Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого предстаника [PERSON] звернулась до суду із вимогами до ТДВ Страхова компанія «Альфа - Гарант», які полягають у наступному. Позивач просить стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» суму страхового відшкодування у розмірі 19 359,08 грн., та відшкодувати витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1200 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 жовтня 2014 року виникла дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON], внаслідок чого було завдано механічних пошкоджень автомобілю «Mitsubishi», який належить на праві власності позивачеві. Відповідач безпідставно не здійснює виплату страхового відшкодування, що в свою чергу призводить до порушення прав позивача. 25 червня 2015 року Печерським районним судом м. Києва було прийнято заочне рішення, яким позовні вимоги було задоволено в повному обсязі. 27 липня 2015 представником відповідача було подано заяву про перегляд заочного рішення по справі № 757/10646/15-ц. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року заочне рішення від 23 червня 2015 року було скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Під час розгляду представник позивача [PERSON] підтримав вимоги просив їх задовольнити, надавши додаткові письмові пояснення та наполягав на прийнятті до уваги звіт про оцінку автомобіля № 790, а звіти № 9578 та № 9793 не є належними і допустимими доказами у справі . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], допитавши експерта [PERSON], дослідивши письмові докази надані сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що 25 жовтня 2014 року в м. Києві трапилася дорожня-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу [PERSON] застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» (надалі Відповідач) згідно полісу № АІ/0612923. 17 листопада 2014 року у відповідності до протоколу огляду від 25 жовтня 2014 року ТОВ «Експертум - Аве» було складено звіт №9578, відповідно до якого матеріальний збиток складає 14 059, 63 грн. Також згідно звіту №9793 від 10 листопада 2014 року матеріальний збиток щодо складових частин, які частково або повністю мають втрату первісних технічних або технологічних якостей, зумовлених впливом навколишнього середовища або умовами експлуатації, пошкодження яких зафіксовано в Протоколі огляду від 28 жовтня 2014 року та які перетинаються внаслідок ДТП, що сталося, але не відносяться до таких, складає 1067,51 грн. Не погодившись із висновком вказаного Звіту, Позивач замовив визначення матеріального збитку у іншого оцінювача. Відповідно до висновку №790 від 05 лютого 2015 року, складеного оцінювачем - ФОП [PERSON], який має відповідний сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, вартість матеріального збитку складає 32 351,20 грн. Адвокатом позивача 20 лютого 2015 року було направлено відповідачеві адвокатський запит за Вих. № 173/15, в якому вимагав перерахувати розмір страхового відшкодування відповідно до вартості матеріального збитку, встановленого Звітом спеціаліста № 790. Листом № 2850 від 05.03.2015 року відповідач повідомив про виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 12 992, 12 грн. та відмовив у перерахунку страхового відшкодування відповідно до розміру збитку встановлено звітом № 790. 13 червня 2017 року за наслідками проведеної судової авто- товарознавчої експертизи експертами Київського міського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 12-2/449, згідно якого вартість матеріального збитку завданого власникові транспортного засобу «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження ТЗ в ДТП, яка мала місце 25 жовтня 2014 року в тому числі з вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на 25 жовтня 2014 року складала: 20 720,01 грн. Разом з тим у вищевказаному звіті вказано, що визначити вартість матеріального збитку завданого власникові транспортного засобу «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження ТЗ в ДТП, яка мала місце 25 жовтня 2014 року в тому числі з вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на момент проведення експертизи не надається можливим. Суд не приймає заперечень представника позивача щодо сумнівності вказаного висновку або його неправильності, оскільки останній складений у відповідності до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень. Крім того під час судового розгляду 15.11.2017 експерт [PERSON] підтвердив складений ним висновок та надав додаткові роз'яснення, зазначивши про те, що встановити вартість матеріального збитку на час проведення судової експертизи не виявляється можливим внаслідок неможливості дослідження пошкодженого траспортного засобу. Отже висновок надано з урахуванням фактичних обставин на момент завдання шкоди. Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Статтею 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка булла заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. 00 коп. на одного потерпілого. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 20720,01 грн. за відрахуванням 12992,12 грн. вже отриманих позивачем, що складає 7727,89 грн. За викладених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зокрема щодо відшкодування матеріальних витрат в розмірі 7 727,89 грн. Разом з тим, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial