Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 26.12.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Глобус" страхове відшкодування, що становлять витрати, пов`язані з похованням, у розмірі 55513,31 грн. Ухвалою від 29.12.2018 року провадження у справі відкрито. 05.02.2019 року від ТДВ СТДВ "Глобус" до суду надійшло клопотання про передання справи №520/21071/18 за підсудністю на розгляд Солом`янському районному суду м. Києва. 12.02.2019 року від ТДВ СТДВ "Глобус" до суду поступив відзив. До судового засідання 08.04.2019 року сторони не з`явилися, повідомлялися належним чином. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Від ТДВ СТДВ "Глобус" також надійшла заява про розгляд справи без участі представника. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що вироком Біляївського районного суду Одеської області від 15.11.2016 року по справі №496/3565/16-к визнано винним водія [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в результаті якого син позивача [PERSON] загинув на місці пригоди. В зазначеному кримінальному провадженні позивача було визнано потерпілим. Позивач вказує, що на поховання сина ним було витрачено грошові кошти в сумі 55513,31 грн., при цьому ніякої матеріальної допомоги з боку винуватця ДТП - третьої особи [PERSON] позивачу надано не було. Втраховуючи те, що [PERSON] в момент ДТП перебував в трудових відносинах з ПП «ПОСПОЛІТА СЕРВІС», цивільно-правова відповідальність якої, як володільця джерела підвищеної небезпеки «MERSEDES-BENS 412 D», держномер [NUMBER] , була застрахована в ТОВ СТДВ «Глобус», та ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 100000,00 грн., позивач звертається з позовом до страхової компанії про стягнення понесених ним витрат на поховання. У відзиві на позов відповідач ТОВ СТДВ «Глобус» посилається на те, що 14.03.2016 року вироком Біляївського районного суду Одеської області було прийнято рішення, яким вирішено цивільний позов [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в сумі 51802,15 грн. задовольнено та 09.11.2017 року ТОВ СТДВ «Глобус» було перераховано позивачу [PERSON] 51802,15 грн. та сплачено витрати на проведення виконавчих дій. В подальшому в частині вирішення цивільних позовів вирок суду від 14.03.2016 року було скасовано та призначено новий розгляд в порядку цивільного судочинства. Ухвалою суду від 19.06.2018 року зазначений позов [PERSON] залишено без розгляду. Таким чином, зазначає представник ТОВ СТДВ «Глобус», фактично грошові кошти в розмірі 51802,15 грн. знаходяться у [PERSON] без жодної юридичної підстави. Щодо стягнення з ТОВ СТДВ «Глобус» витрат на поховання представник зазначає, що загальний розмір такого відшкодування не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Крім того, представник вказує, що проведення поминального обіду та придбання на нього продуктів харчування не відносяться до витрат на поховання. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 14.03.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Крім того, вказаним вироком стягнуто з ТОВ СТДВ «Глобус» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 51802,00 грн. Судом встановлено, що водієм [PERSON] були порушені правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого трьом пасажирам автобусу, яким керував [PERSON] , були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, та двоє пасажирів, один з яких - син позивача [PERSON] , загинули. Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.03.2018 року вирок Біляївського районного суду Одеської області від 14.03.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 15.11.2016 року щодо [PERSON] в частині вирішення цивільних позовів [PERSON] . та [PERSON] . - стягнення на їх користь з ТОВ СТДВ «Глобус» матеріальної шкоди скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.05.2018 року позовну заяву [PERSON] до ТОВ СТДВ «Глобус», ПП «Посполіта Сервіс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого - залишено без розгляду. На підтвердження понесених позивачем витрат на поховання суду надано: - копії квитанцій щодо придбання продуктів харчування /а.с.16/; - квитанція від 10.12.2014 року, видана ФОП [PERSON] , про прийняття від [PERSON] 3000,00 грн. за ритуальні (бальзамування та реставраційно-косметичні) послуги /а.с.17/; - Видаткова накладна №33/18 від 17.10.2016 року ФОП [PERSON] на вироби з граніту поліровані на суму 25000,00 грн. /а.с.18/; - Договір-замовлення від 09.12.2014 року щодо надання послуг з копання могили для поховання померлого [PERSON] , вартість послуг становить 1500,00 грн. - Рахунок-фактура б/н від 09.12.2014 року на суму 22145,00 грн. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Згідно з п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 27.4. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду встановлено, що внаслідок ДТП, що була скоєна [PERSON] загинув син позивача [PERSON] [PERSON] , на поховання якого позивачем були витрачені грошові кошти в розмірі 55513,31 грн., про що суду надані відповідні письмові докази. З огляду на те, що [PERSON] в момент ДТП перебував в трудових відносинах з ПП «ПОСПОЛІТА СЕРВІС», цивільно-правова відповідальність якої, як володільця джерела підвищеної небезпеки «MERSEDES-BENS 412 D», держномер [NUMBER] , була застрахована в ТОВ СТДВ «Глобус», та ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 100000,00 грн., суд вважає, що позовні вимоги до ТОВ СТДВ «Глобус» заявлені правомірно. При цьому суд приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо того, що відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування не може перевищувати розміру 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, що складає 14616,00 грн., оскільки мінімальна заробітна плата станом на 07.12.2014 року складала 1218,00 грн. Також суд приймає до уваги зауваження сторони відповідача щодо того, що витрати на поминальний обід та продукти харчування для нього, не відносяться до витрат на поховання. Дослідивши надані позивачем [PERSON] письмові докази на підтвердження понесених ним витрат, судом встановлено, що сума понесених позивачем витрат на поховання складає 51645,00 грн., однак з урахуванням положень ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стягненню з відповідача підлягає 14616,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial