Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

В серпні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначила, що постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.11.2010 року з неї на користь Фонду соціального страхування України на випадок безробіття стягнуто зайво сплачену допомогу по безробіттю за період з 10.07.2007 року по 24.12.2007 року в сумі 4652,40 грн. Проте, зайво нараховано допомогу по безробіттю лише за період з 14.12.2007 року по 24.12.2007 року. Позивач вказувала, що з 29.11.2006 року по 01.06.2007 року вона працювала у ЧП "Програма Сталь", а з 14.12.2007 року по 12.08.2008 року - в ТОВ "ЕКО". Посилаючись на ст.ст. 55, 56 Конституції України, позивач просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, вказувала, що факт її перебування у трудових правовідносинах з ЧП "Програма Сталь" в період з 29.11.2006 року по 01.06.2007 року підтверджено заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.04.2015 року за її позовом до ПП [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі. Просила стягнути на її користь з ГУ ДКСУ у Миколаївській області моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Представник відповідача - Корабельного районного Центру зайнятості та Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Заперечення обгрунтовані тим, що перевіркою обгрунтованості видачі довідки про середню заробітну плату, наданої [PERSON] для одержання допомоги по безробіттю, встановлено, що на підприємстві "Програма сталь" відсутні накази прийняття та звільнення, або інші документи, які підтверджують, що [PERSON] перебувала в трудових правовідносинах з вищевказаним работодавцем. Крім того, було встановлено, що з 14.12.2007 року [PERSON] працювала в ТОВ "ЕКО". У зв'язку із чим позивачу було направлено претензію про повернення надміру виплачених коштів допомоги по безробіттю, а після того, як [PERSON] не відреагувала на претензію, відповідач звернувся до суду із позовом про стягнення зайво сплаченої допомоги по безробіттю за період з 10.07.2007 року по 24.12.2007 року в сумі 4652,40 грн. Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.11.2010 року позов задоволено. Вказану постанову позивач не оскаржувала та виконала постанову суду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши зібрані по справі докази, які беруть участь у справі, суд дійшов до наступного. Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.1, 2 ст. 23 ЦК України соба має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Але, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вина. Судовим розглядом встановлено, що постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.11.2010 року з [PERSON] на користь Фонду соціального страхування України на випадок безробіття стягнуто зайво сплачену допомогу по безробіттю за період з 10.07.2007 року по 24.12.2007 року в сумі 4 652,40 грн. Постанову обгрунтовано тим, що [PERSON] не перебувала з ЧП "Програма Сталь" в трудових правовідносинах та працювала в ТОВ "ЕКО" під час отримання допомоги по безробіттю, чим порушила вимоги ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Позивач вважає постанову суду від 29.11.2010 року протиправною, але зазначену постанову суду вона не оскаржувала та постанова набрала законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Доказів на підтвердження неправомірності дій (рішення) Корабельного районного Центру зайнятості позивачем, в порушення вимог ч.3 ст. 10, та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивачка суду не надала. За таких обставин, суд знаходить позов [PERSON] необгрунтованим та не вбачає підстав для його задоволення.

Outcome: approved