Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовними вимогами до [PERSON], газети "Наш город плюс", в яких з урахуванням уточнень, просить визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію відомості, опубліковані в черговому випуску газети "Наш город плюс" [NUMBER] [INFO] на п'ятій сторінці в рубриці "На грани" в статті під назвою [PERSON] "[INFO]", в якій відносно позивача поширено недостовірну інформацію наступного змісту: "по моей информации, секретарь горсовета [PERSON] фактически отдал его на откуп коммунистам, чтобы они "правильно" голосовали на сессиях городского совета. Судя по поступающей ко мне оперативной информации, депутат [PERSON] как раз имеет отношение к этой схеме", та аналогічного змісту інформацію, опубліковану на веб-порталі газети "Наш город плюс"; зобов'язати відповідачів опублікувати спростування відомостей, поширених відповідачами у статті [PERSON] "[INFO]" про те, що ними поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію в строк не пізніше 15 днів з дня набрання рішення суду законної сили; стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, однак зазначив, що просить визнати недостовірною та спростувати інформацію, поширену відносно нього через публікацію в газеті "Наш город плюс", без урахуванням публікації статті аналогічного змісту на веб-порталі газети. Що стосується суті вимог зазначив, що є депутатом Мелітопольської міської ради Запорізької області VI скликання, є членом комуністичної партії займається політичною діяльністю. В листопаді 2014 року він побачив статтю в випуску газети "Наш город плюс" від [INFO] [NUMBER] під назвою [PERSON] "[INFO]", в якій відносно нього поширено недостовірну інформацію наступного змісту: "по моей информации, секретарь горсовета [PERSON] фактически отдал его на откуп коммунистам, чтобы они "правильно" голосовали на сессиях городского совета. Судя по поступающей ко мне оперативной информации, депутат [PERSON] как раз имеет отношение к этой схеме". Так як мова в статті йде про діяльність комунального підприємства "Ритуал" негативного змісту, згадування в неї й позивача сприймається читачами як негативна інформація відносно самого [PERSON], який за рахунок незаконних корупційних схем має дохід від незаконної діяльності КП "Ритуал" й порочить його ділову репутацію. В останнє судове засідання позивач не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди просить залишити без задоволення. Ухвалою суду від 08.04.2015 заяву [PERSON] про часткову відмову від позову задоволено, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди - закрито. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив та пояснив, що він займається антикорупційною діяльністю, є членом комітету по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Всеукраїнської Громадської організації "Спілка громадських організацій України "Народна Рада" і як громадський діяч він вважає своїм обов'язком висвітлювати проблемні питання міста та реагувати на виявлені порушення. Враховуючи, що як мешканець міста він не з чуток знає, наскільки велика вартість комунальних послуг, які надаються КП "Ритуал" і що ця сума іноді не підйомна для мелітопольців. Що стосується самої фрази, на яку вказує позивач, то він дійсно вважає, що керівні посади КП "Ритуал" займають члени комуністичної партії, а тому це може впливати на голосування їх одно партійців. В останнє судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. В судовому засіданні відповідач представник газети "Наш город плюс" проти позову заперечив та пояснив, що дана стаття була опублікована як авторський текст [PERSON], позивач не скористувався своїм право на спростування викладеної в статті інформації шляхом публікації відповіді в газеті. В останнє судове засідання відповідач - газета "Наш город плюс" не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. У зв'язку з неявкою сторін у відповідності до п.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що у випуску газети "Наш город плюс" [NUMBER] [INFO] на п'ятій сторінці в рубриці "На грани" в статті під назвою [PERSON] "[INFO]". Позивач вважає, що вислів [PERSON]: "По моей информации, секретарь горсовета [PERSON] фактически отдал его на откуп коммунистам, чтобы они "правильно" голосовали на сессиях городского совета. Судя по поступающей ко мне оперативной информации, депутат [PERSON] как раз имеет отношение к этой схеме" є неправдивою інформацією, порушує його права, принижує честь, гідність та ділову репутацію, містить відносно нього принижуючи висловлювання, зводить нанівець сумлінну працю та створює його негативний облік, що в свою чергу погіршує його репутацію в суспільстві. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. На підставі ст. 30 Закону України "Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Під "висловлюваннями, які не містять фактичних даних" розуміються такі висловлювання, в яких відсутні посилання на конкретні дати, номери, цифри, місця подій та самі події. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Фраза "Судя по поступающей ко мне оперативной информации, депутат [PERSON] как раз имеет отношение к этой схеме" не містить фактичних даних, які можуть дати можливість встановити певний і однозначний зміст висловів. Вищеназвані висловлювання містять мовно-стилістичні засоби, які не містять негативної інформації, фрази, які вимагає визнати недостовірними позивач, є критичним коментарем, що був здійснений внаслідок оцінки та аналізу певних дій, а відтак - оціночним судженням, не містять конкретних фактів, які б принижували честь та гідність позивача, а також не встановлено поширення відповідачами будь-якої інформації, що порушує особисті немайнові права позивача, а тому відсутні підстави для визнання інформації недостовірною або негативною чи такою, що є фактичним твердженням. Встановлено, що позивач є публічною особою, тому відкрита для суворої критики і пильного нагляду громадськості й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою, аніж відносно приватної особи, на відміну від останнього, перший неминуче та свідомо виставляє себе, свої слова та вчинки на суворий суд журналістів та широкої громадськості. Статтею 10 Європейської конвенції з прав людини, принципи якої відтворені в ст. 34 Конституції України, передбачено, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів. Це право включає свободу дотримуватись своїх поглядів, одержувати та передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади незалежно від кордонів. Відповідно до практики Європейського Суду, преса відіграє суттєву роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема щодо репутації та прав інших осіб, тим не менш, її обов'язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов'язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань загального інтересу. Вільне вираження поглядів, передавання почуттів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через ідеї, висловлені іншими людьми. Чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності. Крім того, межа допустимої критики щодо політика, який виступає у своїй публічній якості, є ширшою ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо відкриває кожне своє слово та вчинок для ретельної уваги журналістів та всього суспільства і тому має виявляти більшу терпимість. Обираючи свою професію, позивач залишив себе відкритим для суворої критики і пильного нагляду; це той тягар, який політики мають прийняти в демократичному суспільстві. За таких обставин, наведені оціночні судження не є підставою для обмеження прав відповідачів, передбачених ст.. 10 Конвенції та втручання держави у свободу слова. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed