу ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Крім того, дана обставина встановлена вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 22.07.2013 року та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 16.10.2013 року. Судом, при дослідженні доказів в обгрунтування суми матеріальної шкоди, а саме наданих позивачем чеків, квитанцій, та інших доказів, що підтверджують його витрати на лікування, встановлено, що загальна їх сума складає 61 501,50 грн., а не 64 570, 75 грн. Як зазначає позивач. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної чи юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 та п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон). Згідно із ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно з ст. 9 Закону обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п. 9.3 ст. 9 Закону обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51 000, 00 грн. на одного потерпілого. Статтею 22 Закону передбачено, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 22.3. Закону потерпілому може бути відшкодована також моральна шкода, передбачена п.1,2 частини другої ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому Страховик відшкодовує не більше ніж 5% ліміту, визначено п.9.3. Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди. Ст.ст. 23, 24 цього Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є також шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана з лікуванням потерпілого, та у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. За таких обставин, враховуючи те, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність особи якої застрахована за договором, а також враховуючи обов'язковий ліміт відповідальності страховика, передбачений п. 9.3 ст. 9 ЗаконуУкраїни (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) за завдану шкоду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до ПрАТ «СК «Провідна» підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню у сумі 51 000,00 грн. матеріальної шкоди, пов'язаної з лікуванням позивача та 2550,00 грн. - моральної шкоди, тобто 5% ліміту, визначено п.9.3. Закону. Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача [PERSON], суд виходить з наступного. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є як втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), так і доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України за №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України за №4 від 31.03.1995 року). Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршання або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршання відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При визначенні розміру відшкодування необхідно враховувати вимоги розумності і справедливості, як того вимагає ч. 3 ст. 23 ЦК України. Суд, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач внаслідок неправомірних дій відповідача, ступінь тяжкості завданих йому тілесних ушкоджень, тривалість лікування та присвоєння першої групи інвалідності, розмір матеріальних збитків, а також матеріальний стан відповідача [PERSON], виходячи із засад розумності, поміркованості та справедливості, дійшов висновку, що на користь позивача з відповідача [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода в сумі 25 000 грн. 00 коп. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу в сумі 4 000, грн. 00 коп., сплачені ним за надання правової допомоги згідно квитанції №7 від 20.09.2012 року (а.с.132). Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначене, з відповідача ПрАТ «СК «Провідна» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 532 грн. 50 коп., а з відповідача [PERSON] в сумі 250 грн. 00 коп.

Outcome: partial