Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме що вона за національністю є «німка» та просила зобов'язати Мар'їнський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області внести відповідні відомості до актового запису про шлюб. У судове засідання заявник не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. У судове зацікавлені особи не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень Глави 4 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до паспорта громадянина України [NUMBER], виданого 14.10.1998 року Мар'їнським РВ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] народилась [INFO] в с. Солодке Мар'їнського району Донецької області. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 22.08.1998 року, [PERSON], [INFO], за національністю азейбарджанець, та [PERSON], [INFO], за національністю українка, одружились 22.08.1998 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 22.08.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Вугледар Донецької області зроблено запис за № 119. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 19.05.1979 року Степнянською сільською радою Мар'їнського району Донецької області, [PERSON] народилась [INFO] в с. Солодке Мар'їнського району Донецької області. Батьками вказано: [PERSON], українець, та [PERSON], німка. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00018074498 від 19.05.2018 року, [PERSON], [INFO], мала прізвище до реєстрації шлюбу «[PERSON]», за національністю німка. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 03.06.1954 року виконавчим комітетом Мартовської сільської ради депутатів працюючих Хабарського району Алтайського краю, [PERSON] народилась [INFO] Матір'ю вказано [PERSON], за національністю німка Позивачка вказує, що її мати [PERSON] та бабуся [PERSON] є за національністю німкенями, які проживають на території України, шанують німецькі традиції та відзначають німецькі свята. Вона вважає себе за національністю німкою, одна в її свідоцтві про шлюб від 22.08.1998 року її національність було вказано як «українка», тоді як мати є німкою та батько українцем. Відповідно до Указу Президента України від 31.12.1991 року № 24 національність може бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажають змінити її відповідно до національності другого з батьків. Указ втратив чинність на підставі Указу Президента № 70/99 від 27.01.1999 року. Таким, чином на дату укладення шлюбу, наявна процедура зміни національності та вибір національності одного з батьків. В 2003 році в усній формі заявниця звернулась до відділу реєстрації актів громадського стану м. Вугледар Донецької області з проханням змінити в свідоцтві про одруження її національність на «німка», але їй було повідомлено, що відповідно до Постанови № 1367 від 12.09.2002 року «Про затвердження зразків книг реєстрації актів цивільного стану та описів бланків свідоцтв, що видаються державними органами реєстрації актів цивільного стану» в свідоцтві про одруження графу «національність» нареченого або нареченої було вилучено. В 2010 році дані актового запису про шлюб з книги реєстрації актів про одруження було вилучено. В 2010 році дані актового запису про шлюб з книги реєстрації актів про одруження були перенесені без змін до державного реєстру актів цивільного стану громадян під № 20776411. [PERSON] звернулась до Мар'їнського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про внесення змін, доповнень до актового запису про шлюб № 119 від 22.08.1998 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецькій області на [PERSON] та [PERSON] до графи 7 «національність» з «українка» на «німка». Керівником відділу державної реєстрації актів цивільного стану Мар'їнського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено висновок, яким повідомлено, про неможливість задовольнити клопотання заявника щодо внесення змін до актового запису про шлюб № 119 від 22.08.1998 року складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецькій області на [PERSON] та [PERSON], внесено до державного реєстру актів цивільного стану громадян 13.08.2010 року за номером 20776411, до графи 7 «національність» з «українка» на «німка» у зв'язку з відсутністю на це підстав. Заявник бажає відновити свою дійсну національність, як це передбачено Законом України "Про національні меншини". Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні. Згідно зі ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Відповідно до ст.35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до ст. 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом. Згідно зі ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форми та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать вільним засадам суспільства. Відповідно до ст. 3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. У відповідності до ст. 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст. 11 Закону України "Про національні меншини" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Встановлення факту національної ідентичності заявнику необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження німецького походження її роду. В позасудовому порядку встановити факт приналежності до певної національності є неможливим. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що встановлення факту належності заявниці до німецької національності не порушує права та інтереси осіб, оскільки заявниця виросла у родині, яка сповідує німецькі традиції та звички німецького народу, а тому суд вирішує задовольнити заяву про встановлення юридичного факту.

Outcome: approved