Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Лещенко Сергія Олександровича, звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В. про стягнення боргу за договором позики в порядку спадкування, в якому зазначив, що 27 квітня 1997 року між [PERSON] , та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США. На підтвердження укладення договору позики та отримання коштів [PERSON] власноруч видано розписку. Відповідно до умов договору [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути запозичені кошти за першою вимогою кредитора. [PERSON] помер [INFO] . За життя [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором позики не виконав, запозичені грошові кошти не повернув. Запозичені грошові кошти в сумі 10000 (десять тисяч) доларів США, [PERSON] , як кредитору, не повернуто і спадкоємцями померлого, про що свідчить наявність у останнього оригіналу боргової розписки. Правонаступником померлого позивач вважає його сина, [PERSON] , оскільки, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку прийняв лише його син, який звернувся до приватного нотаріуса Яготинського нотаріального округу Київської області Черних О.В. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, та на підставі його заяви було відкрито спадкову справу. Тобто, до відповідача по справі, як до єдиного спадкоємця після смерті [PERSON] , перейшли всі майнові права спадкодавця, в тому числі і за вказаним договором позики. Після смерті [PERSON] , [PERSON] звернувся з письмовою вимогою-претензією до спадкоємців померлого, яка була подана 28 серпня 2018 року через приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В.. 19 вересня 2018 року відповідна вимога-претензія була спрямована за місцем проживання Відповідача ( [PERSON] ), як відомої особи, яка прийняла спадщину, після смерті [PERSON] .. Вжиті позивачем заходи досудового врегулювання спору до спадкоємців [PERSON] про повернення суми позики ігноруються. Між сторонами по справі виник спір щодо виконання договору позики, який регулюється положеннями глави 71 Цивільного кодексу України. Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача, який є спадкоємцем, виконати зобов`язання спадкодавця. Враховуючи викладене, позивач просив визнати його - [PERSON] , [INFO] , кредитором спадкодавця - [PERSON] , померлого [INFO] та стягнути з [PERSON] , на його користь, у межах спадкового майна, заборгованість за договором позики, укладеного 27 квітня 1997 року в розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США у національній валюті гривні, за курсом НБУ станом на день здійснення такого платежу, тобто на час виконання рішення суду. До суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити повністю. Зокрема, вказав, що в тексті розписки, наданої позивачем, не міститься детальної інформація про сторони договору, зокрема відсутні номер та серія паспортів, адреса прописки, що не дає можливості точно ідентифікувати особу боржника і позикодавця. Крім того розписка дає всі підстави вважати, що боржником у складених правовідносинах має виступати виключно Українська агропромислова фірма «УКРАГРОПРОМІНВЕСТ», оскільки позика отримувалася не як фізичною особою, а як президентом фірми, який діяв в її інтересах. Оскільки на момент написання розписки [PERSON] був президентом Української агропромислова фірма «УКРАГРОПРОМІНВЕСТ», підписуючи розписку зазначив свою посаду та затвердив її печаткою фірми, тобто він написав розписку від імені юридичної особи, то [PERSON] є неналежним відповідачем по справі. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, зазначивши, що право вимоги оговорено в розписці та зазначено, що повернення боргу повино бути здійснено по першій вимозі, без зазначення дати, при цьому, позивача не цікавило на що буде витрачати ці кошти [PERSON] та йому було відомо, що він хворіє, діагнозу йому не було відомо, тому розуміючи, що людині потрібні були кошти на лікування, він не пред`являв даної вимоги щодо повернення боргу. Ввжає не доцільним посилання представника позивача на договір займу, оскільки не мають оригіналу даного договору, та без оригіналу не можливе призначення відповідної експертизи щодо даного договору, а тому можна вважати, що він виготовлений не у законний спосіб. При цьому, відповідачем прийнято спадщину та отримано у спадок спадкове майно, яке перевищує вартість вказаного боргу. У розпосці [PERSON] зазначив свою посаду та печатку підприємства, як йому безпосередньо пояснив позивач, оскільки не мав при собі паспорта, тому дані дії були вчинені для підтвердження особи [PERSON] .. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в позові, підтримав відзив. При цьому, зазначив, що в розписці не має даних фізичної особи, та наявний прибуковий касовий ордер і договір займу, при цьому договір займу міститься лише в копії. Також вважає, що пропущено строк позовної давності, а також не міститься підтверджень щодо вартості спадкового майна, оскільки позови даної категорії можуть пред`являтися лише у мажах вартості спадкового майна. Третя особа - приватний нотаріус Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В. в судове засідання не з`явився про час, день та місце розгляду справи повідомлений. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 1997 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США, з умовою повернення грошових коштів по за першою вимогою. ( а.с. 4). [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого він пред`явив свої вимоги, але ніяких дій по сплаті заборгованості відповідачами не здійснено ( а.с. 5-12). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. З копії касового ордера № 88 (а.с.127), оригінал якого оглядався в судовому засіданні не вбачається хто саме підписав даний касовий ордер, також відсутній підпис та дані про головного бухгалтера, а також дані про касира. З копії договору займа (а.с.126) вбачається, що займодавець [PERSON] , інші відомості про встановлення даної особи відсутні, а також директор Української Агропромислової фірми "УКРАГРОПРОМИНВЕСТ" в особі [PERSON] укладли договір про те, що займодавець надає зайомщику в займ 10000 доларів США, які потрібно повернути не пізніше 27.04.2000 року . [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.03.2018 року( а.с. 29). Як вбачається з спадкової справи № 113/2018 Приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В. від 11.07.2018 року спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом є [PERSON] , який своєчасно звернувся до нотаріуса із заявами про відкриття спадщини та оформив свої спадкові права, отримавши відповідні свідоцтва про право на спадщину ( а.с. 23-111). Також з даної спадкової справи вбачається, що [PERSON] отримав у спадок автомобіль, 2007 року випуску, 2010 року випуску, а також частку у статутному фонді ПП "АГРОРЕСУРС", що становить 300000 гривень, частку у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальність агрофірма "Еліта" в розмірі 2500 гривень, квартиру [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, в той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті. Згідно ч. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора, відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. ст. 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Таким чином встановлено, що позивач у передбачений законом строк пред`явив вимоги до спадкоємця, що підтверджується надісланою приватному нотаріусу Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В. претензією про повернення заборгованості та спадкоємцям. Відповідач, як спадкоємець померлого позичальника, який не виконав умови договору, прийнявши спадщину, в силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України зобов`язаний у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи вище викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач оформив свої спадкові права на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] та вартість даного майна не є меншою ніж сума позики, як вбачається із спадкової справи. При цьому, дана розписка не містить дати повернення коштів, тому в такому випадку, даний факт не слід розглядати як пропущення строку позовної давності. Як вбачається з даної розписки, вона укладалася між фізичними особами, а копія прибукового касовий ордер і копії договору займу, не можуть слугувати підтвердженням факту, що укладений договір позики, відповідно до розписки є невід`ємною частиною вказаного прибукового касового ордеру та договору займу, оскільки відстуні такі докази, а також той факт, що відстуній оригінал договору займу, та касовий ордер не містить прізвища ім`я та побатькові касира та головного бухгалтера. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази припинення даного зобов`язання чи його виконання, а також відсутні докази його неукладення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, судові витрат розподілені пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 790,00 грн..

Outcome: approved