Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

29.01.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ НВП "МК Енергобуд" про визнання права власності на земельну ділянку. Вказував на те, що 10.06.2008 р. між позивачем та Миколаївською міською радою був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою [ADDRESS] площею 8 563 кв.м. Всі умови договору сторонами були виконані в повному обсязі, жодних претензій не пред`являли, однак на теперішній час позивач не моє можливості зареєструвати своє право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку, оскільки після укладення договору купівлі-продажу ним не було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку. Крім того відповідач ТОВ НВП "МК Енергобуд" не визнає право власності позивача на вказану земельну ділянку та використовує її для власних потреб. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 8 563 кв.м. для обслуговування майнового комплексу за адресою [ADDRESS], кадастровий номер 4810136900:05:027:0012. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.. Представник відповідача ТОВ НВП "МК Енергобуд" в судовому засіданні позов не визнав. Посилався на відсутність державного акту на землю у позивача та, відповідно, права власності на вказану земельну ділянку. Наполягав на своєму правомірному використовуванні зазначеної земельної ділянки. Представник третьої особи з боку відповідача, без самостійних вимог - Миколаївської міської ради в судовому засіданні вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки Миколаївська міська рада отримала кошти за вказану земельну ділянку в повному обсязі, підписаний Акт передачі земельної ділянки, відповідно до умов договору купівлі-продажу, жодна із сторін не має претензій одна до одної. Прокурор у судовому засіданні покладався на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши доази, суд встановив наступне. 10.06.2008 р. між Миколаївською міською радою та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого [PERSON] прийняв у власність земельну ділянку площею 8 563 кв.м. для обслуговування майнового комплексу за адресою: [ADDRESS] Відповідно до п. 7.1 Договору купівлі-продажу право власності на земельну ділянку виникає у продавця після одержання державного акту на право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації, після сплати коштів за неї. Лише 08.10.2013 р. було складено Акт приймання-передачі вищезазначеної земельної ділянки, відповідно до якого встановлено, що сторони договору претензій один до одної не мають. Тобто було виконано усі умови договору в повному обсязі. Через зміни законодавства та порядку реєстрації права власності на нерухоме майно, 13 грудня 2013 р. [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області з заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, відповідно до договору купівлі-продажу. Проте, 14.12.2013 р. державним реєстратором було винесено Рішення про відмову у державній реєстрації права власності позивача на вищезазначену земельну ділянку, оскільки ним не було надано державного акта на право власності на земельну ділянку. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою (яка втратила чинність 03.07.2013 р.) право власності на землю посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Враховуючи вищевикладене, на час укладення позивачем договору купівлі-продажу земельної ділянки право власності і право постійного користування земельною ділянкою посвідчувалося виключно державними актами. Однак, станом на час звернення позивача до державного реєстратора з вимогою про реєстрацію права власності державний акт про право власності на земельну ділянку ним отримано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Миколаївська міська рада є органом місцевого самоврядування, яка виконує функції щодо управління, використання, розпорядження земельними ресурсами та здійснює передачу у власність громадянам земельних ділянок. Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4800533772013 право власності на земельну ділянку за адресою пр-т Жовтневий, 55-в/1 площею 0,8563 га належить Миколаївській міській раді. Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право в власності на земельну ділянку на підставі придбання за договором купівлі- продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Згідно ст. 127 Земельного кодексу України органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них громадянам, юридичним особам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 132 Земельного кодексу України угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та Миколаївською міською радою у встановленому законом порядку, було в письмовій формі укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки, всі істотні умови договору виконані в повному обсязі, претензій сторони одна до одної не пред`являють. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Проте, судом не може бути прийнято до уваги заперечення відповідача - ТОВ НВП "МК Енергобуд", як таке, що не відповідає обставинам, які були досліджені у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані докази в сукупності та приймаючи до уваги, що іншим чином позивач не має можливості на теперішній час оформити своє право власності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 374 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 81, 127, 132 Земельного кодексу України та

Outcome: approved