Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Приватне підприємство «Цесія» та Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпровської міської ради, про витребування майна. В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлений факт безпідставного вибуття із комунальної власності територіальної громади м.Дніпра об`єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, у тому числі нежитлового приміщення № 42, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 року «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», Лівобережжя», до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство «Лівобережжя» із майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 18.08.2003 року і п.1 рішення міської ради. З урахуванням положень ст.128 ЦК Української PCP, ст.ст. 31, 35 Закону України «Про власність» (чинних на час прийняття зазначених вище рішень) територіальна громада міста набула право власності на об`єкти нерухомого майна з часу затвердження актів приймання-передачі, а саме з 18.08.2003 року. Відповідно до підпункту 2.1 рішення Дніпропетровської міської ради 11/13 від 19.11.2003 року комітету комунальної власності міської ради доручено внести зміни до установчих документів комунального підприємства відповідно до чинного законодавства. Наказом комітету комунальної власності міської ради за №15-КВ від 17.02.2004 року затверджено нову редакцію статуту Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради, перереєстрованого виконкомом Дніпропетровської міської ради 25.02.2004 року, реєстраційна справа №04052092Ю0040072. На підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради №159-р від 18.08.2003 року та рішення Дніпропетровської міської ради від 26.02.2003 року №35/7, відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 08.05.2013 року проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення №42 , що розташоване [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 57272812101). На виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста, рішенням Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 року, об`єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, КЖЕП «Лівобережжя» передано на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов`язувалось з визначенням єдиного підприємства, наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». Разом з тим, 06.08.2012 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №38/5005/6636/2012 про банкрутство Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради. Однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 року КЖЕП «Лівобережжя» в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 року у справі №38/5005/6636/2012 Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови ліквідатором КЖЕП «Лівобережжя» призначено арбітражного керуючого Барановського О.М., яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об`єктами комунальної власності, нежитлове приміщення №42, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] , загальною площею 44,1 кв.м, оформлених протоколом №67 від 27.12.2012 року, та переможцем яких визначено Приватне підприємство «Цесія». На підставі протоколу №67 проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] , 30.07.2013 року між Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради та ПП «Цесія» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] , загальною площею 44,1 кв. м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В. та зареєстровано в реєстрі за №1314, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі №38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об`єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу, укладені на їх підставі. Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП «Лівобережжя» арбітражного керуючого Барановського О.В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення [ADDRESS] та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 року Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу вказаного нерухомого майна, оформлених протоколом №67 від 27.12.2012 року, та визнано недійсним договір купівлі-продажу №1314 від 30.07.2013 року, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим Саричевою Н.В. та ПП «Цесія» з відчуження нежитлового приміщення [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв. м.. З урахуванням, положень ч.4 ст.8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року у справі № 38/5005/6636/2012 є такою, що набрала законної сили. Вказане нерухоме майно ПП «Цесія» було відчужено на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу №1590 від 09.09.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С.. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на час звернення прокурора до суду власником спірного нерухомого майна є [PERSON] . Враховуючи, що договір купівлі-продажу №1314 від 30.07.2013 року, за яким ПП «Цесія» набуло право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, визнано недійсним, вказане свідчить про вибуття майна поза волею власника. Оскільки спірне нерухоме майно було відчужене, Дніпропетровська міська рада, як власник спірного майна, яке вибуло з її власності поза її волею, має право на його витребування шляхом пред`явлення віндикаційного позову на підставі ст.388 ЦК України. Враховуючи викладене, позивач просить суд витребувати від [PERSON] нежитлове приміщення [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 57272812101), та стягнути з відповідачів судові витрати. Представник третьої особи Приватного підприємства «Цесія» Амбразевич О.С. надала до суду пояснення щодо позову, де зазначила, що рішення №16/9 від 02.03.2011 року було прийняте Дніпропетровською міською радою до визнання КЖЕП «Лівобережжя» банкрутом, та воно не було і не могло бути виконане на дату визнання підприємства банкрутом, через наявність обтяжень нерухомого майна, накладених з метою звернення стягнення на нього для задоволення вимог кредиторів комунального підприємства. Таким чином, спірний об`єкт нерухомого майна на момент визнання КЖЕП «Лівобережжя» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (а саме 14.08.2012 року) обліковувались на балансі підприємства і процедура його передачі третім особам до визнання боржника банкрутом навіть не розпочиналась, майно залишилось закріпленим за ним на праві господарського відання. Обтяження з майна комунального підприємства були зняті лише господарським судом у межах справи про банкрутство ухвалою від 16.05.2013 року по справі №38/5005/6636/2012 та, зокрема, в цій ухвалі встановлено, що з моменту відкриття щодо боржника ліквідаційної процедури всі без винятку обтяження його активів підлягають скасуванню. Власник майна (Дніпропетровська міська рада) боржника комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради свідомо прийняв рішення про припинення юридичної особи шляхом ліквідації, що в свою чергу передбачає інвентаризацію майна боржника та подальший його продаж з метою погашення вимог кредиторів. Більше того, Дніпровська міська рада своїм рішенням №41/22 від 28.03.2012 року затвердила проміжний ліквідаційний баланс комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради (слід зазначити, що відповідно до ч.8 ст.111 ЦК України проміжний ліквідаційний баланс включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду), згідно з яким, зокрема, було зобов`язано голову ліквідаційної комісії здійснювати подальші дії щодо ліквідації КЖЕП «Лівобережжя» ДМР, що в будь-якому разі за приписами ч.9 ст.111 ЦК України, і за приписами ч.1 ст.25 Закону України «Про задоволення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом») передбачає продаж майна боржника для задоволення вимог кредиторів. Також представник ПП «Цесія» звернула увагу суду на те, що в позовній заяві заступник прокурора області зазначає, що ПП «Цесія», в порушення порядку зміни правового режиму об`єктів нерухомого майна, здійснено реконструкцію нежитлового приміщення [ADDRESS] під житлову квартиру. При цьому, а ні в самій позовній заяві, а ні в доданих до неї документах, не наведено жодних доказів, які б підтверджували вищевказане твердження про порушення ПП «Цесія» норм чинного законодавства України, при зміні правового режиму вказаного об`єкту нерухомого майна. Як на момент відчуження спірного майна, так і на теперішній час, є чинною ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2013 року по справі №38/5005/6636/2012, якою було встановлено правомірність дій ліквідатора щодо включення об`єктів нерухомості до ліквідаційної маси боржника, а саме, судом було відмовлено в задоволенні скарги КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» на дії ліквідатора і встановлено, що: «ліквідатор комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради правомірно включив майнові активи (спірні об`єкти нерухомого майна) до ліквідаційної маси, оскільки вони були закріплені за боржником на праві повного господарського відання та підлягає реалізації при здійсненні ліквідаційної процедури у порядку встановленому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". При цьому, повноваження власника майна (територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради) та органів управління боржника припинились з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, тому подальші дії щодо вказаного майна, в тому числі управління та розпорядження майном, за приписами ст.ст. 23, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вчинюються ліквідатором, який реалізує майно банкрута для задоволення вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів». На підставі вищевикладеного, представник ПП «Цесія» Амбразевич О.С. просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того представник ПП «Цесія» надала до суду заяву, якою просила застосувати строки позовної давності при вирішенні даного спору, обґрунтовуючи це тим, що Дніпропетровська міська рада була обізнана про укладення договору купівлі-продажу приміщення [ADDRESS] 30.07.2013 року, оскільки після укладання даного договору втратила право власності над вказаним майном, не вживала заходів по контролю за його станом, збереженням та використанням. Крім того, міська рада є учасником справи про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя». Таким чином строк позовної давності сплив 30.07.2016 року, у той час як позов був поданий 28.11.2016 року. Прокурор Масенко А.О. заперечував проти пояснень третьої особи у своїй письмовій відповіді посилаючись на те, що пояснення представника третьої особи Приватного підприємства «Цесія» Амбразевич О.С. зводиться лише до оспорювання фактів, які встановлені ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року у справі №38/5005/6636/2012. Щодо строків позовної давності зазначив, що про недійсність первісного правочину з відчуження спірного майна прокурору стало відомо після винесення ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року у справі №38/5005/6636/2012, якою визнано незаконними дії ліквідатора щодо включення до ліквідаційної маси та дії з продажу ліквідатором спірного нерухомого майна з відкритих торгів з його продажу, проведених 27.12.2012 року Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа», та визнано недійсним результати торгів з його продажу, проведені 27.12.2012 року Товарною біржею «регіональна універсальна біржа», також визнано недійсним договір купівлі-продажу, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за №5989 від 05.08.2013 року, тому строк позовної давності починається саме з 2016 року. У судовому засіданні представник позивача - прокуратури Дніпропетровської області Масенко А.О. надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти заяви про застосування строків позовної давності заперечував, оскільки прокуратура дізналася про порушення права у 2016 року, а тому строк звернення до суду не пропущений. Представник Дніпровської міської ради Булах М.О. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечував та просив суд застосувати строки позовної давності щодо пред`явлення даного позову. Представник третьої особи Приватного підприємствоа «Цесія» у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Представник Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи та вислухавши представників сторін, суд вважає відмовити у позові з наступних підстав. Судом встановлено, що Рішенням Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 року «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», Лівобережжя», до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 18.08.2003 року та п.1 рішення міської ради. З урахуванням положень ст.128 ЦК Української PCP, ст.ст. 31, 35 Закону України «Про власність» (чинних на час прийняття зазначених вище рішень) територіальна громада міста набула право власності на об`єкти нерухомого майна з часу затвердження актів приймання-передачі, а саме з 18.08.2003 року. Відповідно до підпункту 2.1 рішення Дніпропетровської міської ради 11/13 від 19.11.2003 року комітету комунальної власності міської ради доручено внести зміни до установчих документів комунального підприємства відповідно до чинного законодавства. Наказом комітету комунальної власності міської ради за №15-КВ від 17.02.2004 року затверджено нову редакцію статуту Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради, перереєстрованого виконкомом Дніпропетровської міської ради 25.02.2004 року, реєстраційна справа №04052092Ю0040072. На підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради №159-р від 18.08.2003 року та рішення Дніпропетровської міської ради від 26.02.2003 року №35/7, відділом Дніпропетровського міського правління юстиції 08.05.2013 року проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення № 42, [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 57272812101). На виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста, рішенням Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 року, об`єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, КЖЕП «Лівобережжя» передано на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов`язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». Разом з тим, 06.08.2012 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №38/5005/6636/2012 про банкрутство Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради. Однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 року КЖЕП «Лівобережжя» в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 року у справі №38/5005/6636/2012 Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови ліквідатором КЖЕП «Лівобережжя» призначено арбітражного керуючого Барановського О.М., яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об`єктами комунальної власності, нежитлове приміщення [ADDRESS] , з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] , загальною площею 44,1 кв. м., оформлених протоколом №67 від 27.12.2012 року, та переможцем яких визначено Приватне підприємство «Цесія». На підставі протоколу №67 проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] , 30.07.2013 року між Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради та ПП «Цесія» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] , загальною площею 44,1 кв. м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В. та зареєстровано в реєстрі за №1314, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі №38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнані неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об`єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі. Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП «Лівобережжя» арбітражного керуючого Барановського О.В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення [ADDRESS] та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 року Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу вказаного нерухомого майна, оформлених протоколом №67 від 27.12.2012 року, та визнано недійсним договір купівлі-продажу №1314 від 30.07.2013 року, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим Саричевою Н.В. та ПП «Цесія» з відчуження нежитлового приміщення [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв.м. З урахуванням, положень ч.4 ст.8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року у справі №38/5005/6636/2012 є такою, що набрала законної сили. Вказане нерухоме майно ПП «Цесія» було відчужено на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу №1590 від 09.09.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на час звернення прокурора до суду власником спірного нерухомого майна є [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.2 ЦК України одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Згідно з ч.2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. На прокуратуру відповідно до пункту 2 статті 121 Конституції України покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом. Верховний Суд України в постанові від 03 лютого 2016 року у справі №6-75цс15 зазначив, що можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Частина перша ст.261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, перебіг позовної давності починається з одного й того самого моменту: коли особа, право якої порушено, довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Суд також приймає до уваги обставини, зазначені в письмових поясненнях представника третьої особи Приватного підприємства «Цесія» Амбразевич О.С., яка вказала на те, що рішення №16/9 від 02.03.2011 року було прийняте Дніпропетровською міською радою до визнання КЖЕП «Лівобережжя» банкрутом, та воно не було і не могло бути виконане на дату визнання підприємства банкрутом, через наявність обтяжень нерухомого майна, накладених з метою звернення стягнення на нього для задоволення вимог кредиторів комунального підприємства. Таким чином, спірний об`єкт нерухомого майна на момент визнання КЖЕП «Лівобережжя» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (а саме 14.08.2012 року) обліковувались на балансі підприємства і процедура його передачі третім особам до визнання боржника банкрутом навіть не розпочиналась, майно залишилось закріпленим за ним на праві господарського відання. Обтяження з майна комунального підприємства були зняті лише господарським судом у межах справи про банкрутство ухвалою від 16.05.2013 року по справі №38/5005/6636/2012 та, зокрема, в цій ухвалі встановлено, що з моменту відкриття щодо боржника ліквідаційної процедури всі без винятку обтяження його активів підлягають скасуванню. Власник майна (Дніпропетровська міська рада) боржника комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради прийняв рішення про припинення юридичної особи шляхом ліквідації, що в свою чергу передбачає інвентаризацію майна боржника та подальший його продаж з метою погашення вимог кредиторів. Так, Дніпровська міська рада своїм рішенням №41/22 від 28.03.2012 року затвердила проміжний ліквідаційний баланс комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради (слід зазначити, що відповідно до ч.8 ст.111 ЦК України проміжний ліквідаційний баланс включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду), згідно з яким, зокрема, було зобов`язано голову ліквідаційної комісії здійснювати подальші дії щодо ліквідації КЖЕП «Лівобережжя» ДМР, що в будь-якому разі за приписами ч.9 ст.111 ЦК України, і за приписами ч.1 ст.25 Закону України «Про задоволення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом») передбачає продаж майна боржника для задоволення вимог кредиторів. Як на момент відчуження спірного майна, так і на теперішній час, є чинною ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2013 року по справі №38/5005/6636/2012, якою було встановлено правомірність дій ліквідатора щодо включення об`єктів нерухомості до ліквідаційної маси боржника, а саме, судом було відмовлено в задоволенні скарги КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» на дії ліквідатора і встановлено, що: «ліквідатор комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради правомірно включив майнові активи (спірні об`єкти нерухомого майна) до ліквідаційної маси, оскільки вони були закріплені за боржником на праві повного господарського відання та підлягає реалізації при здійсненні ліквідаційної процедури у порядку встановленому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". При цьому, повноваження власника майна (територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради) та органів управління боржника припинились з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, тому подальші дії щодо вказаного майна, в тому числі управління та розпорядження майном, за приписами ст.ст. 23, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вчинюються ліквідатором, який реалізує майно банкрута для задоволення вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів». На підставі вищевикладеного, представник ПП «Цесія» Амбразевич О.С. просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того представник ПП «Цесія» надала до суду заяву, якою просила застосувати строки позовної давності при вирішенні даного спору, обґрунтовуючи це тим, що Дніпропетровська міська рада була обізнана про укладення договору купівлі-продажу приміщення [ADDRESS] 30.07.2013 року, оскільки після укладання даного договору втратила право власності над вказаним майном, не вживала заходів по контролю за його станом, збереженням та використанням. Крім того, міська рада була учасником справи про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя». Вказані обставини позивачем та прокурором не спростовані, а тому заслуговують на увагу при ухваленні рішення по даній справі. Таким чином, суд погоджується із вимогами прокурора, виходячи виключно зі змісту ст.388 ЦК України, та, в той же час, вважає слушними доводи представників відповідача та третьої особи, що початок перебігу позовної давності починається із 30.07.2013 року, коли був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] , між підпорядкованим Дніпропетровській міській раді КП «Лівобережжя» та ПП «Цесія», а також є учасником справи про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя». Враховуючи викладене, на день подачі позову 28.11.2016 року сплив строк позовної давності для пред`явлення позову про витребування майна, відповідно до вимог ст.388 ЦК України. Крім того, суд звертає увагу, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2013 року, було встановлено припинення із 14 серпня 2012 року повноважень Дніпропетровської міської ради як представника спірного майна, тобто саме з цієї дати міська рада знала про наявність свого порушеного права. До такого правового висновку прийшла Велика палата Верховного Суду України у своїх постановах по справах №469/1203/15 від 22.05.2018, №372/2592/15 від 20.11.2018, №183/1617/16 від 14.11.2018. За таких обставин, суд вважає відмовити у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Враховуючи результат розгляду справи, судові витрати у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed