Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що між ФОП [PERSON] та відповідачем виникли договірні відносини на підставі договору № ЮС № 0203 від 10 березня 2018 року за умовами якого продавець зобов`язується надати покупцеві (відповідачу) комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а покупець зобов`язується прийняти цей комплекс згідно акту приймання-передачі та сплатити за нього визначену Договором грошову суму (ціну). Позивач зазначила, що із специфікації товару від 10.03.2018року відповідачем обрано та замовлено комплекс по догляду, що підтверджується підписом останньої. Пунктами 2.1., 2.2. Договору Сторони погодили, що при передачі комплексу по догляду Сторони складають та підписують Акт приймання-передачі згідно Переліку № 1 (специфікації). При цьому, п. 2.3. Договору обумовлено, що Зобов`язання Продавця по передачі Комплексу по догляду вважаються виконаними в момент передачі комплексу в розпорядження Покупцеві згідно Акту приймання-передачі та підписанні даного Договору. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного Договору виконав в повному обсязі, що вбачається із Акту приймання-передачі від 10.03.2018 року. Відповідач комплекс по догляду отримала, претензій щодо отриманого набору по догляду та щодо виконання продавцем своїх обов`язків за Договором відповідач не мала, про що свідчить підпис останньої. За умовами Договору загальна вартість комплексу по догляду складає 23018 грн. (п. 5.1.). Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача складає 10773 грн. У зв`язку з вище викладеним просила суд, стягнути з [PERSON] на її користь суму заборгованості у загальному розмірі - 10773 грн. та судові витрати. Відповідач, скориставшись своїм правом, подала відзив на позов, в якому просить прийняти рішення, яким визнати договір нікчемним в наслідок порушення ч. 2 ст. 203 Цивільного Кодексу, та згідно статті 18, статті 19, статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів». Відшкодувати її моральні страждання в розмірі 5000 грн. і витрачені нею кошти 5920 грн. Судові витрати просила покласти на позивача - Фізичну особу-підприємця [PERSON] . Зазначила, що нею після численних дзвінків і умовлянь менеджерів прийти на пробний сеанс в Косметологічний центр [INFO] за адресою [ADDRESS] ( [INFO]), дійсно був укладено договір з [PERSON] , яка є представником цієї фірми. Першу медико-косметологічну процедуру мені проводила [PERSON] , хоча стаття 138 Крімінального кодексу України «Незаконна лікувальна діяльність» забороняє займатися медичною діяльністю без спеціальної медичної освіти. Були сплачені частково кошти за креми, призначені сеанси відвідування косметолога. Відвідувала центр протягом двох місяців і оплачувала процедури. Витрачено майже 6000 грн. Зазначила, що Помітивши погіршення стану шкіри обличчя, я звернулася за консультацією до дерматолога (результати додаю), і припинила відвідування цього косметологічного центру, повідомивши менеджера і здавши отриману продукцію. Оплачувати завдану шкоду моєму здоров`ю не вважаю за потрібне. Відповідач зазначила, що з відкритих джерел дізналася, що це шахрайська схема продажу косметики " Дешелі ", яка перейменувалася на «Хикари», але суть залишилася та ж. Жінкам в салонах краси нав`язували ізраїльську косметику " Дешелі ". Але потім вона виявлялася зовсім ізраїльської, а місцевого розливу до того ж сумнівної якості. Журналісти розповіли, що ця косметика викликає алергію і навіть опіки - все це пропонують клієнткам в кредит. Постраждалі розповідають, що процедура була нібито подарункова, а потім виявилося, що клієнтка заборгувала косметологічної фірмі купу грошей за послуги, які треба сплатити тут і зараз. [PERSON] захищала постраждалих жінок від рук горекосметологов. "Як тільки споживачі подавали в суд, компанія відразу міняла назву", - говорить вона і показує документи, які свідчать, що тепер фірма називається " Хикари ", але це " Дешелі " тільки в новій обгортці. Також зазначила, що ТСН в програмі «Гроші» докладно розповіли і показали, як здійснюється їх діяльність і як страждають від цієї діяльності громадяни, [INFO] . Газета «Факта» від [INFO] писала: «У «елітної ізраїльської» косметиці, рекламованої в Україні, виявили небезпечний метанол, здатний погіршити зір. [INFO] . Відповідач вказала, що на момент підписання з нею договору діяльність [PERSON] , як індивідуального підприємця була припинена, про що зазначено в Єдиному державному Реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та Громадського Формування https://usr.minjust.gov.ua/ua/ freesearch, і не мала права користуватися своєю печаткою. Таким чином, вважає, що її права як споживача були порушені згідно Закону України «Про захист прав споживачів» обман споживачів у сфері обслуговування, стаття 10. стаття 14, стаття 16, стаття 17 Закону України «Про захист прав споживачів». Також вказала, що про позов до неї від [PERSON] вона дізналася випадково. Протягом усього минулого часу з травня 2018 року по даний час їй ніхто не дзвонив, вона не отримувала ніяких повідомлень і претензій. Ст. 128, 129, 130 Цивільного процесуального кодексу України. В судовому засіданні позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розгляд справи № 367/2216/19 розглядати без її участі. В зв`язку із чим суд, враховуючи письмові заяви позивача та відповідача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, із договорів та інших правочинів (п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України). Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що 10 березня 2018 року ФОП [PERSON] та [PERSON] уклали договір № ЮС 0203, за умовами якого продавець зобов`язується надати покупцеві (відповідачу) комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а покупець зобов`язується прийняти цей комплекс згідно акту приймання-передачі та сплатити за нього визначену Договором грошову суму (ціну). Пунктами 2.1., 2.2. Договору сторони погодили, що при передачі комплексу по догляду сторони складають та підписують Акт приймання-передачі згідно Переліку № 1 (специфікації). При цьому, п. 2.3. Договору обумовлено, що зобов`язання продавця по передачі комплексу по догляду вважаються виконаними в момент передачі комплексу в розпорядження покупцеві згідно Акту приймання-передачі та підписанні даного Договору. Сторонами підписано Перелік № 1 (специфікацію) від 10 березня 2018 року, якою визначено кількість та асортимент набору косметики та перелік складових набору косметики, що мали бути надані відповідачу позивачем. Зазначений вище набір косметики 10 березня 2018 року був переданий позивачем ФОП [PERSON] відповідачу [PERSON] , що підтверджується актом приймання-передачі товару від 10 березня 2018 року. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. За змістом ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд встановив, що на виконання умов укладеного договору купівлі-продажу № ЮС 0203 від 10 березня 2018 року відповідачем [PERSON] у рахунок сплати заборгованості за цим договором 10 березня 2018 року та 6 квітня 2018 року сплачено частину грошових коштів у розмірі 4000 грн. і 1920 грн. відповідно. Залишок заборгованості [PERSON] за вказаним вище договором купівлі-продажу становить 10 773 грн. 14 травня 2018 року позивач ФОП [PERSON] направляв на адресу відповідача [PERSON] претензію щодо заборгованості перед ФОП [PERSON] зі сплати щомісячних платежів на загальну суму в розмірі 1860,00 грн., що підтверджується копією фіскального чеку про направлення рекомендованного повідомлення. Будь-яких доказів того, що на виконання умов договору купівлі-продажу№ ЮС 0203 від 10 березня 2018 року [PERSON] сплачено залишок заборгованості в розмірі 10 773 грн., до суду відповідачем не подано. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи той факт, що [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним договором купівлі-продажу не виконала, суд дійшов висновку, що позов ФОП [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова сума в розмірі 10 773 грн. у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі цього позову судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved