Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

У позовній заяві позивач просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання в розмірі ј частки з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і довічно. Свої вимоги обґрунтував тим, що з 30.11.2005 року являється інвалідом ІІ групи та знаходиться на "Д" обліку в лікаря невролога, у зв`язку з чим потребує постійного амбулаторного та періодичного стаціонарного лікування, що вимагає значних коштів. Через стан свого здоров`я не має можливості працювати і його доходом увесь цей період є лише пенсія по інвалідності, з якої ще вираховують аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі Ѕ частки зі всіх видів заробітку. Він є одиноким чоловіком, дружини або іншої близької людини, яка може допомагати та підтримувати його матеріально, не має. Проживає один в невеликому будинку своїх батьків, а свій будинок залишив колишній дружині із дітьми. Пенсія, яку отримує, не забезпечує йому необхідного мінімуму проживання. Відповідач не надає йому будь-яку матеріальну допомогу, хоча є працездатним здоровим чоловіком, інших утриманців не має, служить за контрактом у Державній прикордонній службі України і має реальну змогу сплачувати аліменти на його утримання. Провадження в справі відкрито ухвалою від 10.01.2020 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 11.02.2020 року в канцелярії суду зареєстрований відзив відповідача на позовну заяву. У ньому вказав, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо його виховання та утримання в період до його повноліття, що є підставою для відмови в позові про стягнення аліментів на користь батька. Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо потреби у матеріальній допомозі. Вважає недоведеним факт потреби в матеріальній допомозі, що виключає можливість застосування ч.1 ст.202 СК України та обов`язок відповідача утримувати свого непрацездатного батька. У нього є мати [PERSON] , яка здійснює догляд за його братом [PERSON] , який є особою з інвалідністю ІІ групи, сестрою [PERSON] , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, та сестрою [PERSON] , яка є неповнолітньою. Для них він є годувальником, оскільки мати не може працювати за вказаних обставин і здійснює догляд за господарством. Тому половина його доходу відходить на забезпечення належних умов проживання матері, яка утримувала його у свій час. 18.02.2020 року в канцелярії суду зареєстрована відповідь позивача на відзив відповідача. У ній, заперечуючи доводи відповідача, вказав, що саме на вимогу своєї колишньої дружини він з`їхав від сім`ї. Через стан свого здоров`я фактично не може працювати, тобто є непрацездатним і його доходом увесь цей час є лише пенсія по інвалідності, з якої ще вираховуються аліменти на дочку. Йому встановлено інвалідність ІІ групи довічно. Через те, що йому вживлено металеву пластину взамін частини черепу, не може витримувати тривалі фізичні навантаження і йому взагалі заборонена робота на висоті, біля води, вогню, рухомих механізмів. [PERSON] з інвалідністю він усиновив, вона працює фельдшером у Шацькому районі.Разом з тим відповідач, допомагаючи брату [PERSON] та сестрі [PERSON] , на яку він сплачує аліменти, відмовляється йому допомагати, хоча він потребує такої матеріальної допомоги від сина. Подане відповідачем заперечення на відповідь на відзив підлягає залишенню без розгляду на підставі ч.2 ст.126 ЦПК України у зв`язку із його поданням після закінчення встановленого судом п`ятиденного строку. Як встановлено з даних Інтернет-сайту Укрпошти відповідь на відзив відповідач отримав 21.02.2020 року, про що у запереченні вказав сам відповідач, тому останнім днем для подання заперечень було 26.02.2020 року. Заперечення на відповідь на відзив відповідачем подано до канцелярії суду 02.03.2020 року, при цьому клопотання про поновлення строку на його подання не заявлено. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Копією свідоцтва серії [NUMBER] стверджено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії дублікату договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.01.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області, [PERSON] . купив цілий житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в селі Запілля Любомльського району Волинської області. Витягом про державну реєстрацію прав № 31236469 стверджено, що за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 08.06.2012 року у справі № 0310/1468/2012 зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод у користуванні житловим будинком [PERSON] , що розташований по [ADDRESS] . Згідно з довідкою про склад сім`ї, виданою Рівненською сільською радою Любомльського району Волинської області за № 978-3 від 18.02.2019 року, по [ADDRESS] зареєстрована одна особа - [PERSON] . Згідно з копією постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП №14573761 від 03.09.2009 року ВДВС Любомльського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-234 від 02.09.2009 року, виданого Любомльським районним судом про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , аліменти в розмірі Ѕ частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку і до її повноліття, починаючи з 19.05.2009 року. Копією довідки до акту огляду СМЕК серії [NUMBER] від 11.11.2011 року стверджено, що [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності довічно; протипоказана робота на висоті, біля води, вогню, рухомих механізмів. Випискою з амбулаторної картки хворого №16 від 05.03.2019 року, виданої Гущнанською амбулаторією монопрактики, стверджено, що [PERSON] знаходиться на "Д" обліку в лікаря невролога з діагнозом: хвороба трепанованого черепа, залишкові явища перенесеної важкої ЧМТ, посттравматична енцефалопатія ІІ ступеня, помірний лікворно-гіпертензивний епілептичний синдром. Потребує періодичного стаціонарного та постійного амбулаторного лікування. Згідно з копією посвідчення серії [NUMBER] , виданого 02.02.2006 року управлінням ПФУ в Любомльському районі, [PERSON] встановлено пенсію по інвалідності ІІ групи довічно. Відповідно до довідки № 1030/02-11-07 від 17.10.2019 року, виданої Управлінням ПФУ Головного управління ПФУ у Волинській області, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, розмір якої з квітня по червень включно 2019 року становив по 1826,83 гривні в місяць, з липня по вересень включно 2019 року - по 1791,59 гривні в місяць. Копією контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України від 11.04.2019 року, укладеного між начальником Луцького прикордонного загону та [PERSON] , встановлено, що останній вступив на військову службу за контрактом строком на 3 роки (по 10.04.2022 року). Відповідно до довідки про склад сім`ї №104 від 30.01.2020 року, виданої Любомльською міською радою Волинської області, до складу сім`ї (зареєстрованих) по [ADDRESS] входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №749804 від 25.01.2018 року виданою Ковельською міжрайонною МСЕК стверджено, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи. Копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №193940 від 16.01.2020 року виданою Ковельською міжрайонною МСЕК стверджено, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи. Згідно розрахунку суми заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] , виданого Любомльським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), станом на 17.02.2020 року заборгованість по аліментах відсутня. У відповіді на відзив відповідач також просив витребувати з Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону України позивачем у період з 01.01.2018 року по 30.01.2020 року в порядку ст.84 ЦПК України обґрунтовуючи це тим, що це може зробити лише суд. Однак, всупереч вимогам ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України доказів про вжиття заходів для отримання даної інформації, та (або) причини неможливості самостійного отримання такої інформації суду не надав. У зв`язку із цим суд не мав підстав для задоволення клопотання позивача про витребування цих доказів. Частинами 1, 6 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 8 ст.7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Частиною 2 ст.205 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Пунктом 1 ч.2 ст.36 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів про його стан здоров`я та матеріальне становище, необхідність постійного періодичного стаціонарного та постійного амбулаторного лікування, а тому факт потреби матеріальної допомоги позивачем доведено, оскільки коштів, які він отримує у вигляді пенсії по інвалідності, з якої здійснюється відрахування Ѕ частки як аліментів на неповнолітню дочку [PERSON] , для цього не достатньо. Пленум Верховного Суду України у п.16 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 р. № 3 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Водночас зазначені чинники, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п.21 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 № 3 визначено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Згідно з ч.2 ст.205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо його належного виховання та утримання в період до його повноліття. Однак жодних доказів на підтвердження даної обставину суду на надав, такі обстави не встановлені і судом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання батька, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, працевлаштований та має постійний дохід у виді заробітної плати, на його утриманні є мати, яка здійснює догляд за його братом та сестрою, які є особами з інвалідністю, та неповнолітньою сестрою, неможливість одержання позивачем допомоги на утримання від інших дітей. У зв`язку з цим суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання батька в розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) щомісячно і такий розмір аліментів є справедливим та значно не обтяжить відповідача, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача, стягнувши з нього в користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 80% таких вимог.

Outcome: partial