Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

21 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказав, що з вересня 1978 року вона працювала техніком в Геологорозвідувальній експедиції №37, яка є структурним підрозділом КЗ « Кіровгеологія ». 31.12.2013 року вона припинила трудові відносини з Геологорозвідувальною експедицією №37 КП « Кіровгеологія » за власним бажанням згідно з ст. 38 КЗпП України. За період її роботи в структурному підрозділі КП « Кіровгеологія » перед нею є заборгованість по заробітній платі: за 2011 рік: вересень - 778,92 грн., жовтень - 1021,20 грн., листопад - 980,51 грн., грудень - 981,97 грн.; за 2013 рік: липень - 1206,87 грн., серпень - 1312,15 грн., вересень - 1593,97 грн., жовтень - 2574,87 грн., листопад - 2574,87 грн., грудень - 5906,52 грн. До сьогоднішнього дня відповідач не виплатив їй заборгованість по заробітній платі. Таким чином, заборгованість відповідача по виплаті розрахункових коштів становить 18 931,85 грн. Також, з вини відповідача їй задано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що вона сильно переживала, неодноразово випробувала нервовий стрес у зв'язку з нерегулярною, багаторічною невиплатою зарплати, яка відбувалася з вини відповідача. Крім того, вона має дитину інваліда з дитинства. Відсутність коштів на найнеобхідніше змусило її весь час докладати додаткових зусиль для пошуку грошей і організації свого життя. У зв'язку з тривалою несвоєчасною виплатою зарплати і частою тривалою затримкою, вимушена була позичати гроші то у знайомих, то через банківські установи, через що відчувала постійний моральний дискомфорт і стрес, оскільки запозичені через банківські установи кошти, необхідно повертати не лише своєчасно, а й з відповідними процентами. 35 років вона пропрацювала на підприємстві, заробітну плату отримувала з регулярною затримкою. В січні 2013 року захворіла, почала кашляти, в неї була підвищена температура, але із-за відсутності коштів на відповідне лікування хворіла два місяці , а в березні потрапила на стаціонарне лікування з тяжкою формою пневмонії та бронхіту. Їй було запропоновано санаторно - курортне лікування, але через відсутність коштів, не змогла його пройти. Просить стягнути з відповідача на її користь 37 863,70 грн., з яких : - 18 931,85 грн. заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі; 18 931,85 грн. моральна шкода, що спричинена їй внаслідок порушення її прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача до суду не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач у судовому засіданні не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 18 вересня 1978 року по 31 грудня 2013 року працювала у Геологорозвідувальній експедиції № 37 ( м. Кіровоград), яка є структурним підрозділом КП "Кіровгеологія" ( а.с. 5-10 ). Згідно наказу №112-к від 25.12.2013 року, виданого керівництвом КП «Кіровгеологія» [PERSON] 31 грудня 2013 року була звільнена з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У судовому засіданні з'ясовано, що ГРЕ № 37 має заборгованість по заробітній платі перед колишнім працівником [PERSON] в сумі 18 931,85 грн. станом на 14.01.2014р. (а.с.4). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою ПВС України №5 від 25.05.2001 року " Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди " роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин ( незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, тощо ), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної ( немайнової ) шкоди покладається на власника або уповноважений ним органом незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Приймаючи до уваги те, що Казенним підприємством "Кіровгеологія" грубо порушено трудові права [PERSON], які полягали в невиплаті належних грошових сум, незважаючи на те, що вона з 1978 р. працювала на підприємстві, суд вважає, що позивачу [PERSON] нанесена моральна шкода, розмір якої слід визначити в сумі 400 грн. з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивач внаслідок неправомірних дій з боку відповідача, тому ця сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial