Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], уточнивши позовні вимоги, звернулись в суд з позовною заявою до КП «Надія» про визнання частково недійсним рішення зборів учасників від 27.09.2010 в частині виплати їм паю в майні КП «Надія» в розмірі 16 000, 00 грн. кожній та стягнення паю в грошовому виразі, а саме: [PERSON] - 4,88 %, що становить 43202,87 гривень; [PERSON] - 4,88 %, що становить 43202,87 гривень; [PERSON] - 4,88 %, що становить 43202,87 гривень; [PERSON] - 4,88 %, що становить 43202,87 гривень; [PERSON] - 4,59 %, що становить 40635,49 гривень; та стягнути з відповідача судові витрати, витрати за проведення експертизи та витрати на оплату довідки МБТІ. В обґрунтування позовних вимог позивачі покликаються на те, що вони були учасниками колективного підприємства «Надія», згідно установчого договору та статуту колективного підприємства. Ще в 1993 році члени трудового колективу державного побутового підприємства «Надія», членом якого були і вони, викупили майно даного підприємства (приміщення в м. Стрий [ADDRESS]) та створили колективне підприємство «Надія», яке в 1994 році було зареєстроване розпорядженням Представника Президента України у Стрийському районі і в м. Стрию. З вказаного часу двічі вносилися зміни в статут колективного підприємства «Надія», 14 січня 2005 року розпорядженням міського голови м. Стрия, за яким слідує, що їм належить в статутному фонді підприємства по 4, 59% паю, та 27.09.2010р., де розмір часток їхнього збільшено до 647.05 грн., що становить 4.88%, а [PERSON] - 4,59 %. Між ними та керівником підприємства склалися напружені відносини. Їх не інформували про стан фінансової діяльності підприємства, що змусило звертатися за допомогою в прокуратуру, інспекцію праці, в кінцевому рахунку їх позбавили права працювати і вони змушені були припинити свою діяльність у підприємстві та звільнитися з роботи за власним бажанням. Заява про вихід з числа учасників підприємства скерована на ім'я відповідача рекомендованою кореспонденцією 04.09.2010 року. Тому вони хочуть отримати вартість належного їм паю в грошовому виразі. 27.09.2010р. відбулися загальні збори учасників колективного підприємства «Надія», на яких було вирішено виключити їх із учасників КП «Надія» та виплатити кожній по 16 000 грн., згідно п.3.10 Статуту підприємства, після затвердження звіту за рік, в якому вони вийшли з підприємства в строк до 12 місяців. Вважають це рішення частково недійсним, тому що на час виходу їх з підприємства не було оцінки майна КП «Надія», співвласниками якого вони являються, а розмір паю по 16 000 грн. кожній, який вирішив виплатити їм колектив є заниженим . До майна підприємства належить нежитлове приміщення загальною площею 101.70 кв.м. розташоване в м. Стрий по [ADDRESS] Львівської області, в якому вони зробили ремонт, технічно покращили та вдосконалили, а також перукарське обладнання та устаткування, яке вони також обновили та покращили. В судовому засіданні позивачі та їхній представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять стягнути з відповідача на їхню користь вартість паю кожної, виходячи з висновку будівельно-технічної експертизи від 30.05.2011 року, оскільки на даний час курс долара значно зріс, а при визначенні вартості спірного приміщення експерт використовував дохідний та порівняльний метод оцінки вартості майна виходячи з курсу долара 7,98 грн. за 1 долар США. Хоча на даний час курс долара становить 11,71 грн. за 1 долар США. Повторну будівельно-технічну експертизу від 27.12.2013 року, яка проводилась за клопотанням відповідача, просять до уваги не брати, оскільки при проведенні вищевказаної експертизи експерт використовував тільки порівняльний метод оцінки вартості майна, виходячи з аналогічних приміщень в різних частинах міста, хоча спірне приміщення знаходиться в центрі міста Стрия, що вплинуло на суттєве заниження вартості приміщення КП «Надія». Представники КП «Надія» Ходань І.С., Поліщук І.Н, Салада Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, пояснили, що КП «Надія» було створено у 1994 році шляхом викупу майна державного підпри ємства «Надія» (перукарського обладнання) членами трудового колективу. Відповідно до п. 5.1. статуту підприємства (у редакції 1994 року), майно підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, придбані внаслідок викупу майна державного підприємства; грошові та матеріальні внески засновників; майно, набуте в процесі господарської діяльності; одержані доходи; кредити банків та інших кредиторів; інші джерела, не заборонені законодавчими актами України. Виходячи з цього майном підприємства на якому засновано КП «Надія» слід вважати перукарське обладнання (як основні фонди, придбані внаслідок викупу майна державного підприємства). 07.07.1999 підприємством, а не членами трудового колективу, за договором купівлі-продажу було придбано приміщення [ADDRESS] у м. Стрий. Внаслідок укладення цього договору підприємство купило а відтак підприємство (як сторона договору) стало власником приміщення [ADDRESS] у м. Стрий. Члени трудового колективу, чи учасники підприємства не були стороною договору, не набували у приватну, спільну, чи іншу власність приміщення, відповідно не є його співвласниками. Право власності на приміщення було зареєстроване в Стрийському МБТІ за КП «Надія». В 2001 році КП «Надія» відчужило частину приміщення третій особі, проте решта майна залишилась у власності КП «Надія». На момент створення підприємства, діяльність підприємства регулювалась чинними на той момент нормами права - Законами України «Про підприємства», «Про підприємництво», «Про власність»... Згідно зі ст. 4 Закону "Про підприємства в Україні" відносини, пов'язані з підприємствами в Україні, регулюються цим Законом та іншим законодавством, що визначає окремі особливості, сторони й види діяльності підприємств в Україні, до якого, зокрема, належить Закон "Про власність". Право колективної власності та його здійснення врегульовані Законом "Про власність" в розділі 4 - статті 20-30 закону. Згідно з вказаними нормами права суб'єктом права колективної власності є колективне підприємство, як юридична особа (ст. 20), а не члени його колективу, як помилково вважають позивачі. Виникає воно, зокрема, на підставі передачі державних підприємств в оренду, викупу трудовими колективами державного майна (ст. 21). Встановлюючи, що у власності колективного підприємства є вироблена продукція, одержані доходи, а також майно, придбане на підставах, не заборонених законодавством, стаття 23 передбачає, що працівникові, який припинив трудові відносини з підприємством, а також спадкоємцям померлого працівника виплачується вартість вкладу. Отже, відповідно до законодавства член колективного підприємства (працівник), який припинив трудові відносини з ним, має право на одержання вартості визначеного вкладу, а не частки в майні підприємства, як помилково стверджують позивачі. Статтею 9 Закону "Про підприємства в Україні" передбачено, що підприємство діє на основі статуту, який затверджується власником (власниками) майна, а для державних підприємств - власником майна за участю трудового колективу. До статуту можуть бути включені положення, пов'язані з особливостями діяльності підприємства. Відповідно до пункту 5.3. статуту КП «Надія» в редакції від 02.03.1994 року, майнові взаємовідносини між членами колективного підприємства визначаються в установчій угоді. Відповідно до п.13 установчої угоди в редакції від 28.01.1994 року, працівникові, який припинив трудові відносини з підприємством, його спадкоємцям, а також спадкоємцям померлого члена трудового колективу, сплачується вартість вкладу протягом 12 місяців з моменту припинення діяльності. Майновий пай може бути сплачений в натурі або грошах. Відповідно засновники, внесли до установчих документів - Статуту та Установчого договору аналогічні застереження щодо повернення вкладу у випадку виходу з підприємства, як і у ст. 23 ЗУ «Про власність» - у випадку звільнення чи виходу з підприємства, член підприємства має право на отримання паю. Як вбачається в приписів статуту КП «Надія», в редакції що чинна на момент виходу учасників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], розмір їх паїв становить 4,59 пая, що еквівалентно 608,60 грн. Статутом КП «Надія», в редакції, що чинна на момент виходу учасників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], передбачено наступне: - П. 4.1. для забезпечення діяльності підприємства за рахунок його пайових внесків створюється статутний капітал підприємства у розмірі 13 257,80 грн. Статутний капітал поділений на 100 часток, розміром 132,57 гривень кожна. Розмір паю учасника підприємства складається із пайових внесків. - П. 4.3. Вклади учасників підприємства можуть бути будинки, обладнання, та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, будинками, спорудами, приміщеннями, обладнанням, а також інші майнові права, грошові кошти, причому майно, яке вноситься як вклад, передається підприємству у власність. - П.5.1. Майно колективного підприємства становить колективну власність підприємства. Колективне підприємство є власником будівель, споруд, майнових вкладів його учасників, виготовленої продукції, доходів одержаних від реалізації наданих послуг та іншої діяльності, передбаченої статутом підприємства, іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених Законом. Відтак майно, набуте підприємством за рахунок власних коштів, чи коштів учасників, які було передано учасником у власність підприємству, є власністю підприємства. Щодо припинення трудової участі і виходу з підприємства. Відповідно до частини 5 пункту 3.7. статуту в редакції 2004 року, учасник підприємства має право, зокрема на одержання паю у разі виходу із підприємства в порядку і строки, визначені Статутом підприємства. Відповідно до абзацу 2 пункту 3.9. статуту в редакції 2004 року, учасник підприємства, якого виключили із підприємства, має право на одержання паю та інших виплат, встановлених статутом підприємства. Відповідно до п. 3.10 статуту в редакції 2004 року, учасник колективного підприємства має право на вихід із підприємства. У цьому разі йому виплачується вартість його паю, або видається майно, пропорційне розміру його паю, а також здійснюються виплати, встановлені статутом підприємства. Відповідно до пункту 4.4 статуту в редакції 2004 року, вклад оцінений у гривнях становить пай учасника у статутному капіталі. Відповідно до п. 4.5. статуту, учасники в рахунок своїх вкладів в Статутний капітал підприємства вносять по 608,60 грн., що еквівалентно 4,59 % паю. Виходячи з цього, учасникам товариства, що вийшли з товариства, а саме - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підприємство зобов'язано виплатити вартість паю, що еквівалентно 608 грн. 60 коп. Натомість з невідомих причин, діяльність підприємства була неправильно кваліфікована, а підприємство з невідомих причин ототожнено з товариством з обмеженою відповідальністю, учасник якого при виході з товариства має право отримати частку в майні підприємства, що є пропорційною його вкладу. Безпідставно підприємство було кваліфіковано як «виробничий кооператив», оскільки КП «Надія» не містить ознак виробничого кооперативу, та і його назва, всупереч обов'язковій вимозі ст. 164 ЦК України не містить назви «виробничий кооператив». Відповідно до статті 62 Господарського кодексу України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом міс цевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих по треб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту або модельного статуту. Підприємства незалежно від форми власності, організаційно-правової форми, а також установчих документів, на основі яких вони створені та діють, мають рівні права та обов'язки. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом. Відповідно до статті 65 Господарського кодексу України, управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Виходячи з цього, підприємство діє на підставі Статуту, яким і керується в своїй діяльності. Відповідно до приписів статуту, про що зазначалось вище, а саме п. 3.10 статуту в редакції 2004 року, у разі виходу учасника з колективного підприємства, йому виплачується вартість його паю відповідно до статуту підприємства, який відповідно до п. 4.5. становить 4,59 % паю що еквівалентно 608,60 грн. Згідно протоколу загальних зборів КП «Надія» від 02.07.2014 року вирішено виплатити позивачам вартість їх паю в грошовому еквіваленті відповідно до розміру паю. Представник Стрийського МВК Темник Н.С. пояснила, що виконком згідний за умови виділення позивачам окремої кімнати в рахунок їх паю надати дозвіл на облаштування окремого входу у виділене приміщення. Експерт Мельник О.П. підтвердив висновок будівельно-технічної експертизи від 30.05.2011 року, пояснив, що використовував дохідний та порівняльний метод оцінки вартості майна виходячи з курсу долара 7,98 грн. за 1 долар США. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, представників, дослідивши подані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні достовірно встановлено, що КП «Надія» було створено в 1994 році шляхом викупу майна державного підпри ємства «Надія» (перукарського обладнання) членами трудового колективу. Відповідно до п. 5.1. статуту підприємства (у редакції 1994 року), майно підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, придбані внаслідок викупу майна державного підприємства; грошові та матеріальні внески засновників; майно, набуте в процесі господарської діяльності; одержані доходи; кредити банків та інших кредиторів; інші джерела, не заборонені законодавчими актами України. Відповідно до п.13 установчої угоди в редакції від 28.01.1994 року, працівникові, який припинив трудові відносини з підприємством, його спадкоємцям, а також спадкоємцям померлого члена трудового колективу, сплачується вартість вкладу протягом 12 місяців з моменту припинення діяльності. Майновий пай може бути сплачений в натурі або грошах. - П. 4.1. для забезпечення діяльності підприємства за рахунок його пайових внесків створюється статутний капітал підприємства у розмірі 13 257,80 грн. Статутний капітал поділений на 100 часток, розміром 132,57 гривень кожна. Розмір паю учасника підприємства складається із пайових внесків. - П. 4.3. Вклади учасників підприємства можуть бути будинки, обладнання, та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, будинками, спорудами, приміщеннями, обладнанням, а також інші майнові права, грошові кошти, причому майно, яке вноситься як вклад, передається підприємству у власність. - П.5.1. Майно колективного підприємства становить колективну власність підприємства. Колективне підприємство є власником будівель, споруд, майнових вкладів його учасників, виготовленої продукції, доходів одержаних від реалізації наданих послуг та іншої діяльності, передбаченої статутом підприємства, іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених Законом. - Відповідно до пункту 4.4 статуту в редакції 2004 року, вклад оцінений у гривнях становить пай учасника у статутному капіталі. - Відповідно до п. 4.5. статуту, учасники в рахунок своїх вкладів в Статутний капітал підприємства вносять по 608,60 грн., що еквівалентно 4,59 % паю. Згідно протоколу загальних зборів КП «Надія» від 02.07.2014 року вирішено виплатити позивачам вартість їх паю в грошовому еквіваленті відповідно до розміру паю. Правовою основою створення та діяльності колективних підприємств або підприємств, заснованих на праві колективної власності, були Закон України „Про підприємства в Україні" та Закон України „Про власність", які втратили свою чинність 01.01.2004 року та 27.04.2007 року відповідно.. Вказаними законами передбачалось, що суб'єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об'єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об'єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами. Право колективної власності виникає на підставі: добровільного об'єднання майна громадян і юридичних осіб для створення кооперативів, акціонерних товариств, інших господарських товариств і об'єднань; передачі державних підприємств в оренду; викупу колективами трудящих державного майна; перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства; безоплатної передачі майна державного підприємства у власність трудового колективу. У власності колективного підприємства є вироблена продукція, одержані доходи, а також інше майно, придбане на підставах, не заборонених законом. У майні колективного підприємства визначаються вклади його працівників. Розмір вкладу працівника у майні колективного підприємства визначається залежно від його трудової участі в діяльності державного або орендного підприємства, а також участі у збільшенні майна колективного підприємства після його створення. З часу набуття чинності Цивільним кодексом України (з 01.01.2004 року) та за відсутності спеціального законодавства, правовою основою регулювання правовідносин у сфері діяльності колективних підприємств є Конституція України та Цивільний кодекс України, що визначено ст. 4 та ч.3 ст. 5 цього Кодексу, а також Статут підприємства в тій частині, де він не суперечить вимогам чинного законодавства. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як вже зазначалося вище, згідно Статуту і Установчого договору Колективне підприємство „Надія" створене на власності громадян, які є його учасниками, пропорційно їх внеску в Статутний фонд і є власником майна, яке складається з внесків, вкладів і додаткових внесків його Учасників, продукції, виробленої КП в результаті господарської діяльності, отриманих доходів, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом, а для забезпечення діяльності КП „Надія" за рахунок вкладів його Учасників було створено статутний фонд, який розподіляється у рівних частинах між цими Учасниками. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, тобто майно у колективному підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Згідно з ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як встановлено судом, при звільненні позивачів з роботи їм не виплачувались, ні вартість їх вкладу, ні їх частка в статутному фонді та майні підприємства. Відповідно до вище вказаних норм ЦК України та встановлених обставин, при виході позивачів з числа членів Колективного підприємства „Надія" їм повинна була бути виплаченою вартість частини майна, пропорційна їх часткам в Статутному фонді КП, з врахуванням вартості майна згаданого підприємства на день подачі позивачами заяв про їх вихід з числа учасників КП „Надія". Наведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 28 листопада 2011 року в справі № 6-50ц11 (т.2, а.с. 60-72), яка (у відповідності до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України) є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Таким чином суд приходить до висновку, що слід визнати частково недійсним рішення зборів учасників колективного підприємства «Надія» від 27.09.2010 в частині виплати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] паю колективного підприємства «Надія» в сумі по 16 000,00 гривень кожній. Відтак слід зобов»язати відповідача виплатити позивачам, вартість їх паю в грошовому еквіваленті відповідно до висновку будівельно - технічної експертизи № 187 від 30.05.2011 року, а також понесені ними судові витрати та витрати за послуги Стрийського МБТІ. Витрати за проведення будівельно-технічних експертиз, понесених сторонами, слід залишити за кожним з них.

Outcome: approved