Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] треті особи Українська універсальна біржа, КП "Лубенське МБТІ" про визнання договору купівлі - продажу дійсним. Позовні вимоги мотивувала тим, що 25.12.1998 року між нею (покупцем) та відповідачем (продавцем) було укладено договір купівлі-продажу № НЛ-3 про купівлю-продаж жилого будинку з надвірними господарчими побудовами в м.Лубни по вул. О.Вишні, 47 через Українську універсальну біржу м.Полтави. Всі умови договору були виконані, грошові кошти нею сплачені повністю, майно передано та прийнято. Будь-яких суперечок з цього приводу між ними не було і немає. Договір купівлі-продажу у встановленому на той час порядку був зареєстрований в КП "Лубенське МБТІ" , та який відповідно до вимог ст.15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції, що діяла на момент укладення угоди не підлягав нотаріальному посвідченню, згідно п.6.6.договору. Згідно довідки виданої КП "Лубенське МБТІ", вбачається, що за нею [PERSON] зареєстровано нерухоме майно по вул. О.Вишні, 47 в м.Лубни Полтавської області , а саме: А-1 житловий будинок, під.а-погріб, б-прибудова, г-прибудова, Б-сарай, Г-гараж, Д-убиральня, І-вимощення, № 2-огорожа, №3-огорожа, № 4-вигрібна яма. В даний час у неї виникла необхідність вирішити питання про можливість подальшого відчуження зазначеного майна, що в свою чергу змушує звернутися до суду для підтвердження дійсності вищевказаної біржової угоди. Прохає суд постановити рішення, яким визнати договір купівлі-продажу № НЛ--3 від 25.12.1998 року про купівлю-продаж жилого будинку з надвірними господарчими побудовами в м.Лубни по вул. О.Вишні, 47, а саме: А-1 житловий будинок, під.а-погріб, б-прибудова, г-прибудова, Б-сарай, Г-гараж, Д-убиральня, І-вимощення, № 2-огорожа, №3-огорожа, № 4-вигрібна яма укладений на Українській універсальній біржі - дійсним. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, прохала його задовольнити. Відповідачі по справі та треті особи будучи повідомленим належним чином про день розгляду справи в судове засідання не зявилися , надіслали суду листи з проханням справу слухати у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] не заперечують. Суд, заслухав позивачку [PERSON], перевірив та дослідив матеріали справи , вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню . Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і правочинів. Згідно ст. 12 Закону України Про власність громадянин набуває право власності на майно внаслідок укладення угод, не заборонених законом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] 25.12.1998 року та відповідач [PERSON] уклали договір купівлі-продажу № НЛ-3 про купівлю-продаж жилого будинку з надвірними господарчими побудовами в м.Лубни по вул. О.Вишні, 47 через Українську універсальну біржу м.Полтави. Всі умови договору були виконані, грошові кошти позивачкою сплачені повністю, майно передано та прийнято. Будь-яких суперечок з цього приводу між ними не було і немає. Договір купівлі-продажу у встановленому на той час порядку був зареєстрований в КП "Лубенське МБТІ" , та який відповідно до вимог ст.15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції, що діяла на момент укладення угоди не підлягав нотаріальному посвідченню, згідно п.6.6.договору. Згідно довідки виданої КП "Лубенське МБТІ", вбачається, що за [PERSON] зареєстровано нерухоме майно по вул. О.Вишні, 47 в м.Лубни Полтавської області , а саме: А-1 житловий будинок, під.а-погріб, б-прибудова, г-прибудова, Б-сарай, Г-гараж, Д-убиральня, І-вимощення, № 2-огорожа, №3-огорожа, № 4-вигрібна яма. Позивачка [PERSON] має намір розпорядитися належним їй нерухомим майном, однак не може цього зробити постільки договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. Відповідно до ст.224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Умови договору купівлі продажу, визначені в ст.224 ЦК України (в редакції 1963 року) відповідали реальним намірам сторін, ці умови були виконані, жодних претензій чи спору з цього приводу сторін не було і немає на теперішній час, при укладанні договору купівлі-продажу квартири сторони керувались ст.15 ЗУ "Про товарну біржу", де вказано, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно ч.З ст.9 ЖК УРСР громадяни мають право придбати житло на біржових торгах. У відповідності зі ст.12 ЗУ "Про власність", який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом. Спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином - одночасно нормами ЦК України (в редакції від 1963 року) та ЗУ "Про товарну біржу", тобто існувала колізія норм права. Враховуючи доктрину пріоритетності спеціальних норм права над загальними, суд приходить до висновку, що на момент укладення та реєстрації позивачем на товарній біржі договору купівлі-продажу квартири слід було керуватися передусім нормами ЗУ «Про товарну біржу», а тому нотаріальне посвідчення даного договору не було потрібне. За таких обставин суд вважає, що договір купівлі-продажу від 25.12.1998 року слід визнати таким, що відбувся і є дійсним.

Outcome: approved