Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

06.03.2019 року позивач звернулася із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить шлюб між нею та відповідачем - розірвати; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох дітей розмірі 1 000,00 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 25 листопада 2005 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Зауважує,\~що у\~шлюбі у\~них народилося\~двоє дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та син\~ [PERSON] [INFO] . Зазначає, що шлюбні відносини між ними не склалися, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їх дітей, у зв`язку з чим вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. За таких обставин вважає подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить інтересам сторін. Спір стосовно місця проживання дітей та поділу майна відсутній. Крім того, стверджує, що відповідач після припинення між ними фактичних шлюбних відмовляється утримувати їх спільних дітей, які постійно проживають з [PERSON] яка по мірі можливості утримує їх. зазначає, що діти перебувають виключно на утриманні позивача, однак, її доходів не достатньо для повного і належного утримання дітей. На підставі вищенаведеного просить суд просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1 000,00 гривень щомісячно на кожну дитину та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. В матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі ,проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило. Крім того інформація про стан розгляду справи та дату судових засідань розміщено на веб-сайті суду в мережі Інтернет. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується зворотними повідомленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання», відповідач ухиляється від отримання поштової кореспонденції, судом вжито всіх можливих способів оповіщення про судове засідання сторін. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - ;69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Враховуючи, що відповідач повідомлявся належним чином про дату розгляду справи, повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Враховуючи положення ст. ст. 274, 280 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та в заочному порядку. Про заочний розгляд судом 30.08.2019 року постановлено ухвалу. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставин справи та відповідні їм правовідносини, суд доходить наступних висновків. Як встановлено судом із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , від 26 листопада 2005 року, встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 листопада 2005 року, зареєстрованому Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, актовий запис № 673. З копії свідоцтв про народження, вбачається, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (свідоцтво по народження серії [NUMBER] від 21.06.2006 року) та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво по народження серії [NUMBER] від 17.07.2014 року). Статтею 24 СК України\~установлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що причини розладу шлюбних відносин сторін мають тривалий і глибинний характер. Сторони втратили взаємні почуття любові та поваги, між ними відсутні взаємодопомога та підтримка, тобто те, що є правовою основою шлюбу. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що мають істотне значення. Даний шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Разом з тим, у ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~закріплено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України\~визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Пунктом 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти стягуються на корись того із батьків, з ким проживає дитина. Матеріалами справи встановлено, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, а неповнолітні діти проживають разом з позивачем окремо від відповідача та перебувають на її утриманні. За відсутності доказів протилежного та заперечень з боку відповідача, з обґрунтувань позовних вимог, встановлено, що відповідач офіційно не працює, та не має інших утриманців, будь-яких домовленостей щодо розміру аліментів, на даний час, між сторонами не досягнуто, а тому у позивача [PERSON] виникло право на звернення з даним позовом до суду. Згідно із ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд, при визначені розміру та способу стягнення аліментів на дитину, враховує обставини, що передбачені ч. 1\~ст.182 СК України, а також ч. 2\~ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із\~ст. 184 СК України\~передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом матеріалами справи, спільна дитина сторін проживає з матір`ю та потребує матеріального забезпечення, між батьками відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання дітей, доказів протилежного суду не надано. Отже, позивач має право на отримання аліментів від відповідача. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за неповнолітніми дітьми, вік дітей, майновий стан відповідача, який є особою працездатного віку, даних про наявність у нього інших утриманців не має, та суду доказів протилежного не надано, а також вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує якнайкращі інтереси дитини, зважає на законодавчо встановлений розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, та зважає на обов`язок обох батьків в утриманні дитини. Аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, за відсутності обґрунтованих заперечень та доказів протилежного, суд доходить висновку, що розмір аліментів, який заявлений позивачем, буде достатнім та розумним для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітніх дітей, тому з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання дітей у сумі по 1000,00 грн., на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позов в частині стягнення аліментів слід задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у сумі 1 000,00 грн., на кожну дитину, починаючи з дня подання позову та до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону. Саме, такий визначений судом розмір аліментів буде достатнім та необхідним для задоволення розумних потреб дитини і буде забезпечувати її нормальні матеріальні та побутові потреби, при цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Згідно зі ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В зв`язку з тим, що позивач пред`явила позовну заяву 06 березня 2019 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Таким чином, з`ясовані у справі обставини свідчать про підставність заявлених вимог, з врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що мають істотне значення, даний шлюб існує формально, а тому його слід розірвати, та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, тому позовні вимоги слід задовольнити повністю. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. Та в зв`язку із задоволенням позовної вимоги про стягнення аліментів, за пред`явлення якої позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved