Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що вона з відповідачем з 25 11 1995 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені у січні 2019 року, на даний час спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є часті сварки, кожний з них живе своїми інтересами. Збереження сім`ї з відповідачем є неможливим, тому позивач просить шлюб розірвати. Витрати, пов`язані з розірванням шлюбу, покласти на відповідача. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Прізвище просить залишити « [PERSON] ». Відповідач до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд дійшов\~ \~ наступних\~ \~висновків. Судом встановлено, що сторони з 25 11 1995 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів громадського стану Апостолівського району Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис № 202 (а.с. 4 - копія свідоцтва про одруження). Від шлюбу\~мають доньку\~ [PERSON] \~,\~ [INFO] (а.с. 5 - копія свідоцтва про народження). Частиною 3 ст.\~105\~Сімейного кодексу\~України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Нормами ст.\~51\~Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася цим правом та звернулася з даним позовом до суду, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач по справі не має намір зберігати шлюб. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. В силу вимог ст.\~113\~Сімейного кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з`ясувати прізвище позивача та після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Пунктом 5 частини 3 статті 133\~ЦПК\~України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст.\~137\~ЦПК\~України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Відповідно до\~ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідачем подано суду товарний чек б/н від 21.06.2019 року на суму 1000 грн. Разом з тим, належними доказами, які підтверджують та обґрунтовують реальний розмір витрат на правничу допомогу, крім тих, які подані позивачем, є докази, які доводять відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, у Книзі обліку доходів та витрат, затвердженої\~наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01 жовтня\~\~2013 року за № 1686/24218. Склад та\~розмір\~витрат,\~пов`язаних\~з\~оплатою\~правової допомоги,\~входить\~до\~предмета доказування\~у\~справі.\~На\~підтвердження\~цих обставин\~суду\~повинні\~бути надані\~договір\~про\~надання правової\~допомоги\~(договір\~доручення,\~договір\~про\~надання юридичних\~послуг,\~тощо),\~розрахунок\~наданих\~послуг,\~документи,\~що\~свідчать\~про оплату\~гонорару\~та\~інших витрат,\~пов`язаних\~із\~наданням\~правової допомоги,\~оформлені\~у\~встановленому законом\~порядку\~(квитанція\~до\~прибуткового\~касового ордера,\~платіжне\~доручення\~з відміткою\~банку\~або\~інший банківський\~документ,\~касові\~чеки,\~посвідчення\~про\~відрядження). З огляду на викладене суд вважає що наданий позивачем товарний чек б/н не може бути належними доказам витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, тому дана вимога позивача не підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір у розмірі 768,40 грн., тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial