Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом до Приватного акціонерного товариства ""КСУ ""Техмонтаж"" в якому, уточнивши позовні вимоги в судовому засіданні від 30 березня 2015 року, просив стягнути з останнього 12 593 грн. 74 коп. суми заборгованості з виплати заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31 березня 2014 року його було звільнено з посади охоронця ПАТ ""КСУ ""Техмонтаж"" відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, проте останнє в порушення ст. 116 КЗпП України не виплатило позивачу всіх сум, що належать йому в день звільнення. За наведених обставин, [PERSON] вважає, що Публічне акціонерне товариство ""КСУ ""Техмонтаж"" порушило його трудові права, та просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. В судовому засіданні [PERSON] позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Публічне акціонерне товариство ""КСУ ""Техмонтаж"" в судове засідання свого представника не направило, про місце, день і час розгляду справи повідомлене належним чином, про причини неявки представника суду не повідомило. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29 травня 2008 року згідно наказу № 43-к [PERSON] був прийнятий на посаду охоронця в ПАТ ""КСУ ""Техмонтаж"". 31 березня 2014 року на підставі наказу № 04-к [PERSON] було звільнено з займаної посади відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Як встановлено в судовому засіданні, за період роботи [PERSON] в ПАТ ""КСУ ""Техмонтаж"" мала місце заборгованість з виплати заробітної плати з січня 2013 року по березень 2014 року, яка становила 12 593 грн. 74 коп., що підтверджується довідкою № 04-01/32 від 30.03.2015 року, і після звільнення [PERSON] не була виплачена останньому в добровільному порядку відповідачем. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи, що з позивачем у день звільнення не проведено остаточного розрахунку, не виплачено заробітну плату, то суд дійшов висновку що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, що становить 12 593 грн. 74 коп. є доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Як вбачається зі змісту ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження відсутності вини у діях Публічного акціонерного товариства ""КСУ ""Техмонтаж"" щодо не проведення останнім своєчасного розрахунку із позивачем, відповідачем не надано. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства ""КСУ ""Техмонтаж"" про стягнення заборгованості по заробітній платі, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню і останній відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ ""Про судовий збір"" звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з Публічного акціонерного товариства ""КСУ ""Техмонтаж"" підлягає стягненню в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved