Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У січні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" (Позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON](Відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики №312858479 від 10 вересня 2014р., в якому просило стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 6 540,00 грн., а також понесені Позивачем судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10 вересня 2014 року між ним та Відповідачем було укладено договір позики № 312858479 на суму 2500,00 грн. зі сплатою відсотків та комісії строком на 14 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника (банківська картка [NUMBER]) та із сплатою відсотків за його користування в розмірі - 1,86 % в день та комісії в сумі - 40 грн. Між тим, відповідач, будучи ознайомлений з договором про надання позики, з правилами їх отримання і повернення, надав згоду на укладення вказаного договору, заповнивши заяву на сайті позивача та вказав номер банківської картки, на яку йому було надано кошти, але станом на день закінчення платежу за договором 24 вересня 2014 року його умови не виконав і позику не повернув, в результаті чого станом на 05 січня 2015 року сума заборгованості Відповідача перед Позивачем складає 6 540,00 грн., з яких: - сума позики - 2 500,00 грн., проценти за користування позикою - 651,00 грн., прострочені проценти - 6124,00 грн., штраф - 225,20 грн., сплата заборгованості добровільно - 3000,00 грн., комісія за обслуговування договору позики - 40,00 грн. В судове засідання представник Позивача не з'явився, на адресу суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу за його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечував (а.с. 27). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про судове засідання, до суду представника не направив, заперечень на позов не надіслав, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що Відповідач у судове засідання не з'явився, своїх представників для участі у розгляді справи не направив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав, а Позивач не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В судовому засіданні встановлено, що 10 вересня 2014 року на адресу позивача від [PERSON] надійшла заява позичальника № 312858479 про прохання в отриманні кредиту в розмірі - 2500 грн. шляхом перерахування йому на картку № [NUMBER] (а.с.5). На підставі вказаної заяви між сторонами було укладено договір позики №312858479 (а.с.6-9) відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в позику в сумі 2500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов'язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 1,86 % від суми позики за кожен день користування позикою (п. 1.1 договору позики). Згідно п. 1.4 договору позики сторони погодили, що позикодавець (позивач) не пізніше 3 днів з дати підписання договору позики сторонами надає позику шляхом безготівкового перерахування суми позики на банківський рахунок позичальника (відповідача), вказаний позичальником (відповідачем) у розділі 9 цього договору. Відповідно до п. 1.5 договору позики, строк дії договору 3 дні, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником (відповідачем) своїх зобов'язань за цим договором. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов, яке мало місце під час дії цього договору та не припиняє нарахування позикодавцем (позивачем) процентів за користування позикою. Згідно п.п. 1) п. 2.1.1 договору позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від позичальника (відповідача) повернення суми позики, процентів за користування позикою, комісії за обслуговування договору позики в повному обсязі та виконання усіх інших зобов'язань, передбачених цим договором. Позичальник (відповідач) зобов'язувався вчасно повернути позику, сплатити проценти за користування позикою та комісію за обслуговування договору позики в порядку визначеному цим договором; у випадку прострочення сплати заборгованості за цим договором в повному обсязі або частково, сплатити нараховані проценти за користування позикою, виходячи з фактичного строку користування, включаючи день погашення (п.п. 1), 3) п.2.2.2 договору позики). Відповідно до п.3.1. договору позики сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься згідно Графіка розрахунків, який є невід'ємною частиною цього договору. Згідно Графіка розрахунків станом на 24.09.2014р. Відповідач мав сплатити Позивачу суму у розмірі 3 205 грн., з яких сума позики - 2500 грн., нарахований процент - 665 грн., комісія за обслуговування договору позики - 40 грн. Вказаний договір позики укладений у формі електронного документу із відповідним електронним підписом позичальника, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства. Так, ст. 5 Закону України "Про електронний документ та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов'язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб'єктами електронного документообігу на договірних засадах. Згідно ст. 8 вказаного Закону зазначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, у встановлений сторонами строк та по теперішній час відповідач не виконав зобов'язань та суму позики не повернув. Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог п.8.2 Договору укладеного між сторонами невід'ємною частиною вказаного договору є Правила надання грошових коштів у позику ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (далі - Правила). Уклавши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов'язаний дотримуватись Правил, текст яких розміщено на сайті позивача. Згідно п.1.3. Правил вказані правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 Цивільного кодексу України, укласти договір позики, на умовах, що встановлені Товариством, і застосовуються у випадку подання фізичною особою - заявником заявки на сайті Товариства за електронною адресою: moneyveo.ua та moneyveo.com.ua на отримання позики та вчинення інших дій, передбачених цими Правилами (акцептом). За Розділом 3 вказаних Правил встановлено, що Заявник здійснює вхід на сайт товариства за допомогою Логіна Особистого Кабінету і Паролю Особистого кабінету. Заявник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма істотними умовами договору позики з моменту кліку на кнопці "З умовами договору згодний" у Особистому кабінеті, доступ до якого здійснюється за допомогою унікальної пари Логіну Особистого кабінету та Пароля Особистого кабінету. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок Позичальника є датою укладення договору позики між Товариством і Позичальником (п.3.21 Правил). Згідно п.7.5 вказаних Правил (а.с.11), передбачено, що за несвоєчасне повернення суми позики і сплати процентів за користування позикою більш ніж на 3 банківські дні, Позичальник зобов'язаний сплатити Позикодавцю, зокрема, проценти за користування позикою в розмірі 3% в день від суми позики до дня повного погашення заборгованості включно, але у будь-якому випадку не більше 100 календарних днів. Водночас, згідно п.5.6. Договору позики визначено, що за несвоєчасне повернення суми позики і сплати процентів за користування позикою Позичальник сплачує Позикодавцю, зокрема, 3 відсотки від суми несвоєчасно повернутої в строк позики та несвоєчасно сплачених процентів за користування позикою за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня після Терміну платежу до дати повернення позики та сплати процентів за користування позикою у повному обсязі (включно). При цьому, відповідач при заповненні електронної заявки на отримання кредиту підтвердила, що діє в своїх інтересах та повністю ознайомлена з умовами договору (п.8.6. Договору позики). Судом встановлено, що платіжним дорученням № 340 від 10 вересня 2014р. грошові кошти в розмірі - 2500 грн. було перераховано на зазначений у заяві [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] в ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.9). Натомість, відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконує, порушує графік розрахунків, визначений у договорі, заборгованість не повертає. Так, згідно із розрахунком заборгованості за договором позики станом на 05 січня 2015року заборгованість відповідача становить - 6 540,00 грн., яка складається з: суми позики - 2500,00 грн., суми нарахованих процентів за весь строк користування позикою - 651,00 грн., суми прострочених процентів - 6124,00 грн., суми штрафу - 225,00 грн., суми комісії за обслуговування договору позики - 40,00 грн. Із вказаної суми заборгованості, як вказує Позивач, сплата заборгованості добровільно Відповідачем здійснена на суму - 3000,00 грн.(а.с.4). Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі", суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором позики № 312858479 щодо повернення позивачеві суми позики разом з нарахованими процентами за користування позикою та комісією за обслуговування договору позики в строк обумовлений сторонами, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення на його користь з відповідача суми заборгованості у загальному розмірі 6 540, 00 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 624, 625, 1046, 1049, ЦК України та

Outcome: approved