Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.12.2012 року по 28.07.2014 року у розмірі 13 934,70 гривень та моральну шкоду в розмірі 10 000,0 гривень, допустити негайне виконання рішення суду відповідно до п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК України. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 26.08.1982 року по 19.12.2012 року вона працювала у ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі", звільнена з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату, на день звільнення відповідачем їй нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 5 132,56 гривень; відмову у виплаті належних їй коштів на день звільнення відповідач мотивував відсутністю грошових коштів. Розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з роботи підлягає стягненню з відповідача з 20.12.2012 року по день постановлення рішення у справі, згідно довідки ПАТ ГВКК "Біличі" № 78 від 07.07.2014 року середньоденна заробітна плата складала 23,82 гривні і таким чином сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на її користь за час затримки розрахунку при звільненні становить 13 934,70 гривень. Також позивач вказує, що такими діями відповідач завдав їй моральної шкоди, поставив її та її сім'ю в скрутне матеріальне становище, що призвело до душевних страждань, необхідності додаткового часу і зусиль для організації свого життя, завдану їй моральну шкоду вона оцінює в розмірі 10 000,0 гривень. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, в зв'язку із чим суд, враховуючи письмову заяву позивача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлено, що з 26.08.1982 року по 19.12.2012 року [PERSON] працювала у ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі", звільнена з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату, на день звільнення відповідачем їй нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 5 132,56 гривень. Також встановлено, що спору щодо розміру належних до виплати позивачу грошових коштів заробітної плати між сторонами не має, про що свідчить довідка ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" від 07.07.2014 року № 78, середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці становила в розмірі 23,82 грн., а середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 20.12.2012 року по 28.07.2014 року складає в розмірі 13 934,70 гривень. Крім цього, своїми діями відповідач поставив [PERSON] та її сім'ю в скрутне матеріальне становище, що призвело до душевних страждань позивача, необхідності додаткового часу і зусиль для організації свого життя, чим завдав моральної шкоди, а тому суд, з урахуванням розміру невиплаченого заробітку та тривалості часу його невиплати, вважає заявлену позивачем суму моральної шкоди в розмірі 10 000,0 гривень цілком розумною і обґрунтованою. Наведені обставини підтверджуються копією наказу (розпорядження) № 71-п від 19.12.2012 р.; довідками ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" від 07.07.2014 року № 78 та № 79; копією трудової книжки [PERSON]; розрахунком середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати; іншими матеріалами справи. Дані правовідносини регулюються: - ст. 117 КЗпП України, за якою в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору; - ст. 237-1 КЗпП України, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки відповідач добровільно у встановлені законом строки не виплатив позивачу заробітну плату в розмірі 5 132,56 гривень, чим порушив її право на отримання заробітку, поставив позивача в скрутне матеріальне становище, то суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю, стягнути із відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.12.2012 року по 28.07.2014 року у розмірі 13 934,70 гривень та моральну шкоду в розмірі 10 000,0 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243,60 грн. судового збору. Також суд вважає, що на підставі п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в межах суми стягнення заробітної плати за один місяць. На підставі ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved