overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP20150618 від 06.10.2005 року, відповідач від Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" отримав кредит у розмірі 3287,36 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам (Розстрочка) складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідач [PERSON] зобов'язання за вище вказаним договором належним чином не виконав. [PERSON] станом на 14.01.2014 року має заборгованість в сумі 26007,73 грн., яка складається з наступного: - 1589,06 грн. -заборгованість за кредитом; - 7910,37 грн. -заборгованість по процентах за користування кредитом; - 14793,65 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. -штраф (фіксована частина). - 1214,65 грн. -штраф (процентна складова). В звЧязку з вище викладеним позивач вимушений звернутися до суду. В ході судового розгляду позивач збільшив позовні вимоги в частині витрат на розміщення оголошення у пресі про виклик до суду відповідача на суму 420 грн. Представник позивача -ПАТ КБ "ПриватБанк"- в судове засідання не з'явився, проте до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю, просив його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зЧявилася по невідомих суду причинах, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» № 83(5212) від 13.05.2014 року. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно розрахунку заборгованості за договором № DNH4KP20150618 від 06.10.2005 року, укладеного між позивачем та [PERSON], станом на 14.01.2014 року заборгованість становить 26007,73 грн.. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись у відповідності до умов договору і закону. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог вказало, що відповідно до укладеного договору № K2XRF206421432 від 12.05.2012 року, відповідачка від Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" отримала кредит у розмірі 9184,93 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам (Розстрочка) складає між нею і Банком Договір, про що свідчить її підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно, в період сплати, позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідачка [PERSON] зобов'язання за вище вказаним договором належним чином не виконала. [PERSON] станом на 19.05.2014 року має заборгованість в сумі 19872,69 грн., яка складається з наступного: - 9184,93 грн. -заборгованість за кредитом; - 5,42 грн. -заборгованість по процентах за користування кредитом; - 826,65 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 8433,18 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. -штраф (фіксована частина). - 922,51 грн. -штраф (процентна складова). В звЧязку з вище викладеним позивач вимушений звернутися до суду. Представник позивача -ПАТ КБ "ПриватБанк"- в судове засідання не з'явився, проте до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю, просив його задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з"явилася по невідомих суду причинах, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення «УКРПОШТИ». У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно розрахунку заборгованості за договором № K2XRF206421432 від 12.05.2012 року, укладеного між позивачем та відповідачкою [PERSON], станом на 19.05.2014 року заборгованість останньої становить 19872,69 грн.. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись у відповідності до умов договору і закону. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог вказало, що відповідно до укладеного договору № CSH0AD40307404 від 03.12.2009 року, відповідачка від Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" отримала кредит у розмірі 69259,67 грн. на термін до 02.12.2014 року та зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотків за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати, відповідачка повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно кредитного договору у випадку порушення зобов'язання за кредитним договором, Відповідачка сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідачка [PERSON] зобов'язання за вище вказаним договором належним чином не виконала. [PERSON] станом на 24.12.2014 року має заборгованість в сумі 260787,58 грн., яка складається з наступного: - 70374,76 грн. -заборгованість за кредитом; - 32617,22 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 8846,19грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 136292,86 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: · 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); · 12406,55 грн. - штраф (процентна складова). В зв'язку з вище викладеним позивач вимушений звернутися до суду з позовом. Представник позивача -ПАТ КБ "ПриватБанк"- в судове засідання не з'явився, проте до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю, просив його задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з?явилася по невідомих суду причинах, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення «УКРПОШТИ». У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно розрахунку заборгованості за договором № CSH0AD40307404 від 03.12.2009 року, укладеного між позивачем та [PERSON], станом на 24.12.2014 року заборгованість становить 260787,58 грн. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись у відповідності до умов договору і закону. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони "Укрвійськбуд" про розірвання договору та відшкодування збитків, посилаючись на той факт, що з відповідачем ним було укла дено договір інвестування будівництва житлового будинку №43/2005 від 19.04.2005 ро ку. Оскільки відповідач порушив умови договору та не виконав у визначенні строки вказаний договір, він змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Позивач та його представник - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, зазначили суду, що [PERSON] було укладено договір інвестування будівництва житлового будинку №43/2005 від 19.04.2005 року, від повідно до умов якого було зазначено, що запланований термін здачі будинку в експлу атацію - 4 квартал 2007 року. Враховуючи той факт, що відповідачем не було виконано взятих на себе зобов'язань щодо побудови та передачі позивачу обумовленого житла у передбачений термін, а відповідно були порушені умови договору, а тому позивач та його представник - [PERSON] просили суд розірвати вищевказаний договір та стягнути з ДП МОУ "Укрвійськбуд" сплачені позивачем кошти у розмірі 146510 та звільнити позивача від сплати судового збору на підставі ст. 22 ч.3 Закону України «Про захист прав споживачів». Представник відповідача ДП МОУ "Укрвійськбуд" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В наданим суду письмових поясненнях у задоволенні позовних вимог про розірвання договору та відшкодування збитків просили відмовити, посилаючись на те, що відповідно до Довгострокового договору №54-2/2004 про спільну діяльність у будівництві від 08.06.2004 року ДП «ДБК «Кредо» іменоване як Замовник будівництва та Державним підприємством МОУ «Укрвійськбуд» іменоване як Генінвестор, ДП МОУ «Укрвійськбуд» здійснює фінансування будівництва у відповідності до проектно - кошторисної документації. Кошти для фінансування будівництва залучались від третіх осіб, а саме інвесторів будівництва. Таким чином, кошти, залучені на будівництво житлового багатоповерхового будинку на земельній ділянці по вул. Жукова, 4 від інвесторів перераховувались на банківських рахунок Замовника будівництва - ДП «ДБК «Кредо». Щодо даного порушення було відкрито кримінальну справу №51-1932 та в ході слідства встановлено, що на протязі 2005 року службові особи ДП «ДБК «Кредо» шляхом обману заволоділи грошовими коштами ДП МОУ «Укрвійськбуд» спричинивши матеріальну шкоду в особливо великих розмірах. Свідчим СВ Подільського РУГУ МВС України в м. Києві Ясенком М.І. було винесено постанову в якій визнано [PERSON] потерпілим по даній справі. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач та його представник, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Товарної біржі "Миколаївська універсальна товарно-сировинна біржа" про визнання договору купівлі-продажу №3078-Ц від 30.12.1997 року квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, зареєстрований Товарною біржею "Миколаївська універсальна товарно-сировинна біржа" - дійсним. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідачі не з'явилися, надали до суду заяви, просили слухати справу за їхньою відсутністю, позовні вимоги визнали. Представник третьої особи - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не з'явився, надав до суду листа, просив слухати справу за відсутності їхнього представника та ухвалити рішення на розсуд суду. Представник третьої особи -Товарної біржі "Миколаївська універсальна товарно-сировинна біржа" в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Як встановлено в судовому засіданні, 30.12.1997 року між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу №3078-Ц квартири [ADDRESS], який зареєстрований Товарною біржею "Миколаївська універсальна товарно-сировинна біржа" та в подальшому зареєстрований в КП ММБТІ за №18070 від 22.01.1998 року. Всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного, позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

17.12.2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У заяві зазначала, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 08.05.2002 року, є власницею ? частини квартири [ADDRESS]. При видачі свідоцтва про право власності на житло було невірно зазначено її прізвище - "[PERSON]" замість "[PERSON]". Просить суд встановити факт належності їй Свідоцтва про право власності на житло, видане 08.05.2002 року, Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради. В судове засідання заявниця [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Комунальне підприємство "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації", в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно п. 6 ст. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. 08.05.2002 року Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради, видано Свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира [ADDRESS] належить на праві спільної, часткової власності [PERSON] (1/2), [PERSON] (1/2). При видачі свідоцтва прізвище заявниці помилково вказано "[PERSON]" замість "[PERSON]". На підставі цього заявниця змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності їй Свідоцтва про право власності на житло від 08.05.2002 року, оскільки це має для неї юридичне значення. Правильність написання прізвища заявниці підтверджується : копією паспорту, в якому прізвище зазначено як "[PERSON]", копією свідоцтва про шлюб, та іншими перевіреними документами. Таким чином, суд приходить до висновку, що свідоцтво на право власності на житло від 08.05.2002 року належить [PERSON] Підстав для відмови в задоволенні заяви у суду немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правоустановчого документа, посилаючись на те, що у 1984 році вона отримала свідоцтва на право власності на садибу по вул. З.Космодемянської, 4а в м. Полтава, але у даних у документах в реєстраційних написах помилково зазначено її ім'я українською мовою як "Василиса" замість "Василина". \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заявник в судовому засіданні підтримала вимоги заяви. Представники заінтересованої особи ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву без участі представника заінтересованої особи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, вислухавши пояснення заявника та, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних обставин: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У свідоцтві про одруження та паспорті заявниці її прізвище, ім'я та по-батькові українською мовою зазначено як "Тимошенко Василина Степанівна", а російською мовою "Тимошеко Василиса Степановна". \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У свідоцтві про право власності від 05 жовтня 1984 року та у свідоцтві про право на спадщину за законом від 05 жовтня 1984 року прізвище, ім'я та по-батькові заявниці зазначено російською мовою як "Тимошенко Василиса Степановна". Разом з тим, у вказаних документах в реєстраційних написах, на документі про право особистої вланссоті, які зроблені Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації її прізвище, ім'я та по-батькові вказані українською мовою як "Тимошенко Василиса Степанівна". \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлений факт належності правоустановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право власності від 05 жовтня 1984 року та свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 жовтня 1984 року належать [PERSON], а відтак заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернулася в суді з позовом до відповідачів про стягнення подвійного розміру завдатку. Позов мотивований тим, що з метою придбання приміщення для облаштування офісу позивач надала завдаток в розмірі 8800 грн. представнику ТОВ "Домівка-ІФ", які в свою чергу знайшли таке приміщення, що належало гр. [PERSON] у встановлений попереднім договором час приміщення їй не передали, завдатку не повернули. Просить стягнути подвійний розмір завдатку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі із мотивів зазначених в позові. Представник відповідача та відповідач [PERSON] позов визнали частково, простять стягнути завдаток із відповідача ТОВ "Домівка-ІФ", оскільки їх вини у непридбанні позивачем квартири немає. Представник відповідача ТОВ "Домівка ІФ" в судове засідання не з'явилися із невідомих суду причин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що позов є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що угоди про завдаток, укладеної 06.02.2013року між продавцем [PERSON], покупцем [PERSON] та третьою стороною агентством нерухомості ТОВ "Домівка ІФ" про надання завдатку в розмірі 1000 доларів США, які отримує третя сторона в рахунок надання послуг із продажу об'єкта нерухомості, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно цієї угоди продавець [PERSON] зобов'язувалася не пізніше 06.03.2013року продати позивачу свою квартиру [ADDRESS] за 43 000 доларів США із оформленням. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №5 від 06.02.2013року, [PERSON] внесла завдаток за купівлю квартири в сумі 8 800 грн. ТОВ "Домівка ІФ". Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком визнається грошова сума, що видається однією із договірних сторін в рахунок належних з неї за договором платежів другій стороні в підтвердження укладення договору і в забезпечення його виконання. За змістом ч. 2 ст. 571 ЦК України в разі порушення зобов'язання з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржнику завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Як вбачається із довідки №8/9514 від 19.09.2013року, виданої УМВС України в Івано-Франківській області, у слідчому управлінні УМВС України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12013090010001387 від 19.04.2013року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, по факту вчинення шахрайської дії, що мало місце 06.02.2013 року особою на ім'я [PERSON] стосовно [PERSON] з приводу заволодіння грошима в сумі 8800грн. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що ні вини позивача, ні відповідача [PERSON] в невиконанні умов угоди не було, а кошти отримало ТОВ "Домівка ІФ", які не були передані продавцю, кошти слід стягнути саме із відповідача ТОВ "Домівка ІФ". На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.570,571 ЦПК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS]. Мотивуючи вимоги тим, що він мешкає в квартирі [ADDRESS]. Квартира знаходиться у комінальній власності. В цій квартирі окрім позивача зареєстровані [PERSON] (колишня дружина позивача) та [PERSON], [INFO] (мин позивача). З 2009 року за даною адресою відповідач не мешкає, вона забрала свої речі і в спірному житлі її речей немає взагалі, комунальні послуги вона не оплачує, всі витрати по утриманні житла несе позивач, в квартирі відповідач не з"являється, на прохання позивача добровільно знятись з реєстрації із квартири, вона не реагує. Позивач вважає, що відповідач втратила право на користування квартирою [ADDRESS], оскільки вона вже довгий час не проживає за даною адресою і речей її там немає. Позивач в судове засідання не з"явився. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, пояснила, що відповідач вже 4 роки за даною адресою не з"являється, живе десь під Києвом окремою сім"єю. Відповідач та представник КП "Новозаводське" в судове засідання не з'явилися, про дату слухання справи повідомлялися у встановленому порядку.

Outcome: approved