Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

06.06.2017 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, у якому позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, завдану відповідачем під час неналежного виконання трудових обовязків завідуючого матеріальним складом на загальну суму 619 630 грн. 10.10.2017 позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 508570,92 грн. Свій позов представник позивача мотивує тим, що відповідач був прийнятий на роботу в СТОВ «Агроспілка», с. Соболівка Шполянського району Черкаської області, на посаду завідувача матеріальним складом. Цього ж дня між СТОВ «Агроспілка» в особі директора [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншої сторони було укладено договір про повну матеріальну відповідальність за збереження всіх товаро-матеріальних цінностей, отриманих ним на зберігання, перевезення або застосування у процесі виконання робіт, як з працівником, що займає посаду безпосередньо повязану з збереженням та перевезенням матеріальних цінностей згідно з яким відповідач прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання ввірених йому цінностей.14.03.2017 було проведено документальну перевірку надходження насіння соняшника урожаю 2016 року в склад зернової комори СТОВ «Агроспілка» та його відвантаження. По закінченню проведення документальної ревізії було встановлено недостачу насіння соняшника в кількості 52866 кг на загальну суму 619 630 грн., про що складено відповідний акт, підписаний всіма членами комісії, які приймали участь в проведенні документальної перевірки. 18.04.2017 [PERSON] був звільнений з роботи відповідно до наказу 13-к від 18.04.2017 на підставі ст. 38 КЗпП України.Відповідно до ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.Відповідач добровільно відшкодувати шкоду відмовляється, тому позивач і пред'явив даний позов. У суд представники позивача зявилися, позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач та представник відповідача до суду зявилися, проти задоволення позову заперечували, мотивуючи тим, щоданий позов безпідставним, цілком надуманим, таким, що не ґрунтується на нормах його законодавства України, поданим з метою тиску на відповідача.Відповідач перебував з позивачем в трудових відносинах в період з 01.09.2000 по 18.04.2017. В період з 01.09.2000 по 31.03.2016 відповідач перебував на посаді завідуючим током і складу та завідуючого механічного току. З 01.04.2016 по 18.04.2017 відповідач перебував на посаді завідуючого матеріальним складом відділу допоміжна служба. 01.04.2016 при прийнятті відповідача на роботу, між ним та роботодавцем було підписано договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Посадової інструкції, в якій зазначались посадові обов'язки відповідача, йому не пропонувалось для підписання, також відповідача не ознайомили з порядком, діючим на товаристві, про порядок прийняття зерна на зберігання та відвантаження.Відповідач належним чином виконував свої трудові обов'язки. Майже 17 років пропрацював на СТОВ «Агроспілка», жодних застосувань дисциплінарного стягнення та притягнень відповідача до матеріальної відповідальності не було. Підставою притягнення відповідач до відповідальності став лише укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.04.2016 та [PERSON] документальної перевірки надходження насіння соняшника урожаю 2016 року в склад зернової комори СТОВ «Агроспілка» та відвантаження від. 14.03.2017. Відповідач вважає, що дані докази не доводять його вини в розбіжностях з вагою насіння соняшника урожаю 2016 року, що утворилась в бухгалтерії СТОВ Агроспілка». Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.04.2016 покладає також зобов'язання на роботодавця, а саме, створювати відповідальному працівнику умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого йому майна; розглядати повідомлення відповідального працівника про обставини, що загрожують зберіганню матеріальних цінностей і вживати заходів до усунення цих обставин. Жодних ретельних перевірок та службових розслідувань не проводилось. Доказів наявності вини відповідача в розкраданні, умисному знищенні матеріальних цінностей чи недбалості не надавалось. Позивач навіть не доводить факт наявності шкоди. Відповідач вважає, що в даному випадку позивач не зазнав жодних збитків, а фактично відбулось внесення до бухгалтерських документів невірних даних відносно ваги насіння, що надходило на зберігання, оскільки за вказівкою керівника позивача зважування відбувалось лише раз на великих вагах перед тим, як навантажені машини заїздили на тік для очистки та сушки, а потім зважувалися лише мертві відходи. Різниця між завезеним насінням та відходами становила вагу закладеного на зберігання насіння соняшника та вказувалась в накладних, що передавались до бухгалтерії. Такий спосіб обрахунку насіння соняшника застосовано лише до врожаю 2016 року в попередні роки насіння соняшника зважувалось повторно на малих вагах безпосередньо після очистки та сушки і саме вага повторного зважування взувалась в документації. Вологість насіння соняшника не перевірялась ні призакладці на зберігання ні при відвантаженні, дані обставини можуть підтвердити свідки. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що сам позивач не створив відповідальному працівнику умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого йому майна, зокрема належного зважування ввіреного майна. Саме в зв'язку зі зверненням відповідача до керівництва про те, що на складі відсутнє зерно соняшника, яке має знаходитись згідно з документацією, було проведено перевірку та складено акт документальної перевірки надходження насіння соняшника урожаю 2016 року в склад зернової комори СТОВ «Агроспілка» та відвантаження від 14.03.2017. Після складання [PERSON] службових розслідувань жодних претензій з боку позивача до відповідача не надходило, наказів про притягнення відповідача до будь-якої відповідальності не видавалось. Слідів злому чи фактів крадіжки не зафіксовано. 52 866 кг насіння соняшника, це приблизно 5 вантажних автомобілів (МАЗ, КАМАЗ), з причепом, а вантажний автомобіль ГАЗ наприклад вміщує лише 3 тони насіння соняшника, тому їх потрібно аж 14. Така кількість соняшника не може безслідно зникнути з охороняємої території, тим паче, що навантаження одного автомобіля КАМАЗ триває близько 2 годин. Відповідач вважає, що даний позов є безпідставним та недоведеним жодним чином та поданий з метою примусити його залишити в користуванні позивача земельні ділянки, що знаходились в його користуванні без будь-якого офіційного оформлення, оскільки відповідач та його дружина [PERSON] офіційно звернулись до позивача з заявами від 16.05.2017. Позивач не доводить наявності шкоди, вини [PERSON] та взаємозв'язку між ними, оскільки вини [PERSON] в заподіянні недостачі (шкоди) позивачу не існує. Відповідач також надав до суду пояснення, в яких зазначив, що за втрату, нестачу чи пошкодження прийнятого на зберігання зерна після того, як обов'язок поклажодавця взяти це зерно назад, зерновий склад несе відповідальність лише за наявності з його боку умислу чи грубої необережності, втрати зерна при зберіганні на складах підприємства можна поділити на дві групи: 1) нормовані - ті, які носять об'єктивний характер (усихання, вивітрювання, розпилювання тощо). Для них на законодавчому рівні встановлено граничні розміри норми природних втрат, що є максимально допустимою величиною втрат; 2) ненормовані - ті, які виникли в результаті безгосподарної діяльності окремих працівників або посадових осіб підприємства (псування цінностей, недостача в результаті розкрадання тощо). На сьогодні при списанні зерна сільгосппідприємства використовують «[PERSON] природних втрат зерна, продуктів його переробки, насіння трав, кормів трав'яних, штучно висушених, і насіння олійних культур при зберіганні на підприємствах системи Міністерства хлібопродуктів СРСР», затверджені постановою Держпостач СРСР від 07.01.1986 № 4 (далі -[PERSON] № 4). Цей документ є чинним на підставі постанови Верховної Ради від 12.09.1991 № 1545-XII. Недостачу зерна може бути виявлено тільки в ході інвентаризації. Періодичність проведення інвентаризації встановлюється власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли така інвентаризація є обов'язковою згідно із законодавством. Слід відрізняти недостачі, викликані природними причинами, і недостачі внаслідок технологічних втрат, тобто втрат, пов'язаних зі зміною якісних показників зерна, зумовлених особливостями технологічного процесу (сортування, калібрування, очищення тощо). Визначенням результатів інвентаризації та підготовкою пропозиції про взаємозалік недостач та їх списання в межах норм природних втрат займається інвентаризаційна комісія. Відповідно до [PERSON] № 4, розрахунок норм природних втрат зернових установлено для строку зберігання 3 місяці, 6 місяців та 1 рік. Згідно з п. 2 приміток до [PERSON] № 4 при зберіганні зерна і насіння до 3 місяців перерахунок норм природних втрат проводять виходячи з фактичної кількості днів зберігання, а при зберіганні від 3 місяців до року (у т. ч. до 6 місяців) виходячи з фактичної кількості місяців зберігання. Як зазначено в позовній заяві та [PERSON] документальної перевірки надходження насіння соняшника урожаю 2016 року в склад зернової комори СТОВ «Агроспілка» та відвантаження від 14.03.2017 надійшло зерна соняшника з току -1 192 565,00 кг; різниця при зважуванні, тобто «недостача» становить - 52 866 кг.Враховуючи положення [PERSON] № 4, при обрахунку норм природних втрат зерна соняшника при зберіганні в складі насипом терміном три місяці (хоча зерно вивозилось частинами) застосовується коефіцієнт 0,20. Таким чином, нормальними природними втратами на загальній масі 1 192 565,00 кг буде вага в розмірі 238 513,00 кг, що значно перевищує «недостачу» в 52 866 кг, яка утворилась у позивача за більш тривалий період. Позивач надав до суду уточнення позовних вимог, в яких зазначив, що не може погодитися з відповідачем про те, що не створив необхідні умови для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого йому майна. Крім того, відповідач в своїх запереченнях зазначає, що в його розпорядженні для виконання посадових обов'язків були надані двоє вагів (великі та малі). Як доказ вірності вимірювання позивач надав свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №621 від 05.12.2016. Тому твердження відповідача про не вірні дані про кількість насіння соняшника, які були прийняті на зберігання, не можуть братися судом до уваги. 17.09.2016 відповідачем накладною №2 була прийняте зерно соняшника в кількості 1 244 095 кг., яке відповідно до накладної №18 після усушки на території зазначеного майнового комплексу, де розташовані склади, було оприбутковане відповідачем на склад в кількості 1 192 565 кг сухого насіння та 51 530 кг мертвих відходів. Закладка насіння соняшника на усушку та передачу на склад відбувалася комісією в складі 3-х осіб: відповідача, агронома, вагаря. Тому припущення відповідача про зазначення в бухгалтерський документах невірної кількості насіння соняшника братися до уваги судом не можуть. Також позивач не може погодитися з думкою відповідача про відсутність службових перевірок та службових розслідувань по факту недостачі насіння соняшника. Так 13.03.2017 на підставі доповідної записки заступника головного бухгалтера [PERSON] було ініційоване проведення інвентаризаційної перевірки по факту звірки даних бухгалтерського обліку та вибуття насіння соняшника за період з вересня 2016 року по березень 2017 року. Інвентаризаційна перевірка відбувалася за правилами встановленими Положення про інвентаризацію активів та зобовязань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 № 879. Бланки документів використовувалися відповідно до наказу Міністерства фінансів України 17.06.2015 № 572. Інвентаризація проводилася з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобовязань перевірялися і документально підтверджувалася їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. Для проведення інвентаризації розпорядчим документом керівника підприємства, а саме №11 від 14.03.2017 була створена інвентаризаційна комісія. Після закінчення інвентаризації 14.03.2017 були складені інвентаризаційний опис, акт, звіряльна відомість, яка оформлена відповідно до вимог, установлених Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (із змінами), для первинних документів з урахуванням обов'язкових реквізитів та вимог, передбачених цим Положенням. Під час проведення інвентаризації було встановлено факт недостачі насіння соняшника в кількості 52 866 кг та відібрані пояснення у відповідача та старшого охоронника [PERSON] 14.03.2017. В своїх поясненнях відповідач та старший охоронник підтвердили, що «слідів пошкодження складів не було, крадіжок соняшника виявлено не було». Після закінчення інвентаризації був складений протокол від 14.03.2017. На підставі проведеної належним чином відповідно до Положення винною особою за нестачу визнаний відповідач. Так як відповідач неналежним чином виконав свої посадові обов'язки визначені Посадовою Інструкцією, не забезпечив належне збереження прийнятого ним на склад насіння соняшника. Вартість заподіяної шкоди відповідачем позивачу становить 508 570,92 грн. станом на день відшкодування шкоди. Позивачем надані докази, що повністю підтверджують вину відповідача, а саме трудове майнове правопорушення, яка є у формі протиправної дії (невиконання свої посадових обов'язків) та яке призвело до матеріальної шкоди на суму 508 570,92 грн. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 26.03.2017 позовну заяву ТОВ «Агроспілка» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків було залишено без руху у звязку з несплатою судового збору. Позивач виконав вимоги суду, тому ухвалою Шполяського районного суду Черкаської області від 30.06.2017 було відкрито провадження \~у \~справі за \~позовом СТОВ «Агроспілка» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 30.06.2017 накладено арешт на майно, що належить [PERSON] а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Соболівка, Шполянського району, Черкаської області, та на автомобіль ВАЗ 21093, 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був прийнятий на роботу з 01.04.2016 до СТОВ «Агроспілка» завідувачем матеріальним складом, що підтверджується наказом (розпорядженням) №20-2-к від 31.03.2016 (а.с.9, 116). СТОВ «Агроспілка» та [PERSON] 01.04.2016 уклали договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з яким [PERSON] взяв на себе матеріальну відповідальність за збереження всіх товарно-матеріальних цінностей, отриманих ним на зберігання, перевезення, переробку або застосування у процесі виконання робіт, а СТОВ «Агроспілка» зобов'язується створити працівникові умови, необхідні для належного виконання прийнятих за договором зобовязань. Відповідно до п. 4.1 договору підставою для притягнення відповідального працівника до відповідальності є матеріальна шкода, завдана власнику, заподіяна розкраданням, умисним знищенням матеріальних, цінностей, а також їх знищенням або зіпсуванням через недбалість, що підтверджуються відповідними документами (а.с.10, 112-113). Згідно з актом документальної перевірки надходження насіння соняшника урожаю 2016 року в склад зернової комори СТОВ «Агроспілка» та відвантаження від 04.03.2017 було виявлено, що в склад току поступило від урожаю 1244135 кг насіння соняшника натомість фактично оприбутковано 1244095 кг, що на 40 кг зерна менше. Згідно з актом №18 від 17.09.2016 на сортування та сушіння мертві відходи склали 51530 кг. Відходи були вивезені в період з 07.09.2016 по 30.09.2016. Згідно з актом від 20.09.2016 в зерновий склад надійшло 1192565 кг зерна соняшника. Зі складу с. Соболівка на склад м. Шпола було переміщене зерно соняшника в кількості 179770кг, яке було реалізовано в грудні 2016 ТОВ «Кернел Трейд». 7890 кг зерна соняшника було здано на Шполянський завод продтоварів для отримання олії на власні погреби. 6459 кг зерна соняшника видано пайовикам. Із зернового складу було відвантажено ТОВ «Кернел Трейд» в 2016 - 392010кг. зерна соняшника, та в 2017 553670 кг. Під час огляду книги складського обліку за 2016 рік було виявлено, що вона не ведеться належним чином: сторінки пронумеровані, книга прошита, але відсутні печать та на сторінці де облікові надходження та рух зерна соняшника наявно дві строчки: 1. Надходження з току в кількості 1192565 кг. 2. Відпуск на склад м. Шпола - 179170 кг. та залишок. Натомість у завідуючого складом присутній зошит в клітинку, в якому він веде облік відпуску зерна. Щодо кількісного обліку дані в первинній документації співпадають з даними бухгалтерського обліку і на даний час на зерновому складі повинно знаходитись 52866 кг. а по бухгалтерському обліку 52916 кг. соняшника. Розбіжність складає 50 кг. - орендна плата [PERSON] отримав, і яка не ще не проведена по бухгалтерії документально (а.с.11). Відповідно до пояснювальної записки [PERSON] від 14.03.2016 пояснити різницю в 52916 кг, яка виявлена внаслідок документальної перевірки, [PERSON] не може (а.с.12). 18.04.2017 [PERSON] був звільнений з посади завідувача матеріального складу в СТОВ «Агроспілка» за власним бажанням, що підтверджується наказом (розпорядженням) №13-к від 18.04.2017 (а.с.8). Згідно з повідомленням територіального сервісного центру №7143 регіонального сервісного центру в Черкаській області №31/23/43-425 від 13.05.2017 згідно з даними АІС «Автомобіль» за [PERSON] зареєстрований автомобіль ВАЗ 21093, 2006 року виготовлення, н/з [NUMBER]. Згідно з Єдиним державним реєстром МВС, транспортні засоби за вказаною особою не зареєстровані (а.с.13) Відповідно до довідки №86 від 11.05.2017, виданої Шполянським виробничим відділком Черкаського обласного обєднаного бюро технічної інвентаризації [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Шполянською державною нотаріальною конторою 20.03.2002 №398 є власником житлового будинку в с. Соболівка, Шполянського району, Черкаської області (а.с.14). Згідно з трудовою книжкою колгоспника [PERSON] №124 від 23.02.1978 [PERSON] 01.09.2000 на підставі наказу П 1/КХ від 01.09.2000 був прийнятий на роботу до СТОВ «Агроспілка» на посаду завідуючого током і складів, завідуючого механічним током. 31.03.2016 на підставі наказу №12-к від 31.03.2016 [PERSON] був звільнений з роботи за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України 01.04.2016 [PERSON] на підставі наказу №20S2-к від 01.204.2016 був прийнятий на посаду завідуючого матеріальним складом у відділ допоміжна служба. 18.04.2017 ні підставі наказу №13-к від 18.04.2017 [PERSON] був звільнений з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП (а.с.51). Згідно з експертним висновком №О-903 від 04.10.2017, виданим Черкаською торгово-промисловою палатою, оптова вартість насіння соняшнику врожаю 2016 року по Черкаській області станом на 04.10.2017 становить 9620 грн/т (а.с.88). Згідно з поясненням старшого охоронника [PERSON] від 14.03.2017 на тік СТОВ «Агроспілка» було завезено зерно соняшника на зберігання. Під час зберігання соняшника на територію току крадіжок соняшника виявлено не було. Під час огляду приміщення, де зберігався соняшник, пошкоджень виявлено не було. Після відвантаження соняшника було виявлено по бухгалтерії недостачу в кількості 52196 кг. (а.с.91). Відповідно до пояснень [PERSON] від 14.03.2016 згідно з накладною №2 від 18.09.2016 одержано на очистку насіння соняшника вагою 1244095 кг для зважування на великих вагах. Після очистки насіння соняшника завозили в камери без зважування. При зберіганні та при огляді слідів крадіжки не виявлено. Насіння соняшнику очищено по акту №18. Мертві відходи склали 51530 кг, до них входить 15250 кг кашки. Насіння соняшника було відвантажено на хлібзавод в розмірі 179170 кг, до «Кернел» в розмірі 392040 кг та 553670 кг., до Шполянського заводу продтоварів було відвантажено 7890 кг, на паї 6459 кг. Різниця при зважуванні склала 52916 кг. Ця різниця виявлена внаслідок документальної перевірки та фактично. Причину недостачі [PERSON] пояснити не може (а.с.92). Згідно з звіряльною відомістю результатів інвентаризації запасів від 14.03.2017 встановлена нестача насіння соняшника вагою 52916 кг, вартістю 343941,16 грн. Матеріально відповідальна особа [PERSON]О.(а.с.93). Відповідно до інвентаризаційного опису запасів від 14.03.2017 [PERSON] поставив свій підпис, що до початку проведення інвентаризації всі видаткові та прибуткові документи на матеріальні цінності здано в бухгалтерську службу і всі матеріальні цінності, що надійшли на мою відповідальність, оприбутковано, а ті, що вибули, списано. До зазначених цінностей входило насіння соняшника вагою 52\~916 кг, вартістю 343941,16 грн. (а.с.94-95). Згідно з наказом №11 від 14.03.2017 «Про проведення інвентаризації» [PERSON] було відомо про те, що 14.03.2017 буде проведено повну інвентаризацію насіння соняшника урожаю 2016 року, з перевіркою його фактичної наявності на складах в с. Соболівка та правильності документального оформлення отриманого та виданого насіння. (а.с.96). Відповідно до доповідної записки [PERSON] від 13.03.2017 в ході звірки даних бухгалтерського обліку щодо оприбуткування та вибуття насіння соняшника за період з вересня 2016 року по березень 2017 року включно на зерновому складі в с. Соболівка виявлено розбіжності в обємі 52916 кг.(а.с.97). Згідно з актом від 20.09.2016, складеним комісією в складі: заступника директора по сільському господарству [PERSON], завідуючого складом [PERSON], вагарем [PERSON], від урожаю одержано насіння соняшника вагою 1244095 кг, мертві відходи 51530 кг, таким чином одержано насіння соняшника вагою 1192565 кг (а.с.98). Відповідно до акту №18 на сортування і сушку продукції рослинництва на сортування було відпущено 1244095 кг насіння соняшника, невикористані відходи (мертва засміченість та усушка) склали 51530 кг, вийшло насіння соняшника вагою 1192565 кг (а.с.99). Згідно з накладною №2 від 17.09.2016 [PERSON] на очистку поступило насіння соняшника вагою 1244075 кг (а.с.100). Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №621 від 05.12.2016 (дійсне до 05.12.2017) ваги автомобільні РС-30Ц24АС, виробник завод "Армаліт", м. Армавір, відповідають вимогам ДСТУ EN 45501:2016 ( EN 45501:2015. IDT ) "Метрологічні аспекти неавтоматичних зважувальних приладів" (а.с.101). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №394245 від 10.02.2013, наданого Реєстраційною службою Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, СТОВ «Агроспілка» володіє єдиним майновим комплексом, яке розташоване за адресою Черкаська область, Шполянський район, с. Соболівка, вул. Центральна, 5 (а.с.102-105). Відповідно до статуту СТОВ «Агроспілка» від 15.02.2010 одним із предметів діяльності СТОВ «Агроспілка» серед інших є вирощування, переробка, зберігання і реалізація сільськогосподарської продукції (а.с.106-111). Згідно з посадовою інструкцією завідувача матеріальним складом (комірника) длявиконання покладених на нього функцій комірник зобов'язаний, серед іншого, керувати роботами, які охоплюють приймання, зберігання і відпуск товарно-матеріальних цінностей на складі, організовувати проведення вантажно - розвантажувальних робіт на складі та приймати товарно-матеріальні цінності по якості, кількості і розміщати на складі (а.с.114-115). Відповідно до довідки про рух соняшника урожаю 2016 року на зерновому складі №14 від 21.11.2017, виданої СТОВ «Агроспілка», на склад поступило насіння соняшника поступило на склад вагою 1192565 кг вартістю 7\~751\~672,50 грн., на борошномельний цех було переміщено 179\~770 кг вартістю 1\~168\~461,38 кг, на переробку (олія) було передано 7890 кг вартістю 51289,09 кг, пайовикам було видано 6359 кг вартістю 41\~621,35 кг, ТОВ «Керлел Трейд» було реалізовано 345\~680 к вартістю 6\~146\~690,51 кг, недостача складає 52\~886 кг вартістю 343\~616,17 кг (а.с.149). Дані в довідці підтверджуються карткою рахунку №271 за липень 2016 травень 2017, виданою СТОВ «Агроспілка» (а.с.150). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що на току наявні відеокамери та два охоронники. Факт крадіжки також відсутній. Суд критично оцінює надані відповідачем на підтвердження відсутності 52\~866,00 кг соняшнику на складі як усушка акти про списання кукурудзи на усушки від 01.04.2000 (а.с.52), від 28.05.2001 (а.с.53), від 02.06.2004 (а.с.54). Оскільки відповідно до норм природнього убутку зерна, продуктів його переробки, насіння трав, кормів травяних, штучно сушених, і насіння олійних культур при зберіганні на підприємствах системи Міністерства продуктів СРСР, затверджених постановою Держпостач СРСР №4 від 07.01.1986 для насіння соняшника при зберіганні на складах насипом строком 3 місяці нормою буде втрата 0,20 у відсотках до маси що зберігається, строком в 6 місяців 0,25, строком в рік 0,30. Тому маса природнього убутку зерна при зберіганні насіння соняшника 1192565 кг становить 2385,13 кг (1192565 : 100% х 0,20 % = 2385,13). Згідно з ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Вичерпний перелік випадків повної матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну з їх вини підприємству, наведений у ст. 134 КЗпП України. Відповідно до п. 6 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, зокрема, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135- 1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому на зберігання або для інших цілей. Згідно з ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажом (відпуском) перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається КМУ. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 № 14, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей, суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Посада завідувача матеріальним складом входить до «Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які передані їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Згідно з ч. 1\~ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками\~- за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Частиною 3 даної статті Кодексу зазначено, що у решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. За ч.1 ст.137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Згідно з ч. 2 ст. 130 КЗпП України при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу (ст. 138 КЗпП України) Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 3 постанови від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" (далі - постанова) суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов'язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності. Позивач довів суду наявність прямої дійсної шкоди, яка була завдана йому втратою 52\~866 кг насіння соняшника. Згідно з ч. 2 ст. 135-3 КЗпП України у разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. Позивач вказав обґрунтований розмір завданої йому матеріальної шкоди, а саме 508\~570,92 грн. Судом також встановлено, що позивач створив відповідачеві нормальні умови для виконання його посадових обовязків. В судовому засіданні також було спростоване твердження відповідача про те, що позивачем не проводилось жодних ретельних перевірок та службових розслідувань. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Не було надано жодних доказів того, що, як зазначив відповідач, після сушки зважувалися лише мертві відходи, а потім за допомогою різниці між вагою зерна перед усушкою та мертвими відходами визначалась вага чистого соняшникового насіння, а не проводилося повторне зважування. Саме до обовязків відповідача входило керувати роботами, які охоплюють приймання, зберігання і відпуск товарно-матеріальних цінностей на складі, організовувати проведення вантажно - розвантажувальних робіт на складі та приймати товарно-матеріальні цінності по якості, кількості і розміщати на складі. Таким чином, оскільки доведено, що саме внаслідок неналежного виконання відповідачем його посадових обовязків позивачеві була завдана матеріальна шкода, суд вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати підприємству повну вартість шкоди, яка завдана останньому з вини відповідача, а тому приходить до висновку про повне задоволення позову. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах предявлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. При задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в справі, а саме судовий збір в розмірі 9294,45 грн. На підставі ст.ст. 130, 134, 135-1, 135-3, 136, 137, 138 КЗпП України,

Outcome: approved