Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] з 24.10.1985 р. по 20.09.2012 р. перебувала у трудових правовідносинах з ДП "Донецька вугільна енергетична компанія" ВП "Шахта ім. Челюскінців", працюючи стовбуровим гірничим робітником 2 розряду. 24 травня 2012 р. при виконання своїх трудових обов'язків з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, про що було складено Акт по формі Н-1 та Н-5 від 24.05.2012 р. В зв'язку з цим 19.09.2012 р. [PERSON] вперше пройшла медичний огляд у Міжрайонній МСЕК №2 м. Донецька, згідно з висновком якої їй була встановлена втрата професійної працездатності 20 % по травмі. Пошкодженням здоров'я позивачу завдано тяжкі фізичні та моральні страждання, було змінено її звичний уклад життя, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, та матеріального забезпечення. З наведених підстав [PERSON] і звернулась до суду, та просить стягнути з відповідача 10 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягає на задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу визнає, однак не погоджується з сумою моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, тому як вважає її дуже завищеною, просить врахувати вину позивача у нещасному випадку, який з нею стався. З наведених підстав, просить суд у задоволені позивних вимог відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 24.10.1985 р. по 20.09.2012 р. перебувала у трудових правовідносинах з ДП "Донецька вугільна енергетична компанія" ВП "Шахта ім. Челюскінців", що підтверджується наданою копією трудової книжки позивача (а.с. 7-9). Відповідно до Акту Н-1 від 24.05.2012 р. з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, в наслідок чого вона отримала виробничу травму. (а.с.10-11). Відповідно до довідки МСЕК від 19.09.2012 р [PERSON] встановлена 2 група інвалідності та 20 % втрати професійної працездатності безстроково у зв'язку з виробничою травмою та професійним захворюванням. (а.с. 12) Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням здоров"я. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода,завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Пленум Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Згідно з вимогами ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування працівникові моральної шкоди покладено на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. При встановлених судом обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 30 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що травма, що сталася на виробництві заподіює їй моральні страждання, тому що через неї вона змушена докладати додаткових зусиль для утримання себе і своєї родини, одержання повноцінного і своєчасного лікування. ЇЇ втрати носять безстроковий характер. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. Внаслідок травми, отриманої на виробництві, вона зіткнулась з труднощами побутового плану, оскільки їй важко обслуговувати себе в побуті. В теперішній час він відчуває негативні наслідки травми, такі як: фізичний біль, рухи різко обмеженні. Вона продовжує хворіти, потребує лікування. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна. Суд знаходить неспроможними доводи представника відповідача про те, що підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні, оскільки даний факт не підтверджений медичним висновком, тому що встановленням стійкої втрати професійної працездатності, на думку суду, позивачу заподіяно ще більш тяжкі страждання . З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає задоволенню. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину моральних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати нею професійної працездатності, а також стан здоров'я позивача, характер, тривалість, важкість змушених змін у її життєвих і виробничих зв'язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, вона має потребу в медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, суд не находить можливим, оскільки така грошова сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача; крім того при визначені суми, суд враховує вину позивача в нещасному випадку на виробництві. З огляду на вищевикладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 5 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Згідно зі ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Згідно зі ст. 81 ч.3 п.3 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю фізичної особи. Згідно зі ст. 88 ч.2 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial