Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

В лютому 2016 року на адресу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Будьонівській районної у м. Донецьку, відділу державної виконавчої служби Будьонівського районного упрівання юстиції у м. Донецьку про визнання права власності в порядку спадкування за законом та звільнення майна з-під арешту, яка подана від імені позивачки її представником [PERSON] В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначила, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право владності на житло № 3581 від 06.04.2007р., виданого Управлінням комунальних ресурсів Донецької міської ради згідно розпорядження Представництва фонду державного майна в м. Донецьку 06.04.2007р. На момент набуття права власності на квартиру у 2007 році [PERSON] не досягла повнолітнього віку, а тому всі юридично значимі дії щодо нерухомого майна здійснював її законний представник - мати і співвласник квартири [PERSON] Право власності на квартиру зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 370 в книзі 4/25дк-178. 9 квітня 2008 року померла [PERSON] у м. Донецьку, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS]. 25 березня 2013 року позивачка звернклась до Дев'ятої донецької державної нотаріально контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], і цього ж дня державним нотаріусом [PERSON] була заведена спадкова справа № 54297458 (номер у нотаріуса 109/2013). Позивачка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], оскільки на момент її смерті були неповнолітньою, а також була зареєстрована з нею за однією адресою: [ADDRESS]. При звернені до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових справ позивачка пред'явила нотаріусу в якості правовстановлюючого документа дублікат свідоцтва про право власності на житло серії САЕ № 8993143 за № 31р від 08.05.2013р., що був виданий замість втраченого свідоцтва про право власності на житло, який вона отримувала самостійно вже після смерті з метою оформлення своїх спадкових справ, проте відмітку в органах БТІ по діючим на той момент правилам державної реєстрації об'єктів нерухомого майна на дублікаті документу не змогла зробити. Разом з тим, з Інформаційної довідки № 53077886 від 11.02.2016р. вбачається, що право власності на квартиру 3 79 в будинку № 12 по вулиці Кедріна в м. Донецьку 25.04.2007р. зареєстроване за № 370 в книзі № 4/25дк-178 за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці за кожною. Таким чином, право власності не нерухома майно набуте спадкоємцем правомірно, а отже 1/2 частка входить до складу спадкового майна після смерті [PERSON] Після захоплення незаконними озброєними формуванням окремих територій Донецької та Луганської областей діяльність державних органів та установ була припинена, що завадило позивачці завершити оформлення спадщини в нотаріальному порядку. В листопаді 2014 року вона звернулась до Головного управління юстиції у Донецькій області з метою надання їй роз'яснень щодо подальшого порядку оформлення спадкових справ, і у відповідь на своє звернення отримала відповідь за № Р-2145 від 04.12.2015р. про те, що наказом Головного управління юстиції у Донецькій області від 18.11.2014р. № 69/2 "Про переміщення Головного та територіальних управлінь юстиції, відділів державної виконавчої служби, відділів державної реєстрації актів цивільного стану, державних нотаріальних контор" Дев'ята донецька державна нотаріальна контора перереєстрована за адресою: м. Слов'янськ, вулиця К. Маркса, 31, але фактично не здійснює свою нотаріальну діяльність, а завідувач держнотконторою [PERSON] і державний нотаріус [PERSON] наказом № 950/1 від 12.05.2015р. звільнені з роботи у зв'язку з відмовою від переведення на роботу в іншу місцевість. Доступ до архіву держнотконтори, що знаходитеся у м. Донецьку, неможливий з огляду на його захоплення представниками незаконних озброєних формувань. Враховуючи неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачці рекомендовано звернутися до суду. Крім того, в процесі оформлення своїх спадкових прав позивачка дізналась по те, що частка квартири, на яку відкрилась спадщина, перебуває під арештом на підставі постанови серя АА № 828629, винесеної державним виконавцем ВДВС Будьонівського РУЮ м. Донецька [PERSON] від 20.08.2007р., що підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. З огляду на те, на теперішній час ВДВС Будьонівського РУЮ м. Донецька фактично перебуває в зоні проведення АТО і отримати доступ до архіву установи неможливо, позивачка позбавлена можливості не лише ставити перед державним виконавцем питання про звільнення майна з-під арешту, але й отримати копію постанови, що стала підставою для обтяження і з'ясувати таким чином, по якій причині на спадкову частку був накладений арешт. Разом з тим, наявність обтяження спадкового майна також позбавляє позивачку права оформити спадщину у позасудовому порядку з огляду на неявну заборону щодо його відчуження. Позивачка як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину 9 квітня 2008 року в день смерті спадкодавця [PERSON], заяву про прийняття спадщини подала до Дев'ятою донецької державної нотаріальної контори 25..03.2013р. Приймаючи до уваги, що строк виконання спадкодавцем [PERSON] своїх зобов'язань перед кредитором за виконавчим документом настав ще у 2007 році, то цей кредитор мав би заявити про свої вимоги до спадкоємця [PERSON] як максимум до 25.03.2014р. Натомість, жодної кредиторської вимоги позивачка як спадкоємиця за законом досі не отримала. Таким чином, кредитор спадкодавця [PERSON] на теперішній час позбавлена права вимоги. Крім того, строк проведення виконавчого провадження, в межах якого був накладений арешт на майно боржника [PERSON], вже сплив, тобто виконавче провадження підлягає закриттю із скасуванням всіх застосованих виконавцем заходів примусового характеру, в тому числі й зняття арешту з майна боржника. На підставі наведеного представник позивачки просила звільнити 1/2 частку квартири [ADDRESS], належну на праві власності [PERSON], з-під арешту, що накладений 10.09.2007р. за реєстраційним номером обтяження 5630456 Дев'ятою донецькою державною нотаріальною конторою згідно постанови серії АА № 828629 від 20.08.2007р. державним виконавцем ВДВС Будьонівського РУЮ у м. Донецьку [PERSON], а також визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 09.04.2008р. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, надали заяву, в якій підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином - шляхом направлення судової повістки про виклик в судове засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, їх представники в судове засідання не з'явились, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. 9 квітня 2008 року померла [PERSON], про що 11 квітня 2008 року зроблено відповідний актовий запис № 433 відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівськог районного управління юстиції у місті Донецьку. Згідно копії особового рахунку № 37557, виданого Комунальним підприємством "Керуюча компанія Будьонівського району м. Донецька" 03.08.2010р., спадкодавець [PERSON] на день своєї смерті проживала за адресою: [INFO], з 24 липня 1992 року по 6 травня 2008 року (виписана у зв'язку зі смертю). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS] загальною площею 46,2 кв.м., що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 6 квітня 2007 року № 3581, виданого Управлінням комунальних ресурсів Донецької міської ради згідно з розпорядженням Представництва фонду державного майна в м. Донецьку 06.04.2007р. Замість втраченого свідоцтва про право власності на житло за адресою: [ADDRESS], був виданий дублікат свідоцтва про право власності на житло на підставі розпорядження Управління комунальних ресурсів № 31р від 08.05.2013р., який не містить в собі відмітку про державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна. Позивачка є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження, виданого Будьонівськиим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька 31 жовтня 1995 року, згідно якого матір'ю народженої 22 квітня 1993 року [PERSON] є [PERSON], актовий запис № 250. 25 березня 2013 року в Дев'ятій донецькій державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 54297458 після смерті [PERSON], яка померла 9 квітня 2008 року. Згідно листа Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04.12.2015р. № Р-2145 наказом Головного управління юстиції у Донецькій області від 18.11.2014р. № 69/2 "Про переміщення Головного та територіальних управлінь юстиції, відділів державної виконавчої служби, відділів державної реєстрації актів цивільного стану, державних нотаріальних контор" Дев'ята донецька державна нотаріальна контора перереєстрована за адресою: м. Слов'янськ, вулця [PERSON], 31, але фактично дана держнотконтора не перемістилася за цією адресою та не здійснює свою нотаріальну діяльність. У зв'язку з відмовою від переведення на роботу в іншу місцевість разом з установою наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 12.05.2015р. № 950/1 завідувачу Дев'ятою донецької держнотконтори [PERSON] та державного нотаріуса [PERSON] звільнено з займаних посад. Архів Дев'ятої донецької державної нотаріальної контори знаходиться у м. Донецьку, доступ до якого на даний час неможливий у зв'язку із захопленням представниками незаконних озброєних формувань. Таким чином, на теперішній час видати свідоцтво про право на спадщину по спадковій справі, заведеною Дев'ятою донецької державної нотаріальною конторою, не представляється можливим. Позивачці запропоновано звернутися до суду для визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно. Ст. 1216 ЦК України визначає спадкування як є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок йог смерті (ч.1 ст.1218 УК України). Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у раі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування ха законом оержують особи, визначені у ст.ст.1216-1265 ЦК України. Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язані звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 5 ст.1268 ЦК України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. На підставі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верхового Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі п.4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно зі ст.182 ЦК України та ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. № 1952-1У право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняється, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. За правилами ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. № 1952-1У державна реєстрація є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Дочка спадкодавиці [PERSON] - [PERSON] на час смерті матері була неповнолітньою, і, крім того, проживала разом із спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується копією особового рахунку № 37557, виданого Комунальним підприємством "Керуюча компанія Будьонівського району м. Донецька" 03.08.2010р., отже, незалежно від дати звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вважається такою, що прийняла спадщину; згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 53077886 від 11.02.2016р. в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 25 квітня 2007 року зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] за кожною, підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності, 3581, 06.04.2007р., видано Управлінням комунальних ресурсів Донецької міської ради, отже право власності на нерухоме майно набуте спадкодавцем правомірно, однак [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкової квартири, у зв'язку з чим підлягають судовому захисту законні права позивачки шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла 9 квітня 2008 року. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 10 вересня 2007 року зареєстровано обтяження на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON], а саме арешт нерухомого майна Дев'ятою донецькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови, АА 828629, 20.08.2007р., ВДВС Будьонівського району м. Донецька, [PERSON], заявник обтяження - ВДВС у будьонівському районі м. Донецька. З повідомлень Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 25 березня 2016 року № 2-5-211 та від 18.04.2016р. № 2-5-334 вбачається, що згідно п.1.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5, основною інформаційною базою про здійснення виконавчих дій є Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень. Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - це комп'ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії. За даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконавчі документи, за якими боржником є [PERSON], до відділу державної виконавчої служби Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку станом на 18 квітня 2016 року не надходили та на виконані не перебувають. Надати більш детальну інформацію не уявляється можливим, оскільки всі виконавчі провадження, у тому числі які передані до архіву, акти утилізації виконавчих проваджень, реєстраційні журнали, тощо залишені на тимчасово окупованій території. У зв'язку із захопленням приміщень, матеріально-технічної бази та документації ВДВС Будьонівського МУЮ у м. Донецьку підтвердити чи спростувати факт наявності у вказаному ВДВС письмових документів, що містять відомості про підстави накладення арешту за постановою серії АА № 828629 від 20.08.2007 року на 1/2 частку квартири [ADDRESS], належну на праві власності [PERSON], немає можливості. Згідно ч.2 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинної на час винесення постанови про накладення арешту на майно боржника [PERSON], державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. За приписами п.6 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у випадку закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення. Відповідно до положень ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 1281 ЦК України встановлено, що кредиторові спадкодавця належить право протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкоємця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] 9 квітня 2008 року, із заявою про прийняття спадщини звернулась до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини 25 березня 2013 року. Приймаючи до уваги, що строк виконання спадкодавцем [PERSON] своїх зобов'язань перед кредитором за виконавчим документом настав ще у 2007 році, то цей кредитор мав би заявити про свої вимоги до спадкоємця [PERSON] до 25 березня 2014 року. Позивачка вимоги кредиторів спадкодавця [PERSON] про погашення заборгованості не отримала, отже кредитори спадкодавця [PERSON] на теперішній час позбавлені права вимоги за виконавчим документом з [PERSON] Крім того, строк виконавчого провадження, в межах якого був накладений арешт на майно боржника [PERSON], сплив, отже виконавче провадження підлягає закриттю зі скасуванням всіх застосованих виконавцем заходів примусового характеру, в тому числі й зняття арешту з майна боржника. Відповідно до ст.ст.184, 328, 392, 1216-218, 1223, 1261, 1268, 1281, 1296 ЦК України, ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. № 1952-1У, ст.ст.25 37, 60 Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved