Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося з вказаним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 14 березня 2007 року [PERSON] уклала з Банком кредитний договір № GOC0GA00000712, за умовами якого їй було надано кредит у розмірі 49 490 грн на термін до 14 березня 2017 року та зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У порушення статей 526, 1050, 1054 ЦК України та умов договору, відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує та станом на 28 вересня 2015 року допустила заборгованість у сумі 426 077 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 49 626 грн 62 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 122 704 грн 86 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 8 125 грн 35 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 225 092 грн 69 коп., а також штрафів відповідно о договору: 250 грн (фіксована частина) та 20 277 грн 48 коп. (процентна складова). Просили стягнути з відповідачки на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 426 077 грн та судові витрати по справі. Ухвалою судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2015 року у справі відкрито провадження. Ухвалою судді цього ж суду справу призначено до судового розгляду. 11 листопада 2015 року у цій справі ухвалено заочне рішення. Позовні вимоги задоволено. Згідно ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 3 вересня 2020 року заочне рішення у справі скасоване. Ухвалою цього ж суду від 7 вересня 2020 року справу за підсудністю передано на розгляд Білозерському районному суду Херсонської області. 26 жовтня 2020 року ухвалою судді Білозерського районного суду Херсонської області справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22 лютого 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в судове засідання не прибув, подав до суду клопотання щодо розгляду справи за його відсутності. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Юріна А.Р. подала суду заяву про застосування загального строку позовної давності; розгляд справи просила завершувати без її участі. Суд, дослідивши подані сторонами докази та доводи сторін, приходить до наступного висновку. Відповідно до положень частини 1 статті 1054, частини 1 статті 1055 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов`язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до наданих документів: відомостей з ЄДРПОУ (реєстраційний номер відомостей ГУС 650), нової редакції Статуту Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», банківської ліцензії № 22 від 5 жовтня 2011 року позивач є юридичною особою, яка має право на надання банківських послуг. Суд встановив, що 14 березня 2007 року між [PERSON] та Банком був кредитний договір № GOC0GA00000712, за умовами якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 49 490 грн, терміном до 14 березня 2017 року. У свою чергу, [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Пунктом 7.1 кредитного договору № GOC0GA00000712 від 14 березня 2007 року сторонами визначено та погоджено строк дії договору - до 14 березня 2017 року. Відповідно до статтей 526, 530, 610, 612 частини 1 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлениц термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У порушення умов договору та вимог чинного законодавства , відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує та станом на 28 вересня 2015 року допустила заборгованість у сумі 426 077 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 49 626 грн 62 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 122 704 грн 86 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 8 125 грн 35 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 225 092 грн 69 коп., а також штрафів відповідно о договору: 250 грн (фіксована частина) та 20 277 грн 48 коп. (процентна складова). Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про те, що суду надано достатньо доказів укладення між сторонами договору, наявності заборгованості по ньому. В ході розгляду справи представник відповідачки подала заяву про застосування позовної давності. Суд, вважає, що клопотання представника відповідачки про застосування позовної давності підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Зі змісту статті 257 ЦК України вбачається, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За таких обставин, суд вважає, що застосуванню підлягає норма, яка встановлює загальний строк позовної давності. Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. За умовами договору, погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами з 21 по 27 число кожного місяця ( а.с. 10-12). З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка останній платіж здійснила 30 травня 2008 року в сумі 550 грн 54 коп. (а.с. 6-10). Отже, після 30 травня 2008 року зобов`язання по щомісячному погашенню кредиту з 21 по 27 число кожного місяця відповідачкою не виконувались. Про своє порушене право позивач дізнався у 2008 році, а звернувся до суду з позовом 9 жовтня 2015 року, тобто з порушенням строку позовної давності. Відповідно до статті 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України, сплив строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що позивач не зазначив про причину пропуску строку звернення до суду з вимогою про сплату боргу та не надав доказів поважності його пропуску, а представник відповідачки звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності, суд, з урахуванням положень частини 4 статті 267 ЦК України, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення з [PERSON] боргу у зв`язку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed