Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сторожинецького районного суду від 05.07.2019 року було розірвано. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] [INFO] , дочка [PERSON] [INFO] , які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дітеей аліменти у твердій грошовій сумі по 2118 (дві тисячі сто вісімнадцять) гривень на кожну дитину щомісячно до їх повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в межах платежів за один місяць. Необхідність стягнення аліментів обґрунтовано тим, що відповідач ухиляється від утримання дітей, а вона самостійно не може утримувати спільних дітей. Провадження у справі відкрито 02.08.2019 року з призначенням підготовчого судового засідання на 28.11.2019 р., з призначенням справи до судового розгляду на 24 грудня 2019 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково. Просив врахувати суд що він може сплачувати на утримання дітей аліменти в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.9). Відповідач проживає окремо від своїх дітей. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сім`ї, зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, нарівні із матір`ю, що він не здійснює і що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, який не приймає участі в утриманні дітей, аліментів на їх утримання. При цьому, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" встановлено прожитковий мінімум з 1 грудня 2019 року для дітей віком від 6 років в сумі 2218 гривень. Діти відповідача перебувають саме в такому віці, а відповідно мають право на матеріальне забезпечення хоча б в законодавчо закріпленому розмірі, яке їм зобов`язані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, їхні батьки. Тобто, обов`язок забезпечення дитині, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму, лежить в рівній мірі як на батькові так і на матері дитини. Суд знаходить запрошений позивачем розмір аліментів, завищеним. Обгрунтування такого розміру аліментів позивач здійснює, посилаючись на те що відповідач їздить на заробітки до [PERSON] де виконує будівельні роботи та отримує заробітню плату в сумі 1500-2000 Євро на місяць, що підтверджує закордонним паспортом. Разом з тим із зазначеного паспорта не вбачається розмір отриманої відповідачем зарплати, що свідчить про недоказаність факту працевлаштованості відповідача і отримання доходу. Немає також і підтвердження про покупку відповідачем автомобіля, як про це зазначено позивачем в позовній заяві. Виходячи із недоказаності величини рівня життя дітей необхідного для їх розвитку, суд вважає, що розмір аліментів має складатися із половини прожиткового мінімуму дитини і такий розмір аліментів в сукупності із обов`язком матері по утриманню дитини буде забезпечувати встановлений Законом прожитковий мінімум дитини сторін. Визначену суму аліментів на утримання кожної дитини, суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 11 липня 2019 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.267 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача, у зв`язку з тим, що діти сторін проживають з матір`ю, яка до суду зверталась для захисту інтересів неповнолітніх дітей, а будь-які інші грошові, а також аліментні обов`язки у відповідача відсутні.

Outcome: partial