Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 28 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та гр. [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/17-43/1677-33, згідно з яким, останній надано кредит у сумі 61 200,00 доларів США із сплатою 14,00% відсотків річних, строком до 28.03.2018р. Кредитний договір підписано обома сторонами та скріплений печаткою Банку. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 28 березня 2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, предметом договору іпотеки є: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 23.05.2006 року за реєстровим № 2366. Зазначений договір іпотеки 28 березня 2008 року посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] Запорізького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за№ 314. Як стало відомо Банку з інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на іпотечне майно державним виконавцем Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ накладено арешти в межах виконавчого провадження. Наклавши арешт на нерухомість, державний виконавець Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ не пересвідчився в тому, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], перебуває в заставі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької ОД «Райффайзен Банк Аваль». 31 липня 2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] було зроблено виконавчий напис, відповідно до якого на користь Банка було звернуте стягнення на заставне майна, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач просить суд звільнити вищезазначене заставлене майно з-під арешту та стягнути з відповідача судовий збір. У судовому засіданні сторони відсутні. Представник позивача у своїй заяві просить суд розглянути справу у його відсутності, позов підтримує. У попередніх судових засідання давав свої пояснення. Відповідач у судове засідання не з»явилась, у своїй заяві просить суд розглядати справу у її відсутності, з позовом згодна. Представник третьої особи у судове засідання 23.04.2014 р. не з»явився, хоча належним чином був сповіщений про судове засідання, про що свідчить поштове повідомлення, причину неявки суду не повідомив. У попередніх судових засідання давав свої пояснення, проти позову заперечував. Виходячи з наведеного, суд розглядає справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що 28 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та гр. [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/17-43/1677-33, згідно з яким, останній надано кредит у сумі 61 200,00 доларів США із сплатою 14,00% відсотків річних, строком до 28.03.2018р. Кредитний договір підписано обома сторонами та скріплений печаткою Банку. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 28 березня 2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, предметом договору іпотеки є: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 23.05.2006 року за реєстровим № 2366. Зазначений договір іпотеки 28 березня 2008 року посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] Запорізького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за№ 314. Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на іпотечне майно державним виконавцем Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ накладено арешти в межах виконавчого провадження. Зокрема у реєстрі наявні наступні арешти: арешт нерухомого майна від 16.06.2011р., що накладений відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер 26939126 від 16.06.2011р., згідно виконавчого листа № 2-284 від 17.05.2010р., виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя (Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер 11293836 від 16.06.2011р., номер запису про обтяження: 2859436). Частиною 7 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що спори, які виникають у виконавчому провадженні щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 6 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (ч.7 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» ). Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Згідно з ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно зі статтею 3, 4 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченю - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Іпотекодержатель має пріорітетне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобо'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В силу положень ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Крім того, 31 липня 2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] було зроблено виконавчий напис, відповідно до якого на користь Банка було звернуте стягнення на заставне майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, позивач має передбачений вказаними нормами матеріального права пріоритет щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. У даній справі майно належить банку на праві володіння як іпотеко держателю за вищевказаним договором і це обтяження зареєстровано відповідно до закону. Відповідно до ст..14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет перед незареєстрованим обтяженням. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж нерухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Позов обґрунтований, доказаний, вимоги законні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved