Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Головного управління Дердавної казначейської служби України в Івано-Франківській області, Головного Управління національної поліції України в Івано-Франківській області про відшкодування майнової шкоди в розмірі 3444 грн. 66 коп. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що постановою слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП у Івано-Франківській області Реміцького Н.В. від 30.09.2017 року закрито кримінальне провадження №12016090010001433, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку з відсутністю складу злочину. Як зазаначає позивач про прийняте рішення його повідомлено 09.02.2018 року. Так, на початку квітня 2016 року позивач звернувся із письмовою заявою в Івано-Франківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про вчинення 03.04.2016 року крадіжки його мобільного телефону марки «Microsoft Lumia 640 ХL» сер. № [NUMBER] . Вказаний телефон позивач придбав через інтернет магазин і отримав його 23.01.2016 року в відділені №1 "Нової пошти" в м. Івано-Франківську, по вул. Мазепи 175Б. Працівники поліції виконанням своїх безпосередніх службових обов`язків не займалися, тому позивач самостійно почав розшукувати свій викрадений телефон, збираючи інформацію по ломбардах м.Івано-Франківська. Позивач самостійно встановив, що його телефон знаходиться в ПТ «Ломбард Заставно-Кредитний Дім» ТОВ "Трейд Світ Груп" у відокремленому відділенні №50, що за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 7, про що повідомив слідчого та надав копію заяви працівника "Трейд Світ Груп" в якій та зобов`язувалася не відчужувати телефон до 16.05.2016 року. Вказану заяву у працівника ломбарду отримав для того щоб повідомити працівників поліції про місце знаходження викраденого телефону і, щоб вони вжили заходів для вилучення у ломбарді, вкраденого телефону. Однак в порушення вимог ст.9 КПК України, через недбале ставлення до виконання своїх службових обов`язків слідчий, передбачених кримінально-процесуальним законом заходів не вжив, телефон у ломбарді не вилучив. Крім того слідчий знаючи про місце знаходження телефону не вжив заходів до встановлення особи, яка здала телефон в ломбард, адже при здачі телефону в ломбард кожна особа надає відповідні документи, що посвідчують особу, зокрема паспорт, також укладає письмову угоду про надання ломбардом фінансового кредиту та закладу майна до ломбарду і т.д. Також слідчим не встановлено, чи були допущені працівниками ломбарду порушення при отриманні викраденого мобільного телефону. В той же час слідчим в постанові зазначено, що всі необхідні слідчі (розшукові) дій проведено, що не відповідає дійсності. Вважає, що через бездіяльність працівників поліції, які не вилучили в ломбарді викрадений у позивача телефон, працівниками ломбарду, у зв`язку з закінченням термінів зберігання телефон був направлений на реалізацію в м Київ, до комісійного магазину №38 ТОВ "Трейд Роял ЛТД". Після чого позивач ще раз повідомив працівників Івано-Франківського відділу поліції, про те, що викрадений телефон направлений на реалізацію в м. Київ, надавши точну адресу. Проте працівниками поліції не було вжито заходів для вилучення викраденого телефону. Вирішив самостійно поїхати до м. Київ і викупити за вказаною адресою свій телефон. За таких обставин 28.07.2016 року за ціною 3188 грн. викупив у ломбарді свій мобільний телефон. Таким чином через бездіяльність працівників поліції йому заподіяна матеріальна шкода - 3188 грн.. + вартість квитків до м. Київ і назад 256 грн. 66 коп., а всього на загальну суму 3444 грн. 66 коп. Тому просить визнати бездіяльність Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області при розгляді заяви [PERSON] про крадіжку мобільного телефону - протиправною та стягнути з держави в особі Державної казначейської служби України з рахунку коштів Державного бюджету України шляхом списання з казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, заподіяними неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового розслідування, прокуратури або суду на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 3444 грн. 66 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 червня 2018 року проведено заміну відповідача - Головне управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області на належного відповідача - Державну казначейську службу України (а.с. 37). Представником відповідача по справі - Головного Управління НП в Івано-Франківській області подано відзив на позовну заяву [PERSON] , яку вважають безпідставною, а тому просять повністю відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 15-17). Представником відповідача - Державної казначейської служби України надано відзив на позов, представник вважає позовні вимоги заявлені до Державної казначейської служби України безпідставними та необґрунтованими, а тому просив у повному обсязі відмовити позивачу в частині позовних вимог до Державної казначейської служби України (а.с. 43-46). 27.04.2018 року до Івано-Франківського міського суду надійшло клопотання від представника Головного управління Дердавної казначейської служби України в Івано-Франківській області про заміну неналежного відповідача Головного управління Дердавної казначейської служби України в Івано-Франківській області на належного Державну казначейської службу України (а.с.27). Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 18.06.2018 року неналежного відповідача - Головне управління Дердавної казначейської служби України в Івано-Франківській області замінено на належного відповідача Державну казначейської службу України. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Також представником позивача, після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, надано письмові пояснення, якими представник позивача стверджує про причинно-наслідковий зв`язок між діями поліції і заподіянню шкоди [PERSON] та подано заяву про розгляд справи без участі позивача. Представник відповідача Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області під час розгляду справи заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві. Представник відповідача Державної казначейської служби України у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши на відсутність з боку Державної казначейської служби України дій, якими було порушені права позивача, вважав позов безпідставним та необґрунтованим. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що за фактом таємного викрадення майна [PERSON] внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016090010001433 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. На виконання ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області до суду направлено копії матеріалів кримінального провадження № 12016090010001433 від 06.04.2016 року за ч.1 ст.185 КК України, якими встановлено наступні обставини. Так, 05.04.2016 року [PERSON] звернувся до Івано-Франківського ВП ГУНП в області із заявою про викрадення у нього мобільного телефону «Microsoft Lumia 640 ХL» сер. № [NUMBER] , який придбав за 4700 гривень. 14.05.2016 року у Івано-Франківському ВП ГУНП в області зареєстрована письмова заява від [PERSON] - працівниці ПТ "Ломбард" "Заставно-Кредитний Дім" відділення №50, що за адресою м.Івано-Фпанківськ, вул.Василіянок, 7 про те, що вона зобов`язується мобільний телефон «Microsoft Lumia 640 ХL», який знаходиться в ломбарді, не реалізовувати до 16.05.2016 року. 17.05.2016 року ухвалою Івано-Франківського міського суду надано слідчому СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області тимчасовий доступ до мобільного телефону «Microsoft Lumia 640 ХL» сер. № [NUMBER] , який знаходиться у володінні ПТ "Ломбард" "Заставно-Кредитний Дім", відділення №50, що за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Василіянок, 7- з можливістю його вилучення. Відповідно до копії протоколу допиту свідка [PERSON] від 19.05.2016 року - завідуючої відокремленим віддділенням №50 ПТ "Ломбард" "Заставно-Кредитний Дім", що за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Василіянок, 7, мобільний телефон «Microsoft Lumia 640 ХL» сер. № [NUMBER] направлений 18.05.2016 року на реалізацію в центральний офіс за адресою м.Київ, вул. Кутузова, 18/7. З копії протоколу допиту свідка [PERSON] від 19.05.2016 року - працівниці відокремленого віддділенням №50 ПТ "Ломбард" "Заставно-Кредитний Дім", що за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Василіянок, 7, слідує, що 14.05.2016 року в ломбард приходив чоловік, який повідомив, що мобільний телефон «Microsoft Lumia 640 ХL» сер. № [NUMBER] належить йому, а тому погодилась написати заяву в поліцію про те, що до 16.05.2016 року не буде реалізовувати зазначений телефон. Повідомленням за № 987/5 від 23.05.2016 року "Ломбард" Заставно-Кредитний Дім встановлено, що ухвалу Івано-Франківського міського суду від 17.05.2016 року не можливо виконати, у зв`язку з тим, що станом на 23.05.2016 року мобільний телефон «Microsoft Lumia 640 ХL» сер. № [NUMBER] було реалізовано, а саме передано на реалізацію до комісійної торгівлі. Постановою про закриття кримінального провадження від 30.09.2017 року, встановлено, що стороною кримінального провадження не були надані належні докази щодо про придбання майна (чек), що унеможливило встановлення суми завданих збитків, а тому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016090010001433 закрите, у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України (а.с. 4). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третястатті 22 ЦК України). За загальним правилом шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина першастатті 1166 ЦК України). Конституція України (стаття 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з положеннями статті 1176 ЦК України, якою врегульовано питання відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Оскільки у цій справі йдеться про шкоду, спричинену особі бездіяльністю посадових осіб органів, що здійснюють досудове розслідування, та прокуратури, то відповідно до положень частини шостої статті 1176 ЦК України така шкода відшкодовується на загальних підставах. Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до статті 1174 цього ж Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Такі способи захисту цивільних прав характеризується чітко визначеним суб`єктом - заподіювачем шкоди, якими є відповідні державні органи чи їхні посадові і службові особи. Підставою для подання такого позову є прийняття незаконних рішень, незаконні дії чи бездіяльність зазначених органів, що призвели до заподіяння шкоди особі. Також відповідно до ст. ст. 1173 - 1175 ЦК така шкода відшкодовується незалежно від вини цих органів (осіб). Статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію" (набрав чинності з 05.07.2015) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень (ч. 3 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію"). Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом (частина друга статті 1177 ЦК України). Держава не несе майнову відповідальність перед потерпілими за злочини, які залишилися нерозкритими. Положення статті 1177 ЦК України передбачають порядок відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначено, що «шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першоїстатті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 ЦК України)». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) зазначено, що «держава не несе майнову відповідальність перед потерпілими за всі злочини, які залишилися нерозкритими. Положення статті 1177 ЦК України передбачають порядок відшкодування шкоди, завданої лише фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Згідно з частиною першою статті 1207 цього ж Кодексу шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок злочину, відшкодовується потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 ЦК України, державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Положення статті 1177 ЦК України встановлюють порядок відшкодування шкоди, завданої саме фізичній особі.Отже, держава Україна зобов`язалася компенсувати шкоду, спричинену злочином, перед фізичними особами відповідно доЦК України та спеціального закону, тоді як відносно юридичних осіб держава Україна такого позитивного обов`язку не має. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), дослідивши приписи статті 1177 ЦК України у редакції, що була чинною до 09 червня 2013 року, та статті 1207 цього Кодексу, у справах за заявами № 54904/08 і № 3958/13 (поданими потерпілими - фізичними особами, яким держава не компенсувала шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення) вказав, що отримання відшкодування на підставі зазначених приписів можливе лише за дотримання умов, які у них передбачені, та за наявності окремого закону, якого немає і в якому мав би бути визначений порядок присудження та виплати відповідного відшкодування. Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Право особи на ефективний засіб правового захисту закріплено у статті 13 Конвенції, згідно з якою кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір». Позивач [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди саме ст.1177 ЦК України, за положеннями якої шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Як зазначено у вказаній вище постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019року у справі №916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) отримання відшкодування на підставі зазначених приписів можливе лише за дотримання умов, які у них передбачені, та за наявності окремого закону, якого немає і в якому мав би бути визначений порядок присудження та виплати відповідного відшкодування. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. Згідно статей 19, 56 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб вказаних органів лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Згідно статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, та причинний зв`язок між ними. Наявність чи відсутність вини посадової особи органу державної влади правового значення при цьому немає. Згідно із вимогами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості, вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що організація досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12016090010001433 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, в межах якої позивача визнано потерпілим, здійснювалося неналежно та з порушенням розумних строків, про що свідчать надані позивачем докази, зокрема: копія заяви [PERSON] (а.с.7), копія товарного чеку згідно якого [PERSON] викупив свій мобільний телнфон «Microsoft Lumia 640 ХL» за гроші в сумі 3188 грн. у ТОВ "Трейд Роял ЛТД" (а.с.6). Зазначені обставини, під час розгляду справи, представниками відповідачів не спростовано, відповідних доказів з боку відповідачів до суду не надано. Обставини справи свідчать про те, що позивач зазнав моральних страждань внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження та змушений протягом часу проведення досудового розслідування докладати додаткових зусиль задля відновлення свого порушеного права. Позивачем заявлено вимоги про стягнення на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством з урахуванням глибини страждань позивача, з урахуванням того наскільки були порушені його нормальні життєві зв`язків, які зусилля ним були застосовані для відновлення цих зв`язків та для організації свого життя, а тому суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує наведені обставини, характер та тривалість страждань, ступінь їх доведеності в суді та визначає розмір завданої шкоду у розмірі 2500,00 грн. Вказаний розмір відшкодування буде відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості. Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial