Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

У лютому 2020 року позивач акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 березня 2009 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк"), правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у сумі 7100,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом - 30% річних на суму залишку заборгованості. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається з анкети-заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифів. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 15 грудня 2019 року загальна сума заборгованості [PERSON] становила 48567,82 грн, у тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 32234,29 грн, проценти від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 5637,68 грн, пеня за прострочення виконання зобов`язань за договором у сумі 7906,91 грн, штраф за прострочення виконання зобов`язань за договором у сумі 2788,94 грн. З цих підстав АТ КБ "ПриватБанк" просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 27 березня 2009 року б/н у сумі 48567,82 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві АТ КБ "ПриватБанк" просило суд розглянути справу за відсутності його представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Cторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 27 березня 2009 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої він отримав кредитну картку "Універсальна" (а. с. 28). Цього ж дня відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", у якій зазначено: вид кредиту - відновлювальна кредитна лінія; розмір процентної ставки за користування кредитом: 2,5% річних на місяць, порядок та строки сплати процентів за користування кредитом, розмір та порядок нарахування неустойки: пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів: пеня = пеня1+ пеня2, де пеня1 = (базова відсоткова ставка за договором) / 30-нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня2 = 1% від заборгованості, але не менше 10,00 грн на місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму понад 50,00 грн та більше; штраф при порушенні строків за будь-яким з платежів більш ніж на 90 днів - 500,00 грн + 5% суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а. с. 29). Отже, підписана [PERSON] довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" містить усі істотні умови кредитного договору, зокрема умови про предмет, ціну та строк кредитування. Наведене свідчить, що 27 березня 2009 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] укладено кредитний договір б/н. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивачем надано відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується випискою по особовому рахунку позичальника (а. с. 65-91). У свою чергу позичальник [PERSON] неналежним чином виконував умови кредитного договору від 27 березня 2009 року, допустив заборгованість за тілом кредиту у сумі 32234,29 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у сумі 5637,68 грн. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення. Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Пеня за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов`язань за кредитним договором складає 7906,91 грн. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). У довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" зазначено, що штраф при порушенні строків за будь-яким з платежів більш ніж на 90 днів становить 500,00 грн + 5% суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Згідно з положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 та постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №369/844/16-ц, від 06 вересня 2018 року №206/3056/16-ц). Зважаючи на те, що пеня та штраф за кредитним договором від 27 березня 2009 року б/н застосовані за одне і те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором, більш того, штраф нарахований банком у тому числі і на суму пені, суд вважає недопустимим їх одночасне застосування. Таким чином, штраф за прострочення виконання зобов`язань за договором стягненню з відповідача [PERSON] не підлягає. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 27 березня 2009 року б/н шляхом пред`явлення позову до суду. За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене наведеною законодавчою нормою нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. АТ КБ "ПриватБанк" заявлено до стягнення проценти за прострочення позичальником виконання зобов`язань за кредитним договором від 27 березня 2009 року б/н у сумі 5637,68 грн, нараховані за період з 01 жовтня 2019 року до 15 грудня 2019 року. У договорі сторони можуть змінити розмір процентів, які підлягають стягненню на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі №914/476/19). У розрахунку заборгованості за кредитним договором від 27 березня 2009 року б/н зазначено, що розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, становить 84% річних, проте підписана [PERSON] анкета-заява не містить положень про зміну розміру процентів, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, позивач відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України має право нараховувати проценти від простроченої суми у розмірі 3% річних. 3% проценти від простроченої суми складають 201,35 грн (32234,29 грн х 3% / 365 днів х 76 днів (кількість днів прострочення за період з 01 жовтня 2019 року до 15 грудня 2019 року) = 201,35 грн). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 27 березня 2009 року б/н у сумі 40342,55 грн, у тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 32234,29 грн, пеню за прострочення виконання зобов`язань за договором у сумі 7906,91 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 201,35 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 1746,01 грн (40342,55 грн / 48567,82 грн х 2102,00 грн = 1746,01 грн). З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 610, 612, 625, 626-628, 634, 639, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, та,

Outcome: partial