Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

06.10.2017 року позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON], Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначають, що [INFO] близько 18 год. [PERSON] керуючи автомобілем «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Леніна в с. Великий Хутір Драбівського району Черкаської області зі сторони с.м.т. Драбів у напрямку м. Золотоноша, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України був неуважний і не стежив за дорожньою обстановкою, рухався з перевищенням швидкості дозволеної у населених пунктах - більше 60 км/год в темну пору доби швидкість не була такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, а тому знаходячись неподалік перехрестя з вул. Молодіжна допустив наїзд на пішохода [PERSON], яка рухалася біля лівого краю проїзної частини в попутному напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] згідно з висновком судово-медичної експертизи №05-8-02/51 від 18.02.2016 року отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місті. Позивачі являються чоловіком та дітьми померлої. [PERSON] мала на утриманні неповнолітнього [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який був студентом Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" 3 курсу 3 факультету денного відділення.Згідно полісу №АЕ/2949606 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 15.04.2015 року [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ». У зв'язку з чим просили стягнути з ПАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» в силу приписів ч. 2 ст. 1200 ЦК України щомісячно на користь [PERSON] у відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю матері-[PERSON]. до повноліття [PERSON], [INFO].в сумі, що складає 1/4 частину від середньомісячного заробітку його матері та становить 893 грн.19 коп., починаючи з 18.02.2016 року і до досягнення ним 18 років до [INFO] та на користь [PERSON] у відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю матері-[PERSON]. до закінчення навчання [PERSON], [INFO] в сумі, що складає 3930 грн.04 коп.-1/4частину від середньомісячного заробітку його матері та становить 893 грн.19 коп., починаючи з 18.02.2016 року і до закінчення ним навчання-30.06.2016 року включно. На підставі ст. 1201 Цивільного кодексу України з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 26 450 грн. у відшкодування понесених витрат на спорудження надгробного пам'ятника. Скоєним злочином [PERSON] завдав позивачам великої моральної шкоди, яка полягає у тому, що воні змушені були витрачати свій час на звернення до різних інстанцій, до спеціалістів, в результаті чого було порушено звичайний спосіб життя, ситуація, в якій вони опинилися, стала для них психотравмуючою, вони втратили здоров'я, сон, апетит, стали дратівливими, що негативно погіршилося на їх відносинах з оточуючими, рідними та близькими для них людьми, в [PERSON] періодично підвищується артеріальний тиск, він змушений зживати заспокійливі засоби та душевно страждає. Крім того, морально та душевно страждають діти. З врахуванням глибини фізичних і душевних страждань позивача та його дітей, враховуючи незворотність втрати, ступень вини відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON],[PERSON],[PERSON] по 100 000 грн. на кожну особу у відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник уточненні позовні вимоги підтримали в частині стягнення моральної шкоди, просили суд їх задовольнити з підстав викладених в позові, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 52 000 грн. та на [PERSON],[PERSON] по 100 000 грн. на кожну особу у відшкодування моральної шкоди. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, просили суд зменшити розмір моральної шкоди, оскільки [PERSON] сплачено [PERSON] 48 000 грн. та у нього на утриманні перебуває 2 неповнолітніх дітей та батьки інваліди. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, докази надані сторонами по справі, прийшов до наступних висновків. [INFO] близько 18 год. [PERSON] керуючи автомобілем «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Леніна в с. Великий Хутір Драбівського району Черкаської області зі сторони с.м.т. Драбів у напрямку м. Золотоноша, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України був неуважний і не стежив за дорожньою обстановкою, рухався з перевищенням швидкості дозволеної у населених пунктах - більше 60 км/год в темну пору доби швидкість не була такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, а тому знаходячись неподалік перехрестя з вул. Молодіжна допустив наїзд на пішохода [PERSON], яка рухалася біля лівого краю проїзної частини в попутному напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] згідно з висновком судово-медичної експертизи №05-8-02/51 від 18.02.2016 року отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місті. Вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 02.06.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 4( чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортним засобом, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбуття покарання у виді позбавлення волі з наданням іспитового строку. Позивачі є чоловіком та дітьми [PERSON] яка загинула в результаті дорожньо-транспортної пригоди [INFO], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 25.09.2002 року та серії [NUMBER] від 10.05.1995 року. Згідно полісу №АЕ/2949606 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] 15.04.2015 року [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 10.01.2018 року було затверджено мирову угоду між ПАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» та [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина-[PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди за змістом якої: 1. ПрАТ "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" відшкодовує [PERSON] матеріальну шкоду у зв'язку зі смертю потерпілої [PERSON], в загальній сумі 65 155,76 грн., а [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина-[PERSON], [INFO] відмовляється від заявлених позовних вимог до ПрАТ "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" в повному обсязі та до [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної з відшкодуванням витрат на спорудження пам'ятника. 2. ПрАТ "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" відшкодовує [PERSON] матеріальну шкоду у зв'язку зі смертю потерпілої [PERSON], в загальній сумі 3930, 04 грн., а [PERSON], відмовляється від заявлених позовних вимог до ПрАТ "ПРОСТО- СТРАХУВАННЯ" в повному обсязі. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі закриття кримінальної справи не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Відповідно до ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Доводи про спричинення моральної шкоди позивачі пов'язують з душевними стражданнями, яких вони зазнали у зв'язку з втратою дружини та матері - [PERSON] Виходячи з обсягу спричинених страждань, характеру душевних страждань, внаслідок втрати позивачами дружини та матері під час дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов висновку про справедливість заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки останній, керуючи джерелом підвищеної небезпеки, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], що в подальшому призвело до смерті останньої. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого відповідачем злочину, глибину фізичних та душевних страждань позивачів, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивачів і може мати тільки умовний вираз та виходячи з принципів розумності і справедливості, враховуючи всі обставини справи, майновий стан сторін, часткове відшкодування відповідачем [PERSON] потерпілому [PERSON] шкоди в розмірі 48 000грн., суд приходить до висновку що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, та вважає за доцільне стягнути на користь [PERSON] 32 000 грн. та на [PERSON],[PERSON] по 80 000 грн. на кожну особу у відшкодування моральної шкоди.

Outcome: partial