Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

14.10.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Центральної міської клінічної лікарні №16 м. Донецька про визнання незаконними наказів про накладання адміністративного стягнення та притягнення до матеріальної відповідальності, про захист права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він працює лікарем-ендокринологом у ЦМКЛ №16 м. Донецька з 01.06.2002 року. Наказом №2 від 16.07.2013 року йому було об'явлено догану за неналежне виконання своїх функціональних обов'язків, невиконання вимог нормативним документів при веденні медичних прийомів. Крім того, наказом № 3 від 10.09.2013 року йому було об'явлено догану за халатне відношення до службових обов'язків та його було притягнуто до матеріальної відповідальності за зберігання у службовому кабінеті препаратів інсуліну з минулим терміном придатності на суму 1242 грн. Накладене дисциплінарне стягнення вважає необґрунтованим та незаконним за наступними підставами. Стосовно наказу №2 от 16.07.2013 року: 17.07.2013 року у відділі кадрів лікарні він був ознайомлений з наказом з наказом «про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-ендокринолога [PERSON]» № 2 від 16.07.2013 року та актом відмови від дачі письмово пояснення від 01.07.2013р. Вважає, що викладена інформація у наказі від 16.07.2013 року та акті від 01.07.2013 року не відповідає дійсності, а саме: в порушення вимог ст. 149 КЗпП України від позивача ніхто не забажав отримати письмових пояснень за результатами перевірки якості надання медичної допомоги хворим ендокринологічного профілю від 12.06.2013; в порушення вимог ст. 148 КЗпП України перевірку було проведено 12.06.2013, тоді коли наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було видно 16.07.2013 роту, тобто через місяць після сплину місяця з дня виявлення проступку. Також звертає увагу на те, що 12.06.2013 року проходила перевірка міського ендокринолога, заступник головного лікаря по поліклініці Михайлова Т.С. не приймала участі у цій перевірці. З боку позивача усі документи для перевірки були підготовлені у повному обсязі. А що стосується того, що у наказі вказано, що робота «Школи цукрового діабету» організована формально, відсутній план занять, не вказана тематика проведених занять, не відмічені дати відвідування пацієнтів, то у зв'язку з тим, що 13.06.2013 року адміністрації лікарні позбавила його кабінету де проходились заняття з хворими, не є можливим належним чином проводити відповідні зайняття по цій програмі, хоча він здійснює всі необхідні дії для вирішення даного питання. У наказі № 2 вказано на те, що позивач не взаємодіє з лікарями терапевтичного, неврологічного, хірургічного та офтальмологічного профілів. Дана інформація не відповідає дійсності, так як при виконанні своїх функціональних обов'язків по виконанню медичної допомоги хворим ендокринологічного профілю, він кожного пацієнта відправляє на консультації та огляди до лікарів зазначених вище профілів. Позивач зі свого боку здійснює всі можливі заходи спрямовані на якісне медичне обслуговування пацієнтів, звіти про здійснену роботу направляються головному лікарю-ендокринологу своєчасно, у повному обсязі. Також заказує на те. Що фамілії пацієнтів, які вказані у наказі не відповідають дійсності. Також, звертає увагу суду на те, що акт про відмову від дачі письмових пояснень було складено 01.07.2013 рок, однак у цей день він був відсутній на роботі по поважній причині. Стосовно наказу №3 від 10.09.2013 року: цей наказ було видано на підставі службового розслідування по скарзі [PERSON] від 16.08.2013 року. Службове розслідування проводилось на підставі наказу ЦМКЛ№16 м. Донецька № 168 від 02.09.2013 року «про створення комісії по службовому розслідуванню». З цим наказом його ознайомлено не було, та про те, що проводиться службове розслідування у відношенні його професійної діяльності він не знав. За результатами службового розслідування комісією було складено акт від 06.09.2013 року, з яким його не ознайомила. В оскаржуваному наказі №3 від 10.09.2013 року вказано, що через те, що [PERSON] було видано прострочений інсулін лікарем-ендокринологом [PERSON], вона впала у гіпогликемічну кому та була госпіталізована до ЦМКБ№3 м. Донецька. З даними обставинами позивач не згоден. [PERSON] перебуває на обліку у ендокринолога ЦМКЛ№16 м. Донецька з діагнозом - цукровий діабет 2 типу, на інсуліні, середньої степені тяжкості, субкомпенсація. Переведена на інсулинотерапію з квітня 2013 року. [PERSON] було призначено інсулін комбі з дозировкою: 18 од. зранку та 12 од. ввечері, також їй було роз'яснено та роз'яснялось кожного разу правильність прийому інсуліну, підбора інсулінових шприців, а також про правильне харчування при інсулінотерапії.31.07.2013 року на прийомі пацієнтки [PERSON] позивач у її медичній картці вказав поро необхідність видати їй інсулін на його кількість. Інсулін усім пацієнтам видає, відповідно до рекомендацій вказаних у медичній картці хворого, медсестра ендокринологічного кабінету. На момент видачі пацієнтці [PERSON] в ендокринологічному кабінеті не було інсуліну з минулим терміном придатності. Як стало відомо після, 31.07.20013 року [PERSON] було видано інсулін термін придатності якого скінчився 01.08.2013 року. 03.08.2013 році на черговому прийомі [PERSON] він дізнався про те, що вранці вона ввела інсулін шприцом на 40 од/мл., тоді як ним та лікарями міської ендокринології їй було рекомендована шприц на 100 од. Після введення інсуліну вона не поїла, що закономірно призвело до гіпоглікемічного стану. Після з пацієнткою знову було проведено роз'яснювальну бесіду, було видано інсулін та направлено до міського ендокринологічного відділення № 3 (про що по телефону позивач домовився з міським ендокринологом [PERSON] про госпіталізацію у той же день). Факт введення інсуліну шприцом по 40 од/мл та пропуск прийому їжі відображено у виписці у міській ендокринології з 05.08.2013 року по 16.08.2013 року. Тому вважає, що тільки безвідповідальне відношення [PERSON] призвело до гіпогликемичної коми. У наказі № 3 від 10.09.2013 року вказано, що комісією ЦМКЛ№16 м. Донецька було складено акт перевірки інсулінів від 02.09.2013 року. З даним актом та з фактом проведення перевірки інсулінів його ознайомлено не було. Перевірка здійснювалось без його участі. У акті перевірки було вказано, що на момент перевірки було виявлено такі порушення: у наявності було препарат Епайдра с.17322В у кількості 4 флаконів з простроченим строком придатності до 09.2013 року на суму 1242 грн. та Уропресс с.60911 у кількості 10 флаконів з терміном придатності до 10.2013 року. Звертає увагу на те, що медичний препарат Епайдра з с.17322В у його кабінеті не зберігався та не отримувався медичною сестрою кабінету. На зберіганні знаходився лише препарат Епайдра с.1F3228. зі строком придатності до вересня 2013 року включно. Адміністрація лікарні забрала цей препарат з холодильника кабінету чим позбавила пацієнтів можливості отримати ліки та сама нанесла збиток державі. Що стосується препарату Уропресс с.60911 на момент перевірки і по теперішній час строк придатності даного препарату по жовтень 2013 року. Відповідно до посадової інструкції у його обов'язки не входить видача та зберігання інсулінових препаратів. Він лише їх призначає, а медична сестра кабінету видає препарати. Загальну замову інсулінових препаратів проводить він, однак отримує препарати головна медична сестра, після чого медична сестра його кабінету отримає їх у неї. Крім того, в оскаржуваному наказі № 3 від 10.09.2013 року вказано, що у зв'язку з виявленням у ендокринологічному кабінеті медичного препарату Епайдра лікарні спричинило збиток у розмірі 1242 грн., однак лікаря не здійснює закупку цих препаратів, тому відповідач матеріально не постраждав. Тому вважає неправомірним притягнення його матеріальної відповідальності. У зв'язку з тим, що прийняття неправомірних та незаконних наказів та ознайомлення з ними усіх працівників поліклініки, призвело за собою негативне відношення до нього з боку працівників та пацієнтів, чим було порушено його право на повагу честі, гідності та ділової репутації як лікаря позивач просить визнати незаконним наказ № 2 ЦМКЛ №26 м. Донецька від 16.07.2013 року «про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-ендокринолога [PERSON]», визнати незаконним наказ №3 ЦМКЛ№ 16 м. Донецька від 10.09.2013 року, зобов'язати головного лікаря ЦМКЛ№ 16 Лобінцеву В.Г. публічно, перед усіма співробітниками ЦМКЛ№16 .м Донецька принести [PERSON] свої вибачення. У судовому засіданні позивач [PERSON] суду надав пояснення ідентичні тим, що викладені у позовній заяві та додав, що по скарзі [PERSON] від 03.09.2013 року з проханням покарати лікаря-ендокринолога [PERSON] за недоброзичливе ставлення до неї з боку лікаря, а також за те, що їй було видано прострочений інсулін, через який вона потрапила до лікарні на стаціонарне лікування. Скарга була адресована головному лікарю ЦМКЛ№16 м. Донецька. [PERSON] 16.08.2013 року зверталась зі скаргою по даному питанню до Управління охорони здоров'я Донецької міської ради, на що їй було надано відповідь від 02.09.2013 року. Крім того, з 02.09.2013 року за нею закріплено іншого лікаря-ендокринолога - [PERSON] Відповідно до відповіді на скаргу, яку було надано начальнику міського управління охорони здоров'я, вказано, що скарга розглянута та пацієнтка оглянута комісією на дому, їй надано іншого лікаря та лікарю [PERSON] об'явлено догану, а також те, що [PERSON] задоволена вирішенням питання та ніяких претензій не має. Однак наступного дня 03.09.2013 року [PERSON] у черговий раз на ім'я головного лікаря ЦМКЛ№16 м. Донецька звернулась з письмовою скаргою на лікаря [PERSON], тоді, як вже була пацієнткою іншого лікаря. Ці обставини свідчать про те, що адміністрація лікарні спонукає пацієнтів ендокринологічної групи до написання скарг на адресу позивача. Наданий відповідачем акт службового розслідування по зверненню [PERSON] складено неправомірно, так як у ньому відсутня дата його складання, що є необхідним реквізитом для документу такого роду, з цим документом його не було ознайомлено, комісією не було витребувано від нього письмових пояснень, не досліджені усі документи, які мають відношення для вирішення цього питання, а деякі розглянуті однобоко та не об'єктивно, а саме - виписний епікриз ЦМКЛ№3 м. Донецька, копію якого було надано йому під час проведення службового розслідування. Крім того, акт службового розслідування по зверненню [PERSON] складено з порушенням норм, які встановлені «Вимогами для оформлення документів ДСТУ 4163-2003» затвердженим наказом держпотребстандарта України від 07.04.2003 №55.У матеріалах справи є акти перевірки інсулінів у кількості 2 шт., які складено 02.09.2013 року, однак мають різний зміст. Ознайомившись з першим актом він пояснив адміністрації, що не згоден з висновками перевірки, бо не знав про її проведення. Він не є матеріально відповідальною людиною, а також препарат Епайдра з с.17322В у його кабінеті не зберігався та не отримувався медичною сестрою ендокринологічного кабінету. Після чого додаткова перевірка у його кабінеті не проводилась і ніяких актів йому для перевірки не надавалось. Про наявність другого акту він дізнався вже у процесі розгляду справи. У книзі обліку медикаментів (інсулін) у поліклініці ЦМКЛ№16 м. Донецька не має жодного його підпису, книга ведеться старшою медичною сестрою поліклініки, яка й видає інсулін. Відповідно до акту відмови від дачі письмових пояснень від 01.07.2013 року нижче підписів Михайлової Т.С. та [PERSON] ручкою дописано «вважати дату складення акту 02.07.2013 року» датовану 13.09.2013 року. Вважає цей документ сфальсифікованим, оскільки у цей час був у відпустці. Просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представники відповідачів Осетрова Н.В., Лобінцева В.Г., Бухтіярова Н.О. у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та надали письмові пояснення, відповідно до яких 12.06.2013 року у ЦМКЛ№16 м. Донецька проводилась планова перевірка по виконанню заходів, передбачених державною цільовою програмою «Цукровий діабет 2009-2013 років», відповідальність за ведення якого покладено на працівників ЦМКЛ№16 лікаря-ендокринолога [PERSON] під час перевірки було виявлено недоліки: у ведені медичної документації, у обліку пацієнтів з ендокринною патологією, у нагляду за диспансерною групою, у якості огляду пацієнтів під час амбулаторного прийому, у зборі скарг, анамнеза, об'єктивних даних, висновках та рекомендаціях у подальшому лікуванню хворих, відсутність журналу направлення пацієнтів на 3 рівень надання медичної допомоги, документація по роботі школи цукрового діабету, з 2007 року не велись карти дистанційного нагляду хворих з ендокринною патологією форми -30/у. З метою переперевірки і можливості спростувати виявлені недоліки було проведена повторна перевірка роботи [PERSON] однак під час цієї перевірки були виявлені й нові порушення: відсутність плану занять, не має тематики занять, дати відвідування пацієнтів, не проводився аналіз ефективності роботи «школи Цукрового діабету», відбір пацієнтів для занять проводилось за власним розсудом, а не за медичними показниками, пацієнти не проінформовані про необхідність вимірювання рівня гликозилированого гемоглобіну та обов'язковому огляду вузьким колом спеціалістів. У зв'язку з чим 17.06.2013 року заступником головного лікаря по поліклініці Михайловій Т.С. на ім'я головного лікаря ЦМКЛ№16 м. Донецька Лобінцевій В.Г. було надана докладна записка по факти виявлених у роботі [PERSON] недоліків. Керівництво лікарні витребувало від лікаря [PERSON] пояснення по виявленим порушенням та невиконанню вимог директивних документів. Від письмового пояснення позивач відмовився, у зв'язку з чим 20.06.2013 року комісією було складено акт про відмови від надання письмових пояснень з цього приводу. У зв'язку з тим, що на час проведення перевірок позивача головний лікар лікарні знаходився у відпустці, тому коли вона вийшла з відпустки 01.07.2013 року їй було докладено про результати перевірки тому від позивача було повторно витребувано надати свої пояснення. Однак 01.07.2013 року [PERSON] був відсутній на своєму робочому місці увесь день, про що не поставив у відомість адміністрацію лікарні. Наступного дня під час прийому від позивача заяви про надання відпустці йому було повторно надано можливість надати письмові пояснення, однак він знову відмовився. Далі на підставі виявлених порушень позивачу було оголошено догану, яка була зафіксована у наказі №2 від 16.07.2013 року. 31.08.2013 року з МОЗ України на адресу лікарні надійшло повідомлення по факту звернення [PERSON] на гарячу лінію МОЗ України зі скаргою на халатне відношення лікаря [PERSON] у зв'язку з тим, що останній видав заявниці прострочений інсулін, після введення якого заявниця знаходилась у гіпоглікемічній комі. Позивач про це був повідомлений керівництвом лікарні. 02.09.2013 року було видано наказ № 168 про створення комісії для проведення службового розслідування по факту перевірки обставин, викладених у звернені заявниці, про що також було відомо позивачу. Під час службового розслідування було комісією було вивчена амбулаторна картка хворої [PERSON], виписний епікриз з ЦМКЛ№3 м. Донецька, журнали отримання та видачі цуркознижувальних препаратів по ендокринологічному кабінету. Після проведення кабінету позивача, членами комісії було складено акт перевірки інсулінів від 02.09.2013 року, однак до пред'явлення цього акту на затвердження головному лікарю, його оригінал було вилучено позивачем, про що у той же час було докладено керівництву лікарні та було складено новий акт. Однак, у зв'язку з тим, що перевірка була проведена не у повному обсязі, головний лікар даний акт перевірки не затвердив, надавши розпорядження про проведення додаткової перевірки зі складанням єдиного акту. Крім того, 02.09.2013 року члени комісії службового розслідування по факту звернення [PERSON] на гарячу лінію відвідали заявницю на дому для отримання пояснень по вказаній вище скарзі. 03.09.2013 року [PERSON] звернулась до ЦМКЛ№16 м. Донецька з письмовою скаргою на дії лікаря [PERSON], а також вимагала прийняти до нього заходи у вигляді звільнення через халатне відношення до своїх професійних обов'язків та не дотриманням позивачем медичної етики при спілкуванні з хворою. По вищевказаним обставинам від [PERSON] було отримано пояснювальну записку, відповідно до якої він свою вину не визнав, вважаючи, що інсулін не втрачає своїх якостей протягом 6 місяців після сплину строку придатності. Таким чином, своїми діями позивач: неодноразово порушив ч.1 п.1.5 ст.3 п.3.8. наказу МОЗ України від 16.12.2003 року під №584 « про затвердження правил зберігання, а також проведення контролю якості лікарських препаратів у лікувально-профілактичних закладах» у якому вказано, що медичне використання неякісних, фальсифікованих лікарських препаратів, лікарських препаратів, термін придатності яких закінчив - забороняється; порушив вимоги по виконанню заходів, які передбачені державною допомогою «Цукровий діабет 2009-2013р.р.» у частині раціонального та своєчасного використання інсуліну; порушив вимоги посадової інструкції, в частині контролю за роботою медичної сестри у ендокринологічному кабінеті, яка знаходиться у підпорядкуванні лікаря-ендокринолога; порушив виконання вимог посадової інструкції лікаря-ендокринолога, в частині дотримання медичної етики та деонтології; порушив порядок направлення пацієнтів на другий рівень надання медичної допомоги та наступництво у роботі поліклініки та стаціонару; наніс матеріальний збиток державному бюджету України. На підставі встановлених у роботі позивача порушень ЦМКЛ№16 м. Донецька 10.09.2013 року було видано наказ №3 про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності лікаря-ендокринолога поліклініки [PERSON] у зв'язку з чим [PERSON] було оголошено догану, а також утримано у дохід держави матеріальний збиток у розмірі 1242 грн. 00 коп., про що було доведено до відома [PERSON] Крім того, представник відповідача Лобінцева В.Г. зазначила, що медичний персонал виконував вказівки [PERSON], який вважав, що строк придатності інсуліну не закінчився, та давав розпорядження по його видачі пацієнтам. [PERSON] повинен був повідомити завчасно у службовій записці керівництво лікарні про те, що у нього в кабінеті багато лікарських препаратів, строк придатності який скоро закінчиться, і він не зможе весь його видати своїм пацієнтам відповідно до їх потреб. Тоді вже керівництво відповідно до такої службової записки вчинило би всі дії для перерозподілу даних лікарських препаратів між іншими лікарнями. Заслухавши пояснення позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.2.7 розділу 2 «організація діяльності праці та забезпечення зайнятості» колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ЦМКЛ№16 на 2008-2011 роки, кожен працівник повинен добросовісно та якісно виконувати свої обов'язки, дотримуватися трудової та технологічної дисципліни, вимоги нормативних актів по охороні праці, виконувати розпорядження адміністрації, бережливо ставитися до майна. (а.с. 127). Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством ,статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Ст. 147-1 КЗпП України передбачає, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу ( обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Це означає, що керівник підприємства завжди має право застосовувати стягнення, оскільки його право приймати на роботу закріплено безпосередньо в нормативно-правових актах. Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленим проступком, але не пізніше 1 місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Слід врахувати, що ст. 148 КЗпП України передбачає обчислення місячного строку для застосування місячного строку для обчислення стягнення з дня виявлення не факту ( дії, бездіяльності), а саме проступку. Виявлення проступку означає не тільки виявлення факту (дії), але й встановлення працівника, який порушив трудові обов'язки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного зв'язку між правопорушенням та шкідливими наслідками, вини працівника. Ці дає деяку можливість власникові для продовження терміну, протягом якого він може застосувати стягнення. Згідно зі ст. 149 КЗпП України, для застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується у наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відсутність таких пояснень не перешкоджає застосуванню стягнення, якщо власник зможе довести те, що пояснення від працівника він зажадав, але працівник їх не надав. Таким доказом є акт, складений за підписом кількох осіб на підтвердження відмови працівника дати пояснення по суті порушення трудової дисципліни. Згідно зі ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. Конституції України можливе пряме звернення до суду з позовом про визнання недійсним (незаконним) стягнення, оголошеного працівникові. Такий висновок міститься у п.8 постанови Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду заподіяну підприємству, установі, організації при виконання трудових обов'язків, працівники, з вини, яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Для обчислення межі матеріальної відповідальності працівника перед підприємством середня заробітна плата обчислюється відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати. Для розрахунку середнього заробітку береться заробітна плата, яка нараховується працівникові за два місяці, які передували тому місяцю, в якому заподіяння прямої дійсної шкоди виявлено або тому місяцю, в якому справу про покриття працівником прямої дійсної шкоди, заподіяної підприємству, вирішено судом ( п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»). Відповідно до п.2.8 розділу 2 «організація діяльності праці та забезпечення зайнятості» колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ЦМКЛ№16 на 2008-2011 роки, матеріальна відповідальність працівника встановлюється лише за пряму шкоду, яку нанесено установі за умови, якщо це сталося за його вини, не допускається покладення на працівника відповідальності у випадку виникнення збитку внаслідок нормального ризику (а.с. 127). Відповідно до п.4.7 розділу 4 «встановлення гарантій, компенсацій та пільг» колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ЦМКЛ№16 на 2008-2011 роки, матеріальна відповідальність за збиток, спричинений підприємству внаслідок порушення покладених на працівників трудових обов'язків, працівники (колективи працівників) можуть нести тільки у випадках та в порядку, встановленому ст.ст. 130-138 КЗпП України (а.с. 131). Судом встановлено, що [PERSON] призначений на посаду лікаря-ендокринолога Центральної міської клінічної лікарні № 16 м. Донецька з 01.06.2002 року по теперішній час, що підтверджується його посадовою інструкцією (а.с.93-95). Відповідно до розділу 2 «завдання та обов'язки» даної інструкції до обов'язків [PERSON] входить: 2.2. надавати консультативну ендокринологічну допомогу хворим на захворювання органів ендокринної системи та обміну речовин в поліклініці та в разі необхідності - вдома; 2.11. в роботі дотримуватись принципів медичної деонтології; 2.12. забезпечувати спадкоємність в роботі поліклініки та стаціонару з обов'язковим використанням галузевих стандартів медичних технологій; 2.13. працювати у тісному контакті з лікарями терапевтичного, неврологічного, хірургічного, офтальмологічного, рентгенологічного, імунологічного, ендоскопічного, фізіотерапевтичного профілів, лікарями з функціями діагностики тощо; 2.18. планувати роботу та щомісяця проводити аналіз її результатів; 2.19. вести лікарську документацію; 2.20. брати участь у поширенні медичних знань серед населення. Формувати у пацієнтів здоровий спосіб життя; 2.24. проводити аналіз захворюваності та розробляти заходи по профілактиці захворювань органів ендокринної системи та обміну речовин в районі діяльності закладу; 2.26 виконувати правила внутрішнього розпорядку закладу; 2.27. керувати роботою підпорядкованого середнього медичного персоналу. Відповідно до розділу 4 «відповідальність» [PERSON] несе відповідальність за виконання посадових обов'язків. Відповідно до розділу 5 «повинен знати» лікар [PERSON] під час виконання своєї роботи повинен знати: чинне законодавство про охорону здоров'я та нормативно-правові акти, що регламентують діяльність органів управління та закладів охорони здоров'я, організацію ендокринологічної допомоги населенню (п.5.1.); організацію терапевтичної та ендокринологічної, швидкої та невідкладної медичної допомоги (п.5.4.); методику обстеження хворого (п.5.7); правила призначення та обліку наркотичних, токсичних та сильнодіючих препаратів (п.5.20.); правила оформлення медичної документації (п.5.22); правила медичної деонтології (п.5.28). Відповідно до п.4.2. робота лікаря - ендокринолога оцінюється керівником закладу відповідно до стандартів технологій лікувально-діагностичного процесу та показників його діяльності, основні з яких зазначених у п.4.3. 17.06.2013 року заступником головного лікаря по поліклініці ЦМКЛ№16 м. Донецька Михайлової Т.С. було складено доповідну (а.с. 59-63), відповідно до якої 12.06.2013 року головним позаштатним спеціалістом, міським ендокринологом [PERSON] та заступником головного лікаря по поліклініці ЦМКЛ№16 м. Донецька була проведена перевірка якості надання медичної допомоги хворим ендокринологічного профілю лікарем-ендокринологом [PERSON] під час перевірки було виявлено наступне: лікарем-ендокринологом не підготовлена медична документація, яка підлягає перевірці міським спеціалістом, котра була вказана у раніше оговореному переліку; не заведено журнал направлення пацієнтів з ендокринною патологією на 3 рівень надання медичної допомоги; робота «школи цукровий діабет» організована формально, відсутній план занять, не вказана тематика занять, які проводяться, не відмічені дати відвідування пацієнтів, не проводився абазів ефективності роботи «школи цукрового діабету»; ведення первинної медичної документації лікарем-ендокринологом не відповідає вимогам наказу МОЗ від 12.04.2012 року № 110: у амбулаторних картках на час перевірки не заповнені листи уточнених діагнозів за 2013 рік, при написанні щоденників скарги пацієнтів не деталізовані, анамнез захворювань не вказано, об'єктивний статус описано формально. Рекомендації вказані не у повному обсязі - відсутні рекомендації по ФЛГ та ЕКГ обстеженню, направленню на консультації до лікарів суміжних спеціальностей. Виявлено не виконання функціональних обов'язків [PERSON] вказаних у посадовій інструкції лікаря-ендокринолога, а саме: п.2.9 - не проводилась організація та контроль якості проведення диспансерного нагляду хворих ендокринологічного профілю лікарями терапевтами, диспансеризація тяжких хворих проводиться формально; п.2.11 - у своїй роботі не дотримується принципів етики та деонтології; п.2.19 - ведення медичної документації не відповідає нормативам; п.2.13 - відсутня взаємодія з лікарями терапевтичного, неврологічного, хірургічного, офтальмологічного профілів; п.2.24 - не проводився аналіз захворювань та поширеності ендокринної патології по району, не розроблені заходи щодо профілактики захворювань органів ендокринної системи; п.2.28 - звіти про здійснену роботу міському ендокринологу здаються з пролонгацією встановлених строків. [PERSON] не під прийняв жодних мір по своєчасному усуненню зауважень, від написання пояснювальної записки відмовився. У зв'язку з вищевикладеним просить лікарю-ендокринологу [PERSON] винести дисциплінарне стягнення. 20.06.2013 року було складено акт відмови від дачі письмових пояснень лікаря-ендокринолога поліклініки [PERSON] на докладну записку заступника головного лікаря по поліклініці Михайлової Т.С. (а.с.63), відповідно до якої [PERSON] відмовився від дачі письмових пояснень. Відмова не мотивована. Рішенням міської медичної ради від 26.06.2013 року» про виконання завдань, передбачених загальнодержавною програмою «Цукровий діабет на 2009-2013рр» головним ендокринологом ГУЗ [PERSON] було виявлено ряд недоліків: 1) практично відсутнє диспансерний нагляд хворих з ускладненими формами цукрового діабету лікарями хірургами, окулістами, невропатологами; 2) у 50% випадках особам «групи риску» за розвитком захворювань на цукровий діабет не досліджується група крові; 3) у 75% випадків лікарями хірургами та окулістами не призначаються планове оздоровлення хворих цукровим діабетом в умовах денного стаціонару по показникам; 4) не виконуються у повному обсязі протоколи надання медичної допомоги по спеціалізації «ендокринологія», утверджені наказами МОЗ України від 12.05.2009 № 356: 30% хворих цукровим діабетом не оглядались щорічно хірургом, окулістом та невропатологом; в 25% випадках відсутні направлення лікарів-ендокринологів на консультації до вузьких спеціалістів хворих цукровим діабетом (міськлікарні №14, № 16, міська поліклініка №27); низький відсоток обслуговування хворих цукровим діабетом на глікозілірований гемоглобін - 48%, мікроальбумінурію 11% (міськлікарні № 16,17,18,21,24,25, міська поліклініка №27); при стаціонарному лікуванні у відділеннях терапевтичного профілю у хворих цукровим діабетом у 30% випадків відсутні консультації вузьких спеціалістів (міські лікарні № 16,17,21,25); 7) не організована робота кабінету «Діабетична стопа» у режимі роботи поліклініці у ЦМКЛ№16 (а.с. 58 та оборот). 01.07.2013 року було складено акт відмови від дачі письмових пояснень лікаря-ендокринолога поліклініки [PERSON] на докладну записку заступника головного лікаря по поліклініці Михайлової Т.С. (а.с.88), відповідно до якої [PERSON] відмовився від дачі письмових пояснень. Однак необхідно вважати вірною дату не 01.07.2013 року, а 02.07.2013 року відповідно до докладної записки (а.с.89) наданої Михайловою Т.С. Посилання позивача на те, що він не міг відмовитися від дачі письмових пояснень 02.07.2013 року у зв'язку з відпусткою, спростовуються тим, що 01.02.2013 року його не було на роботі у зв'язку з народження дитини відповідно до його пояснювальної записки (а.с.56) тому заяву на відпуску з 01.07.2013 року по 06.07.2013 була складена ним 02.07.2013 року та надана та зареєстрована на роботі у цей же день, про що свідчить відповідна відмітка (а.с.55). Відповідно до пояснень свідка Михайлової Т.С. 02.07.2013 року безпосередньо у лікарні в присутності її, зам. головного лікаря [PERSON] та головного лікаря Лобінцевої В.Г. позивач [PERSON] відмовився від дачі пояснень по факту неналежного виконання ним функіональних обов'язків. 16.07.2013 року ЦМКЛ № 16 м. Донецька було винесено наказ № 2 про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-ендокринолога [PERSON] за порушення вказані у доповідній, яку було складено 17.06.2013 року заступником головного лікаря по поліклініці ЦМКЛ№16 м. Донецька Михайлової Т.С. (а.с. 90-91). Місячний строк з дня виявлення проступку головним лікарем, який має право застосовувати стягнення, для застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] не сплинув відповідно до ст.148 КЗпП, оскільки головний лікар дізналась про проступок після складання 17.06.2013 року заступником головного лікаря по поліклініці ЦМКЛ№16 м. Донецька Михайлової Т.С. доповідної (а.с.59-63). Крім того, до цього місяця не зараховується час перебування [PERSON] у відпустці з 01.07.2013 по 06.07.2013 року, що підтверджується відповідною копією виписки з наказу (а.с.100). Позивач [PERSON] з вказаним наказом був ознайомлений, про що свідчить йог підпис на наказі від 17.07.2013 року на напис, що він з ним не згоден. У судовому засіданні позивачем не було надано належних доказів, що спростовують наявність зазначених у наказі підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за наказом № 2 від 16.07.2013 року та вказують на порушення процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності. У судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] знаходилась на обліку у лікаря ендокринолога з 2009 року, про що свідчить копія відповідної медичної картки (а.с.210,211). Відповідно до журналу обліку медичних препаратів (інсулін) (а.с.72,73) у кабінет ендокринолога [PERSON] було отримано інсулін «Інсуман-комбі» с.1F 110А, терміном придатності до 07.2013 року та інсуліну «Епайдра» с.1F 322B, терміном придатності до вересня 2013 року, що також не заперечував позивач. Відповідно до книги обліку медичних препаратів (інсулін) у кабінет ендокринолога (а.с.74) [PERSON] було видано інсулін-комб у 10 флаконах 31.07.2013 року, що підтверджується відповідним записом у медичній картці останньої (а.с.208). 03.08.2013 року [PERSON] викликала швидку допомогу за адресою свого мешкання, якою було виявлено в неї гіпогликемичний стан, що також підтверджується копією виписного епікризу № 3681 виданого Центральною міською клінічною лікарнею № 3 (а.с.214). 05.08.2013 року [PERSON] було госпіталізована на стаціонарне лікування, що підтверджується копією її медичної картки (а.с.209) та копією виписного епікризу № 3681 (а.с.214). На гарячу лінію МОЗ України 16.08.2013 року надійшла скарга [PERSON], 1950 року народження, яка мешкає за адресою [ADDRESS] працюючої у ЦМКЛ№3 м. Донецька, на халатне відношення лікаря-ендокринолога ЦМКЛ№16 м. Донецька [PERSON] при призначені їй інсуліну з простроченим терміном придатності (а.с.81). 02.09.2013 року було видано ЦМКЛ№16 м. Донецька наказ № 168 про створення комісії по службовому розслідуванню звернення [PERSON] (а.с.78). 02.09.2013 року комісією ЦМКЛ№16 м. Донецька була проведена перевірка інсулінів у кабінеті лікаря-ендокринолога [PERSON], яка проводилась у 10 год. 45 хв. та були виявлені наступні порушення: у наявності був препарат: Епайдра с. 17322В у кількості 4 флаконів на суму 1242 грн. отриманий від старшої медсестри [PERSON] 05.04.2013 року з простроченим терміном придатності до 09.2013 року; Уропресс с.60911 у кількості 10 флаконів на суму 935,00 грн. отриманий від ст. медичної сестри [PERSON] 04.12.2012 року з терміном придатності до 10.2013 року (а.с.102). У зв'язку з тим, що не було у повному обсязі проведена перевірка, то була призначена повторна перевірка своєчасного використання інсуліну лікарем ендокринологом [PERSON] у присутності [PERSON] Перевірка проводилась з 13 год. 10 хв. 02.09.2013 року. Під час перевірки було виявлено наступні порушення: 1) у наявності знаходився препарат Епайдра с.1F322B у кількості 4 флаконів з простроченим строком придатності до 09.2013 року на суму 1242,31 грн., котрий був отримало ЦМКЛ№16 20.08.2012 року накладної № 083040, передано ст..медсестрі поліклініки [PERSON] 22.08.2012 року накладної №571, передано у кабінет ендокринолога 05.04.2013 року. Препарат Епайдра своєчасно використано не було. 2) відповідно до записів журналу видачі інсулінів Інсуман комб 25 с.1F110Ф з терміном придатності до 01.07.2013 року у кількості 25 флаконів був видано з порушенням строків використання наступним хворим: 31.07.2013 року [PERSON], 31.07.2013 рок [PERSON], 31.07.2013 року [PERSON] Відповідно до бухгалтерського обліку цей препарат було отримано головною медсестрою [PERSON] 09.04.2012 року накладної №031968, передано у поліклініку ст. медсестрі [PERSON] 10.04.2012 року накладної №202, передано у кабінет ендокринолога [PERSON] 19.06.2013 року. Виявлені факти видачі цукровознижувалних препаратів з простроченим строком придатності є грубим порушенням ст. 21 Закону України « Про лікарські засоби» введений у дію постановою ВРУ у 1996 році, п.1.3. Наказу МОЗ 16.12.2003 року № 584 «про затвердження правил збереження та проведення контролю якості лікарських засобів у лікувально-профілактичних засобах» (а.с.101). Відповідно до доповідної записки 02.09.2013 року була проведена контрольна перевірка по фармакологічному контролю медичних препаратів отриманих по програмі «інсуліни дорослих» та «цукровий діабет». Під час перевірки було виявлено препарати з простроченим терміном придатності у кабінеті ендокринолога: Єпайдра 100 од/мл у флаконах, серія 1F 322B, термін придатності до 09.2013 року у кількості 4 флаконів. Флакони було вилучено з холодильника у «карантин» без права використання до особового розпорядження, про що особисто [PERSON] була проінформована медична сестра ендокринологічного кабінету [PERSON] у присутності старшої медсестри поліклініки [PERSON] (а.с.75). Відповідно до доповідної записки від 02.09.2013 року (а.с.103) комісією був складений акт перевірки інсулінів від 02.09.2013 року, який було надано лікарю [PERSON] для ознайомлення, однак у подальшому цей акт [PERSON] по сьогоднішній день повернуто не було. У зв'язку з чим на затвердження головному лікарю ЦМКЛ№16 м. Донецька було надано другий екземпляр. Згідно з пояснювальною запискою ст. медичної сестри [PERSON] вона видала лікарю-ендокринологу інсулін «Епайдра» з терміном придатності до 09.2013 року. Щомісяця з 25.04.2013 року при здачі звіту у бухгалтерію нагадувала лікарю [PERSON], що у цього лікарського засобу маленький строк придатності, на що чула у відповідь прохання не заважати йому (а.с.117,118). Згідно з пояснювальною медсестри [PERSON] (а.с.119) від 16.09.2013 року вона тимчасово працювала з 12.07.2013 року по 02.08.2013 року з лікарем-ендокринологом, видавала інсулін за призначенням лікаря [PERSON] 31.07.2013 року вона видала інсулін хворій [PERSON] та при цьому довела до відома лікаря, що термін придатності цього лікарського засобу до 07.2013 року, однак лікар пояснив, що навіть після сплину строку придатності цей препарат можливо ще й використовувати протягом 6 місяців. Вона погодилась та видала препарат. Пояснення від [PERSON] відібрані 16.09.2013 року, оскільки відповідно до виписки з наказу (а.с.122) вона у період з 02.09.2013 року по 13.09.2013 рік перебувала у відпустці. Відповідно до акту службового розслідування по зверненню [PERSON] (а.с.79-80) скарга пацієнтки [PERSON] на гарячу лінію МОЗ України обґрунтована. Факт видачі препарату інсулін інсуман комб 25 суспензія д/ін. 100 од/мл у флаконах с. 1F 110А терміном придатності до 01.07.2013 року хворій [PERSON], [PERSON] і [PERSON] підтвердився відповідно до перевірених амбулаторних карт та журналів видачі та обліку медичних препаратів. Диспансерна група хворих відповідно до ф.30 «Д» облік лікарем-ендокринологом не здійснюється у відповідності з вимогами п.3.3. наказу МОЗ України від 23.03.2011 року № 160 «Про забезпечення хворих на цукровий діабет лікарськими засобами та виробами медичного призначення» критерії оцінки ефективності лікування лікарськими засобами не проводилась відповідно до п.1.2. цього наказу У перевірених амбулаторних диспансерних хворих огляд носив формальний характер. Скарги не деталізовані, не збирається у повному обсязі анамнез, у цілому ряді випадків цукровознижувальні препарати виписуються без огляду, лише констатація виписаного препарату. Відповідно до скарги заявниці були порушені етика та деонтологія під час проведення її прийому. Відсутній контроль за діями призначених препаратів та рівня глікозилированого гемоглобіна відповідно до клінічного протоколу затвердженого наказом МОЗ України від 12.05.2009 року № 356 « про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «Ендокринологія». Халатність та відсутність контролю лікаря-ендокринолога за видачею й цукровознижувальних препаратів Епайдр 100 од/мл у флаконах у кількості 4 штук, терміном придатності до 09.2013 року призвела до нанесення матеріального збитку лікарні. 03.09.2013 року хвора [PERSON] повторно звернулась зі скаргою до ЦМКЛ№16 м. Донецька (а.с.76) на халатне ставлення лікаря-ендокринолога [PERSON] до неї. 04.09.2013 року [PERSON] надав свої письмові пояснення по скарзі [PERSON] (а.с.18-19), відповідно до якої 31.07.2013 року на прийомі у медичній картці [PERSON] він відмітив про необхідність видати інсулін. Усім без виключення пацієнтам видає інсулін, відповідно до його призначення, вказаного у медичній картці, сестра ендокринологічного кабінету, він препарати пацієнтам не надає. На час видачі хворій інсуліні, у кабінеті не було простроченого інсуліну. Відповідно до прийнятих норм, інсулін не втрачає своїх якостей продовж 6 місяців після сплину строку придатності, тому при правильному його використанні і дотриманні усіх вимог, передбачених інструкцією до даного медичного препарату, а також його призначень, ніяких побічних ефектів не могло бути. 05.08.2013 року він дізнався про те, що зранку вона ввела інсулін шприцом на 40 од/мл, тоді як їй було призначено використовувати шприц 100 од., після чого вона не поїла, що й призвело до гіпоглікемичного стану. Тому вважає, що лише безвідповідальне відношення хворої [PERSON] призвело до настання цих наслідків. Відповідно до абз.14 ч.2 ст.2 Закону України "Про лікарські засоби" від 04.04.1996 № 123/96-ВР термін придатності лікарських засобів - час, протягом якого лікарський засіб не втрачає своєї якості за умови зберігання відповідно до вимог нормативно-технічної документації. Згідно частин 1-3 ст.21 зазначеного Закону реалізація (відпуск) лікарських засобів громадянам здійснюється за рецептами та без рецептів лікарів. Забороняється реалізація (відпуск) громадянам неякісних лікарських засобів або таких, термін придатності яких минув або на які відсутній сертифікат якості, що видається виробником. Реалізація (відпуск) громадянам лікарських засобів за рецептом лікаря здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я. У листі Державної служби з лікарських засобів у Донецькій області роз'яснено, що під терміном придатності лікарських засобів розуміють період, протягом якого вони повинні повністю зберігати свою терапевтичну активність, нешкідливість і за рівнем якісних і кількісних характеристик відповідати вимогам Аналітичної Нормативної Документації (АНД), відповідно до якої були випущені і зберігалися за умовами, передбаченими АНД. Якщо на упаковці вказано «вжити до 07.2013» без зазначення дати, то його застосування має бути закінчено до 01.07.2013 р. (а.с.184). Відповідно до п.1.5. наказу МОЗ від 16.12.2003 року № 584 "Про затвердження Правил зберігання та проведення контролю якості лікарських засобів у лікувально-профілактичних закладах" забороняється медичне використання неякісних, фальсифікованих лікарських засобів, термін придатності яких минув, лікарських засобів, що не зареєстровані в Україні, та без сертифікатів якості, що видаються виробниками. Відповідно до п.3.2. наказу МОЗ від 08.07.2004 року № 349 «Про затвердження правил утилізації та знищення неякісних лікарських засовів» забороняється подовження терміну придатності лікарських засобів з будь-яких підстав, крім випадків, передбачених чинним законодавством, що також підтверджується листом Державної служби з лікарських засобів у Донецькій області (а.с.184). Відповідно до п. 2.5 розділу 2 посадової інструкції старшої медичної сестри поліклінічного відділення ЦМКЛ№16 м. Донецька [PERSON] (а.с.141-146) у її обов'язки входить: одержувати від головної медичної сестри лікарні лікарські засоби, предмети медичного призначення та медичне обладнання з подальшим їх розподілом і видачею в підрозділи та кабінети поліклініки. Відповідно до п.2.6 розділу 2 посадової інструкції головної медичної сестри ЦМКЛ№16 м. Донецька [PERSON] (а.с.148-154) у її обов'язки входять: забезпечує одержання, облік, зберігання, видачу лікарських препаратів та матеріалів, в тому числі отруйних і сильнодіючих лікарських засобів, які находять до лікарні від постачальників. Є уповноваженою особою за проведення вхідного контролю якості лікарських засобів. Суд приходить до висновку, що головна та старша медсестри відповідальні за лікарські засоби на стадії їх отримання, розподілу і видачі в підрозділи та кабінети поліклініки. Відповідно до п.9 розділу 5 посадової інструкції медичної сестри ендокринологічного кабінету терапевтичного поліклінічного відділення №1 ЦМКЛ№16 м. Донецька [PERSON] (а.с.164-166) до її обов'язків зокрема входить під контролем лікаря одержувати у старшої мед.сестри поліклініки інсулін і видавати його інсулінозалежним хворим, вести журнал обліку одержання і видачі інсуліну. Відповідно до п.2.27 розділу 2 посадової інструкції лікаря-ендокринолога [PERSON] (а.с.93-95) у його обов'язки входить: керувати роботою підпорядкованого середнього медичного персоналу. Головним лікарем ЦМКЛ№16 м. Донецька Лобінцевою В.Г. було видано наказ № 3 від 10.09.2013 року (а.с.85), відповідно до якого були виявлені наступні порушення: 1) скарга [PERSON] на гарячу лінію МОЗ України є обґрунтованою; 2) факт видачі препарату інсуліну Інсуман комб 25 суспензія д/ін. 100 од/мл у флаконах серії IF 110A терміном придатності до 01.07.2013 року хворій [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердилось відповідно до перевірених амбулаторних карт та журналів видачі та обліку медикаментів; 3) диспансерна група хворих відповідно до ф.30 «Д» обліку лікарем-ендокринологом не ведеться у відповідності з п.3.3. наказу МОЗ України від 23.03.2011 року № 160 «Про забезпечення хворих на цукровий діабет лікарськими засобами та виробами медичного призначення, критерії оцінки ефективності лікування лікарськими препаратами не проводиться відповідно до п.1.2 даного наказу; 4) у перевірених амбулаторних карт диспансерних хворих огляд носив формальний характер. Скарги не деталізовані, не збирається у повному обсязі анамнез, у цілому ряді випадків цукровознижувальні препарати виписувалися без огляду, тільки констатація виписаного препарату (хворі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інші); 5) відсутній контроль за діями призначених препаратів та рівня глікозілірованого гемоглобіну у відповідності з клінічним протоколом, утвердженим наказом МОЗ України від 12.05.2009 року № 356 «Про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціалізацією «Ендокринологія»; 6) халатність та відсутність контролю лікаря-ендокринолога [PERSON] за видачею цукровознижувальних препаратів Епайдер 100 од/мл у флаконах с.IE322B, 4 флакону терміном придатності до 09.2013 року призвела до заподіяння матеріального збитку лікарні. Згідно з цим наказом [PERSON] - лікарю-ендокринологу поліклініки, за халатне відношення до своїх службових обов'язків, які призвели до видачі простроченого інсуліну хворим: [PERSON], [PERSON], [PERSON] - оголосити догану. [PERSON] - лікарю-ендокринологу поліклініки, за зберігання у кабінеті ендокринолога препаратів інсуліну з простроченим терміном придатності на суму 1242 грн., притягнути до матеріальної відповідальності. [PERSON] - головному бухгалтеру, провести утримання з заробітної плати лікаря-ендокринолога [PERSON] суму спричиненого збитку у розмірі 1242 грн., але не більше середнього місячного заробітку. Михайловій Т.С. - заступнику головного лікаря по поліклініці: від коректувати посадову інструкцію лікаря-ендокринолога [PERSON] з обов'язковим внесенням відповідальності за обґрунтованість видачі раціонального використання і термін придатності інсуліну, а також правильність ведення медичної документації по обліку та видачі інсуліну хворим, у відповідності з наказами та інструкціями МОЗ України; підготувати проект наказу про порядок оформлення заявок у 3-х екземплярах на необхідність інсуліну, документальне відображення отримання, облік (кількість, термін придатності) та видачі препаратів диспансерним хворим; видачу систем та наборів для з'ясування рівня глюкози крові здійснювати комісійно, у відповідності з медичними показниками хворого. При складанні наказу № 3 від 10.09.2013 року при зазначені серії препарату «Епайдра» 100 од/мл у флаконах була допущена механічна помилка та вказана серія 1Е 322 В замість правильної 1F 322 В, що підтверджується доповідною запискою Михайлової Т.С.(а.с.87). У зв'язку з чим було видано наказ від 16.09.2013 року про внесення змін у наказ № 3 від 10.09.2013 року «про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-ендокринолога [PERSON]», відповідно до якого необхідно вважати правильною серію препарату «Епайдра» - 100 од/мл у флаконах 1F 322 В замість 1Е 322 В (а.с.86) Відповідно до довідки (а.с.212) адміністрацією ЦМКЛ№ 16 м. Донецька було утримано з заробітної плати [PERSON] 1242,00 грн., що утворилась у результаті списання інсуліну Епайдра серії 1F322B у кількості 4 флаконів по ціні 310,58 грн. на суму 1242,31 грн. Як вбачається з довідки про доходи [PERSON], останній за період часу з 01.10.2013 року по 30.11.2013 року, тобто на час здійснення притягнення останнього до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, його середня заробітна плата складала 1926,40 грн.(а.с.213). Згідно з копією платіжного доручення №2602 від 27 вересня 2013 року стягнуті з [PERSON] кошти у сумі 1242,00 грн. відповідно до наказу № 3 від 10.09.2013 року були перераховані у дохід держави (а.с.70). 13.09.2013 року відбулась оперативна нарада, про що було складено протокол оперативної наради (а.с.96-99), під час якої лікарю-ендокринологу [PERSON] було надано слово, однак він відмовився давати будь-які пояснення, вів себе зухвало та заявив, що він не згоден з наказом та нормативні документи і клінічні протоколи по лікуванню хворих з цукровим діабетом затверджені МОЗ України не існують, у видачі прострочених препаратів інсуліну «Інсуман комб» винна медична сестра кабінету, а його роботу слід визнати задовільною, а також було прийнято рішення роботу лікаря-ендокринолога [PERSON] визнати незадовільною, наказ про винесення [PERSON] та притягнення його до відшкодування матеріального збитку обґрунтованим. Допитана су судовому засіданні у якості свідка Михайлова Т.С. суду пояснила, що вона працює з 2012 року на посаді року заступником головного лікаря по поліклініці ЦМКЛ№16 м. Донецька та позивач є у неї у підпорядкуванні. 12.06.2013 була перевірка міським ендокринологом. Результати перевірки були повідомлені їй: буда відсутня документація та журнали, не ведеться робота по програмі « цукровий діабет». Ці недоліки були виявлені нею та міським ендокринологом. У зв'язку з чим нею була складена доповідна записка від 17.06.2013 року та передана Бухтіяровій. 12.06.2013 року та 20.06.2013 позивачу була надана можливість надати свої письмові пояснення, але ін. відмовлявся. 02.07.2013 року [PERSON] знову відмовився від надання пояснень з цього приводу у присутності головного лікаря, неї та [PERSON]. Під час перевірки міським ендокринологом була присутня, так як у її обов'язки входить контроль. Про перевірку вона дізналась 11.06.2013 року. 05.08.2013 року [PERSON] звернулась до неї уся у сльозах, бо позивач відмовляв їй у госпіталізації та розповіла про те, що позивач видав їй прострочений інсулін більш ніж на 1 місяць. Після чого вона наказала позивачу видати хворій новий інсулін та госпіталізувати хвору. [PERSON] не роз'яснив [PERSON] стосовно приймання їжі під час використання цих ліків. У обов'язки лікаря входить назначати ліки, давати розпорядження медичній сестрі на видачу ліків та контролює саму видачу. Про те що у кабінеті едокринолога був прострочений інсулін, медична сестра повідомляла позивача. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона працює завідувачем відділу профілактики та лікування ВІЛ та СНІДУ поліклініки ЦМКЛ№16 м. Донецька, з 12.08.2013 року по 15.09.2013 року вона виконувала обов'язки заступника головного лікаря. 02.09.2013 року вони отримали повідомлення з гарячої лінії МОЗ України про скаргу [PERSON] на лікаря [PERSON]. На підставі наказу № 168 від 02.09.2013 року була створена комісія за фактом перевірки обставин, які викладені у звернені [PERSON], була призначена головою цієї комісії. У ході перевірки у індивідуальній амбулаторній карті хворої [PERSON], у щоденнику огляду та нагляду станом на 31.07.2013 року, лікарем-ендокринологом [PERSON] скарги пацієнтки не деталізовані, анамнез захворювання не вказано, діагноз не уточено, з 2009 року повністю відсутні відмітки про проведення [PERSON] бесід з хворою про спосіб введення інсуліну, підборі інсулінових шприців, правильному харчуванні при призначенні інсулінотерапії, заходах самодопомоги при виникненні гіпоглікемичного стану. У амбулаторній картці [PERSON] та у журналі видачі інсулінів у ендокринологічному кабінеті зафіксовано факт призначення та видачі по розпорядженню позивача 31.07.2013 року інсуліна «Інсуман комбі 25», суспензіі для ін'єкції 100 од/мл у флаконах с. 1F 110А терміном придатності до 07.2013 року у кількості 10 флаконів, при потребі хворої 2 флакони на місяць. Також у журналі є запис про видачу цього ж препарату того ж дня хворим [PERSON] та [PERSON] При проведенні перевірки інсулінів у кабінеті ендокринолога було виявлено прострочений інсулін «Епайдра» у кількості 4 флакона на сума 1241,00 грн. після проведення перевірки цей акт було надано позивачу для ознайомлення, однак, він повернутий не був у зв'язку з чим було складено новий акт. Головний лікар не затвердив цей акт, тому було проведено додатковий акт з приєднанням поперечного. Крім того, 02.09.2013 року члени комісії відвідали на дому хвору [PERSON] Після від лікаря було отримано пояснювальну, а 06.09.2013 року членами комісії було складено акт службового розслідування та надано керівництву лікарні. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона працює завідувачем терапевтичного відділення ЦМКЛ№16 м. Донецька. 02.09.2013 року вони отримали повідомлення з гарячої лінії МОЗ України про скаргу [PERSON] на лікаря [PERSON]. На підставі наказу № 168 від 02.09.2013 року була створена комісія за фактом перевірки обставин, які викладені у звернені [PERSON], була призначена членом цієї комісії. У ході перевірки у індивідуальній амбулаторній карті хворої [PERSON], у щоденнику огляду та нагляду станом на 31.07.2013 року, лікарем-ендокринологом [PERSON] скарги пацієнтки не деталізовані, анамнез захворювання не вказано, діагноз не уточено, з 2009 року повністю відсутні відмітки про проведення [PERSON] бесід з хворою про спосіб введення інсуліну, підборі інсулінових шприців, правильному харчуванні при призначенні інсулінотерапії, заходах самодопомоги при виникненні гіпоглікемичного стану. У амбулаторній картці [PERSON] та у журналі видачі інсулінів у ендокринологічному кабінеті зафіксовано факт призначення та видачі по розпорядженню позивача 31.07.2013 року інсуліна «Інсуман комбі 25», суспензіі для ін'єкції 100 од/мл у флаконах с. 1F 110А терміном придатності до 07.2013 року у кількості 10 флаконів, при потребі хворої 2 флакони на місяць. Також у журналі є запис про видачу цього ж препарату того ж дня хворим [PERSON] та [PERSON] При проведенні перевірки інсулінів у кабінеті ендокринолога було виявлено прострочений інсулін «Епайдра» у кількості 4 флакона на сума 1241,00 грн. після проведення перевірки цей акт було надано позивачу для ознайомлення, однак, він повернутий не був у зв'язку з чим було складено новий акт. Головний лікар не затвердив цей акт, тому було проведено додатковий акт з приєднанням поперечного. Крім того, 02.09.2013 року члени комісії відвідали на дому хвору [PERSON] Після від лікаря було отримано пояснювальну, а 06.09.2013 року членами комісії було складено акт службового розслідування та надано керівництву лікарні. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є пацієнткою лікаря-ендокринолога [PERSON] 31.07.2013 року у кабінеті лікаря-ендокринолога [PERSON] отримала інсулін «Інсуман комбі 25» у кількості 10 флаконів, які лікар особисто поклав до її сумки, оскільки вона почувала себе дуже погано. 03.08.2013 року вона вдома зробила укол, їй стало погано у зв'язку з чим її чоловік викликав швидку допомогу. Лікарям показала упаковку ліків та дізналась від них, що інсулін з простроченим терміном зберігання. 05.08.2013 року приїхала на прийом до позивача та сказала йому, що їй треба направити на стаціонарне лікування. На що лікар відмовив. Їй довелось звернутися до Михайлової Т.С. Вже після розпорядження Михайлової Т.С. лікар направив [PERSON] її на стаціонарне лікування. Через 10 днів вона знову прийшла на прийом до позивача, який знову її не обстежив та не роз'яснив нічого та надав 10 флаконів інсуліну. Під час ін'єкцій вона користувалася лише шприцом 100 од/мл. Крім того, відмітила халатне відношення позивача до його професійних обов'язків і те, що по сьогоднішній день відношення позивача до неї не змінилося, у зв'язку з чим вона звернулась зі скаргою до МОЗ України та до керівництва лікарні, щоб його притягли до відповідальності. У судовому засіданні було оглянуто упаковку з флаконами «Інсуман комбі 25», виданий хворій [PERSON] позивачем [PERSON], з якого вбачається, що термін придатності цього лікарського засобу до « 07.2013 року». Враховуючи встановлені обставини у справі та проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що саме винні дії лікаря [PERSON], який достовірно знав про наявність у його кабінеті прострочених лікарських препаратів, призвели до видачі пацієнтам лікарських засобів, термін придатності якого минув, та завдання збитків шляхом бездіяльності щодо недопущення зберігання лікарських препаратів до закінчення терміну їх придатності. Саме [PERSON] повинен був і міг оцінити, що у нього в кабінеті багато лікарських препаратів, строк придатності який скоро закінчиться, і він не зможе весь запас даних лікарських препаратів видати своїм пацієнтам відповідно до їх потреб. [PERSON] повинен був завчасно повідомити про це керівництво лікарні, яке б після цього повинно було вчинити дії для перерозподілу даних лікарських препаратів між іншими лікарнями. Суд погоджується з висновками наказу № 3 від 10.09.2013 року, виданого головного лікаря ЦМКЛ№16 м. Донецька Лобінцевою В.Г. щодо притягнення [PERSON] до дисциплінарної та матеріальної відповідальності. У судовому засіданні позивачем не було надано належних доказів, що спростовують наявність зазначених у наказі підстав для притягнення його до дисциплінарної та матеріальної відповідальності за наказом № 3 від 10.09.2013 року та вказують на порушення процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до частини 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 277 ЦК України встановлено, що особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до роз'яснень пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі - Постанова) у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішення про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. Відповідно до абз.1 п.11 зазначеної Постанови відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Крім того, суд не вправі зобов'язувати відповідача (так і його посадову чи службову особу) вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України (абз.2 п.26 Постанови). Оскільки інформація, на недостовірність якої вказує позивач, міститься у наказах про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання трудових обов'язків, і була підставою для застосування цього стягнення, вона може бути спростована лише в порядку, встановленому трудовим законодавством, тобто шляхом пред'явлення позову про визнання незаконними наказів у порядку глави XV КЗпП України (ст. 150 КЗпП України). За таких обставин суд вважав, що права позивача (на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації) не підлягають захисту способами, передбаченими ст. ст. 16, 277, 297, 299 ЦК України. На підставі ст.ст. 132, 147-150 КЗпП України, п.1.5. наказу МОЗ від 16.12.2003 року № 584 "Про затвердження Правил зберігання та проведення контролю якості лікарських засобів у лікувально-профілактичних закладах", п.3.2. наказу МОЗ від 08.07.2004 року № 349 «Про затвердження правил утилізації та знищення неякісних лікарських засобів», абз.14 ч.2 ст.2, частини 1-3 ст.21 Закону України "Про лікарські засоби" від 04.04.1996 № 123/96-ВР, ст. ст. 3, 4, 16, 277, 297, 299 ЦК України

Outcome: dismissed