Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

25 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства "Волиньвугілля" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою належної на день звільнення заробітної плати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 09 лютого 2012 року працював у ВСП шахти №9 "Нововолинська". 17 грудня 2015 року був звільнений з роботи за ч.3 ст.38 КЗпП України, у зв'язку з невиконанням уповноваженим органом умов колективного договору із виплатою вихідної допомоги в розмірі 3-х місячної допомоги. При звільненні з роботи 17 грудня 2015 року йому належало до виплати 37723,36 грн. Підприємство на день звільнення не провело з ним розрахунку, заборгованість в розмірі 37723,36 грн. Заборговані йому на день звільнення суми були виплачені 02.03.2016 року 157,47 грн. та 21.03.2016 року 37565,89 грн., тобто остання виплата заборгованої суми була виплачена відповідачем 21 березня 2016 року. Тому позивач вважає, що відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за період затримки розрахунку з 17 грудня 2015 року по 21 березня 2016 року, відповідно до ст.117 КЗпП України, в розмірі 25696,64 грн., із розрахунку: 401,51 грн. (середній заробіток) х 64 робочих дні, та компенсацію у зв'язку з несвоєчасною виплатою заборгованої на день звільнення заробітної плати станом на березень 2016 року в розмірі 188,62 грн., а також 350,00 грн. витрат по справі за надання правової допомоги. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, розгляд справи проводити без його участі, не заперечує щодо задоволення заочного рішення. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник відповідача Державного підприємства "Волиньвугілля" в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення частково виходячи із наступного. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що він працював у ВСП "Шахта №9 "НВ", 17 грудня 2015 року звільнений згідно ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом умов колективного чи трудового договору із виплатою вихідної допомоги у розмірі 3-х місячного заробітку, згідно ст.44 КЗпП України (а.с.5-6). Із довідки ВП "Шахта №9 "НВ" від 18.04.2016 року №190 вбачається, що станом на 18.04.2016 року перед [PERSON], який працював на ВП «Шахта №9 «Нововолинька» ДП «Волиньвугілля» заборгованості по заробітній платі немає. Остання виплата здійснена 21.03.2016 року (а.с.2). Із довідки ВП "Шахта №9 "НВ" від 18.04.2016 року №189 вбачається, що заборгованість на день звільнення з роботи 17 грудня 2015 року [PERSON] становить 37723,36 грн. (а.с.3). Із довідки ВП "Шахта №9 "НВ" від 18.04.2016 року №188 слідує, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 401,51 грн. (а.с.4). Судом встановлено, що при звільненні з роботи 17.12.2015 року позивачу [PERSON] до виплати належало 37723,36 грн. (довідка ВП "Шахта №9 "НВ" №189 від 18.04.2016р. - а.с.3). Судом встановлено, що заборгованість по заробітній платі у сумі 37723,36 грн. станом на 21 березня 2016 року [PERSON] виплачена повністю (а.с.2). Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розяснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року Про затвердження Порядку обчислення середньоденної заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, через не проведення відповідачем розрахунку із [PERSON] у день звільнення, йому належить виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 грудня 2015 року по 21 березня 2016 року, а саме виходячи із розрахунку: 401,51 (середньоденна заробітна плата) x 64 (робочих днів затримки розрахунку) = 25696,64 грн. за період з 17.12.2015 року по 21.03.2016 року. Враховуючи наведені обставини до стягнення з ДП "Волиньвугілля" в користь [PERSON] підлягає: 25696,64 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.12.2015 року по 21.03.2016 року. Оскільки позивачем не надано розрахунку нарахованої компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою належної на день звільнення заробітної плати в розмірі 188,62 грн., суд в цій частині позовних вимог відмовляє. З відповідача ДП "Волиньвугілля" в користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення 350,00 грн. витрат за надання правової допомоги, що підтверджується документально (а.с.9,10). Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з ДП "Волиньвугілля" в користь [PERSON] 551,20 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с. 18,19).

Outcome: partial