Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, що є спільною частковою власністю. В обґрунтування позову посилалася на ту обставину, що сторонам на праві спільної власності належить квартири [ADDRESS]. Оскільки, відповідач чинить перешкоди у користуванні вказаним майном позивачу, просила зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] 1/2 частиною квартири [ADDRESS] шляхом вселення її передачі ключів від вхідних дверей квартири №6, розташованій по вул.Бериславській 17 в смт.Нововоронцовка Херсонської області. У судовому засіданні позивач уточнивши вимоги просила обовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] 1/2 частиною квартири [ADDRESS] шляхом передачі ключів від вхідних дверей квартири №6, розташованій по вул.Бериславській 17 в смт.Нововоронцовка Херсонської області. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. За ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно витягу про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством «Каховське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради №30912656 від 09.08.2011 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] (1/2 частка). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.07.2011 року спадкоємцями після смерті [PERSON], померлого 04.07.1997 року є [PERSON], [PERSON]; спадщина складається із квартира [ADDRESS]. За ст.41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦКУкраїни право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України). Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року\~і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що\~пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132). Таким чином, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.88 ЦПК України, за якими стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, вважає, що сума сплаченого судового збору за квитанцією №0.0.844413296.1 від 11.09.2017 року у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved