Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

29 вересня 2021 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Першотравенський відділ державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого. І. Стислий виклад позиції позивача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у червні 2021 року на мобільний додаток "Дія" їй надійшла постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №5646 від 04 лютого 2021 року про стягнення з неї на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №1-20180922-53940 від 22 вересня 2018 року, з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису, в розмірі 11 159 гривень. Вважає, що заборгованість не є безспірною, оскільки ані з відповідачем, ані з фінансовими компаніями, які відступили відповідачу право грошової вимоги, жодних кредитних договорів не укладала, на її адресу не надходило повідомлень, вимоги про погашення заборгованості, нотаріус не повідомив її про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису. Згідно довідки з місця роботи, за червень-серпень 2021 року за ВП №65471054, яке перебуває на примусовому виконанні у Першотравенському відділі державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), з неї утримано 6 486,12 гривень за вищевказаним виконавчим написом. Просить визнати виконавчий напис №5646 від 04 лютого 2021 року таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на її користь безпідставно стягнуті кошти в розмірі 6 486,12 гривень та судові витрати по справі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить їх задовільнити. Представник відповідача - ТОВ "Фінпром Маркет"в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність та 09 листопада 2021 року відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують перерахування стягнутих з позивача коштів саме на банківські реквізити відповідача; кошти, стягнуті в рамках виконавчого провадження, неможливо вважати безпідставно набутими. Просить суд в задоволенні позовних вимог в частині стягнення грошових коштів в розмірі 6 486,12 гривень відмовити. Крім того, представником відповідача було подане клопотання про врегулювання спору за участі судді, яким запропоновано позивачу сплатити на їх користь заборгованість в розмірі 2 008,62 гривень у строк до 11 листопада 2021 року, а частина боргу в розмірі 9 150,38 гривень буде списана, заборгованість за кредитним договором №1-20180922-53940 від 22 вересня 2018 року та виконавчим написом №5646 вважатиметься такою, що погашена в повному обсязі. Також, подано заяву, в якій зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення судового збору в розмірі 454 гривні за подання позову і 227 гривень за подання заяви про забезпечення позову, інші позовні вимоги не визнаються. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили, заяви про розгляд справи в їх відсутність не надали. Інших клопотань, в порядку ст.222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 12 жовтня 2021 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, призначено її розгляд на 02 листопада 2021 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третім особам письмові пояснення (заперечення) щодо позову. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладався на 17 листопада та 02 грудня 2021 року. В ухвалі про відкриття провадження було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. належним чином завірені копії документів, на підставі яких ним вчинено оспорюваний виконавчий напис, однак вимоги ухвали третьою особою не були виконані, в зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними в справі письмовими доказами. 12 жовтня 2021 року ухвалою суду було задоволено заяву [PERSON] , заінтересовані особи: ТОВ "Фінпром Маркет", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Першотравенський відділ державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про забезпечення позову; зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №5646, вчиненого 04 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінпром Маркет" заборгованості в розмірі 11 159 гривень по виконавчому провадженню №65471054, що перебуває на примусовому виконанні у Першотравенському відділі державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), до розгляду вказаної цивільної справи. Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про проведення врегулювання спору за участю судді, оскільки позивачем подано заяву, в якій вона заперечує проти такого порядку розгляду справи, не визнає пропозицію відповідача, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, 24 листопада 2021 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, яка ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року була повернута позивачу [PERSON] на підставі ч.5 ст.49 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 04 лютого 2021 року за реєстровим №5646 з [PERSON] запропоновано стягнути невиплачені у строк грошові кошти на користь ТОВ "Фінпром Маркет", якому ТОВ "Фінансова компанія управління активами" відступило право вимоги на підставі договору факторингу №250121 ФК від 25 січня 2021 року, якому, в свою чергу, ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" відступило право вимоги на підставі договору факторингу №25/01/21 від 25 січня 2021 року, якому, в свою чергу, ТОВ "Фінансова компанія "Бізнес капітал", на підставі договору факторингу №28022019 від 28 лютого 2019 року відступило право вимоги за кредитним договором №1-20180922-53940 від 22 вересня 2018 року, укладеного між ТОВ "ФК "Бізнес Капітал" та [PERSON] , за період з 27 лютого 2019 року по 04 лютого 2021 року включно, в розмірі: 3 000 гривень заборгованості за тілом кредиту, 8 109 гривень заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами і комісією, 50 гривень плати за вчинення виконавчого напису, а всього: 11 159 гривень. Постановою державного виконавця Першотравенського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 20 травня 2021 року у ВП №65471054, відкритого на підставі виконавчого напису №5646 від 04 лютого 2021 року, звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] , які вона отримує в Першотравенському РМЗ. Згідно довідки Першотравенського РМЗ №489-ЗП від 22 вересня 2021 року з заробітної плати [PERSON] утримані кошти за період червень 2021 року - серпень 2021 року включно в розмірі 6 486,12 гривень за виконавчим документом №65471054. Інформацією, копіями платіжних доручень №5862 від 09 липня 2021 року на суму 1 391,09 гривень, №6834 від 11 серпня 2021 року на суму 1 300 гривень, №7641 від 09 вересня 2021 року на суму 2 429,13 гривень, №8959 від 11 жовтня 2021 року на суму 1 814,56 гривень та копією заяви відповідача про примусове виконання рішення від 26 квітня 2021 року, наданих Першотравенським відділом державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) підтверджується, що по ВП №65471054, відкритому 18 травня 2021 року з примусового виконання виконавчого напису №5646, виданого [PERSON] від 04 лютого 2021 року, стягнуто примусово з [PERSON] на користь ТОВ "Фінпром Маркет" заборгованість в загальному розмірі 6 934,78 гривень за період липень - жовтень 2021 року. Виконавчий збір, що стягнутий з боржника, в розмірі 1 115,90 гривень, перерахований до Державного бюджету України. Доказів того, що вказані суми не отримані відповідачем, суду не надано. V. Оцінка суду. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірні правовідносини у цій справі регулюються ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про нотаріат». Згідно зі ст.18ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За приписами ст.87Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172(далі Перелік). Відповідно до пункту 1 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пункт другий Переліку вказує, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, зазначений пункт 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». В частині щодо доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017 року, була визнана незаконною та нечинною. У зв`язку із цим, вчинення 04 лютого 2021 року нотаріусом виконавчого напису на підставі другого пункту Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, яка була визнана судом незаконною та нечинною, є неправомірним. Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05.07.2017 року в справі за №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач у позовній заяві ставить під сумнів розмір заборгованості, вказує на те, що жодних договорів з відповідачем не укладала. При цьому, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості позивачу за кредитним договором. За таких обставин суд вважає, що заборгованість позивача перед банком за кредитом на час вчинення виконавчого напису не була безспірною. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовної вимоги про стягнення грошових коштів, суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути на її користь з відповідача 6 486,12 гривень, як безпідставно стягнуті з неї кошти за період червень-серпень 2021 року. У межах виконавчого провадження №65471054 державним виконавцем 20 травня 2021 року було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На виконання цієї постанови Першотравенське РМЗ здійснювало відрахування із заробітної плати [PERSON] , загалом з її доходу було відраховано за вказаний період 6 486,12 гривень. Копіями платіжних доручень: №5862 від 09 липня 2021 року, №6834 від 11 серпня 2021 року та №7641 від 09 вересня 2021 року (в межах заявлених позовних вимог - червень-серпень 2021 року включно) підтверджується, що з позивача на розрахунковий рахунок відповідача стягнуто в рамках виконавчого провадження №65471054 - 1 391,09 гривень, 1 300 гривень та 2 429,13 гривень відповідно, всього: 5 120,22 гривні та 1 115,90 гривень - виконавчий збір, який перераховано до Державного бюджету України. Враховуючи, що цим рішенням суд визнав оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, між сторонами виникли також спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до положень ч.ч.1,2 особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі №753/15556/15-ц, від 23.01.2020 року в справі №910/3395/19. Повертаючись до матеріалів справи, суд відмічає, що правовою підставою для набуття ТОВ "Фінпром Маркет" грошових коштів став виконавчий напис нотаріуса, який цим рішенням визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак, оскільки перестала існувати правова підстава для отримання таких коштів, грошові кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст.1212 ЦК України. Разом з тим, безпосередньо ТОВ "Фінпром Маркет" внаслідок розподілу утриманих з [PERSON] грошових коштів за період червень-серпень 2021 року (в межах заявлених позовних вимог) отримано 5 120,22 гривень. Також, з утриманих з позивача коштів, 1 115,90 гривень склали виконавчі збори. З наведеного виходить, що лише грошові кошти, перераховані безпосередньо ТОВ "Фінпром Маркет" в сумі 5 120,22 гривень в розумінні положень ст.1212 ЦК України є майном, яке відповідач фактично набув безпідставно, і саме ці кошти мають бути повернуті ним позивачу. Грошові кошти в сумі 1 115,90 гривень, які були спрямовані на погашення витрат на проведення виконавчих дій та сплату виконавчих зборів, відповідач не набував, а тому до цих коштів положення ст.1212 ЦК України застосовуватися не можуть. Позовні вимоги до державного виконавця Першотравенського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) позивачем не заявлені, розподіл стягнутих з [PERSON] сум нею не оскаржено, тому підстав для вирішення питання щодо цих коштів у суду немає. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір за дві позовні вимоги немайнового та майнового характеру по 908 гривень, всього 1 816 гривень. Крім того, за подання заяви про забезпечення позову позивачем сплачено 454 гривні. Позовні вимоги позивача задоволені судом частково: позовна вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволена повністю, а позовна вимога про стягнення безпідставно стягнутих коштів в сумі 6 486,12 гривень - задоволена частково на суму 5 120,22 гривень, що становить 79 % від заявленої позовної вимоги. Заява про забезпечення позову, задоволена судом в повному обсязі. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір: 908 гривень за задоволену позовну вимогу немайнового характеру, 717,32 гривень - 79% від 908 гривень сплачених, за частково задоволену вимогу майнового характеру та 454 гривні за задоволену заяву про забезпечення позову, всього: 2 079,32 гривень. Посилання відповідача щодо розподілу судових витрат на ч.1 ст.142 ЦПК України, є безпідставним, оскільки у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даному випадку, заяву про часткове визнання позовних вимог, подано відповідачем після початку розгляду справи по суті, положення ч.1 ст.142 ЦПК України не застосовуються до розгляду заяв про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved