Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" 06 жовтня 2014 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 01 листопада 2006 року відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 6500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою 36,00 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушила графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 30.04.2014 р., складає 17454,22 гривень. Представник позивача Костенко О.М. з'явилася у судове засідання, підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов ПАТ КБ "Приватбанк" в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явилася та пояснила, що останнє погашення заборгованості по карті здійснила 30 грудня 2009 року, просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі в зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності . Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом, встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 01 листопада 2006 року між банком та відповідачкою укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 6500,00 у вигляді встановленого кредитного ліміту гривень зі сплатою 36,00 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 10-16) Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", Памяткою клієнта, "Тарифами Банку" складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. На підставі ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконувала, в зв'язку з чим станом на 30.04.2014 має прострочену заборгованість за кредитним договором № б/н від 01 листопада 2006 року, складає 17454,22 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає -3926,98 гривень; - заборгованість за відсотками за користування кредитом складають -9286,11 гривень; -заборгованість по комісії складає - 2933,79 гривень; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 807,34 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно позову банк до заборгованості відповідача [PERSON] включив - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. та штраф (процентна складова) - 807,34 грн. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. (а.с. ). Оскільки позичальник [PERSON] порушила строки платежів за зобов'язаннями за користування кредитом, позивач з цього приводу 06 жовтня 2014 р. звернувся до суду. Таким чином, відповідачка [PERSON] повинна відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу штраф (фіксована частина) в розмірі -500,00 грн. та штраф (процентна складова), сума якого на час розгляду справи судом складає 807,34 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. У судовому засіданні було встановлено, що кредитний договір між сторонами було укладено 01 листопада 2006 року. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно із Правою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Тому суд не може взяти до уваги посилання позивача на те що, сума за розрахунком позивача підлягає стягненню, оскільки п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що договор діє протягом 12 місяців з моменту підписання та якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Відповідно до п.п.3.1.1. Правил користування платіжною карткою строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць,рік). Картка діє до останнього календарного дня зазначеного місяця ( а.с. 15 зв.б.). Відповідно до заяви строк дії картки складає два роки. Разом із цим в судовому засіданні з'ясувалося, що картку відповідач не обмінювала, строк її дії не подовжувала, тобто дія картки закінчилась 01 листопада 2008 року. Останній платіж за погашенням заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості відповідачем було здійснено 30 грудня 2009 року. Таким чином, у позивача було право звернутися за захистом своїх прав до суду з підстав стягнення заборгованості по кредиту протягом трьох років, тобто до 30 грудня 2012 року, з підстав стягнення штрафу - протягом одного року, тобто до 30 грудня 2010 року. Відповідно до штампу реєстрації вхідної пошти суду, позовна заява надійшла до суду 06 жовтня 2014 р., тобто за межами строків позовної давності. Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи такий договір сторонами не укладався. . Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин" враховуючи положення пункту 7 частини тридцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. За наведених підстав та встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за Договором, процентів за користування кредитом та штрафу не підлягають задоволенню. Оскільки, в позові відмовлено, то судові витрати відповідно ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed