Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального закладу „Нікопольська центральна районна лікарня" Дніпропетровської обласної ради" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що з 22.04.2013 року по 08.05.2013 року він перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ „Нікопольська центральна районна лікарня" Дніпропетровської обласної ради". По закінченню лікування йому було видано листок непрацездатності серія АГЕ № 683836. Однак, рішенням Комісії із соціального страхування Апарату Верховної Ради України листок непрацездатності був визнаний необґрунтовано виданим. Наслідком такого рішення комісії із соціального страхування стала неоплата цього листка непрацездатності ні роботодавцем, ні відповідним робочим органом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Йому повідомили, що основною причиною прийняття такого рішення стало те, що на момент видачі йому листка непрацездатності відповідач не мав ліцензії МОЗ України та не мав права приймати, лікувати пацієнтів та видавати листки непрацездатності. 26.02.2014 року позивач надав заяву про зміну підстав позову, де посилаючись на ті ж самі обставини, зазначив, що підставою для відмови в оплаті листка непрацездатності стала також довідка за результатами перевірки обґрунтованості видачі та правильності заповнення листка непрацездатності. Згідно цієї довідки були виявлені наступні порушення: 1. ведення пацієнта в порушення вимог Наказу МОЗ України від 17.08.2007 року. 2. порушення відповідачем при веденні пацієнта п.п.1.10, 1.11, 1.7, 2.5 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом МОЗ України від 13.11.2001 року № 455. 3. порушення відповідачем при веденні пацієнта п.п.5.1.4, 5.1.5, 5.2.8, 5.3.3 Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого Наказом МОЗ України від 09.04.2008 року № 189. 4. перевищення при веденні пацієнта середніх термінів тимчасової непрацездатності по даній нозології. Відповідно до висновку комісії листок непрацездатності був виданий необґрунтовано і йому було відмовлено в призначені по ньому допомоги, що підтверджує причинно-наслідковий зв"язок між діями лікарні, порушеннями, допущеними з боку лікарів при ведені пацієнта. Вважає, що утримання його на лікарняному, призначення лікування, видача листка непрацездатності, а потім численні порушення, допущені при веденні пацієнта, визнання цього листка непрацездатності необґрунтовано виданим, порушили його право на отримання допомоги з тимчасової втрати працездатності. Крім того, йому завдано і моральної шкоди. В виданому йому листку непрацездатності зазначено повний діагноз без кодифікації, в той час, як первинний та заключний діагнози та шифр МКХ-10 вказуються тільки за письмовою згодою хворого. Наслідком таких дій, як розголошення діагнозу та необґрунтована видача листка непрацездатності, стало приниження його честі та гідності, що відобразилося на його діловій репутації. Його роботодавець та співробітники мають сумніви щодо його порядності та чесності, підірвано довіру до нього, оскільки він надав листок непрацездатності, який є необґрунтовано виданим. З боку співробітників він чув насміхи та глузування з приводу того, що він „хворий на голову". Все це призвело до тривалих глибоких моральних страждань. Просив стягнути з Комунального закладу „Нікопольська центральна районна лікарня" Дніпропетровської обласної ради" на його користь матеріальну шкоду в сумі 4 352 грн. 58 коп., моральну шкоду в сумі 21 000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала. Представник відповідача позовні вимоги не визнала і пояснила, що ніякого розпорядження власника КЗ „Нікопольська центральна районна лікарня" Дніпропетровської обласної ради" чи вищих органів системи охорони здоров"я про тимчасове чи повне припинення роботи лікарні не було, що дає право закладу право виконувати свої функції. Крім того, в результаті перевірки було встановлено, що позивач з 20.11.2012 року по 19.04.2013 року знаходився в різних лікувальних закладах в містах Києві та Нікополі з приводу різних хвороб. 22.04.2013 року позивач був госпіталізований до ЦРЛ у неврологічне відділення. Зі слів хворого за останні 6 місяців на амбулаторному та стаціонарному лікуванні по листку непрацездатності він не перебував. Таким чином позивач надав неправдиву інформацію лікарю, що призвело до порушення порядку видачі листка тимчасової непрацездатності. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як встановлено в судовому засіданні позивач з 22.04.2013 року по 08.05.2013 року перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ „Нікопольська центральна районна лікарня" Дніпропетровської обласної ради". По закінченню лікування йому було видано листок непрацездатності серія АГЕ № 683836 (а.с.7). Однак, рішенням Комісії із соціального страхування Апарату Верховної Ради України листок непрацездатності був визнаний необґрунтовано виданим, що підтверджується листом голови Комісії (а.с.9), протоколом № 25 засідання Комісії із соціального страхування Апарату Верховної Ради України від 21.10.2013 року (а.с.68-70). Згідно цього протоколу листок непрацездатності № 683836 на ім."я [PERSON], виданий КЗ „Нікопольська центральна районна лікарня ДОР", визнаний в результаті ретельного вивчення первинної медичної документації як такий, що виданий необґрунтовано. Наслідком такого рішення комісії із соціального страхування стала неоплата позивачу цього листка непрацездатності ні роботодавцем, ні відповідним робочим органом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Згідно довідки за результатами перевірки обґрунтованості видачі та правильності заповнення листка непрацездатності, проведеної 11 жовтня 2013 року відповідно до наказу Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, були встановлені наступні порушення: ведення пацієнта в порушення вимог Наказу № 487 МОЗ України від 17.08.2007 року, а саме по клінічному протоколу середня тривалість лікування захворювання у стаціонарі (хворих з наслідками ЧМТ) залежить від стану хворого - від 7 до 12 днів. [PERSON] перебував на лікарняному в стаціонарі з 22.04.2013 року по 08.05.2013 року включно. Тобто мало місце перевищення при веденні пацієнта середніх термінів тимчасової непрацездатності по даній нозології. Порушення пп1.7 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян від 13.11.2001 року, згідно якого видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюється тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем, про що робиться відповідний запис у медичній картці. Порушення відповідачем при веденні пацієнта п.п.1.10, 1.11, 1.7, 2.5 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом МОЗ України від 13.11.2001 року № 455. Як вбачається з виписки з історії хвороби місце роботи позивача зазначено Апарат Верховної Ради України, а місце проживання м. Київ (а.с.83). Згідно п.1.10 вказаної інструкції особам, у яких тимчасова непрацездатність настала поза постійним місцем проживання і роботи, листок непрацездатності (довідка) видається за місцем їх тимчасового перебування з дозволу головного лікаря. Представник відповідача в цій частині пояснила, що листок непрацездатності не підписаний головним лікарем, а підписаний іншим лікарем, який міг виконувати обов"язки головного лікаря на час його відсутності. Суд не може прийняти до уваги ці твердження, оскільки з пояснень представника відповідача наказу про покладення обов"язків головного лікаря на іншу особу не має і в цей день головний лікар у відрядженні не перебував. Порушення відповідачем при веденні пацієнта п.п.5.1.4, 5.1.5, 5.2.8, 5.3.3 Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого Наказом МОЗ України від 09.04.2008 року № 189. Як зазначено в довідці, відсутнє документальне підтвердження про перенесену ЧТМ в 2008 році, встановлений діагноз: наслідки ЧМТ, струс головного мозку (2008р. зі слів хворого). З урахуванням виявлених порушень комісія прийшла до висновку, що пацієнт був працездатним та листок непрацездатності був виданий [PERSON] необґрунтовано по хронічному захворюванню без об"єктивних ознак загострення (а.с.41-44). Таким чином суд вважає, що позивач був безпідставно госпіталізований лікарем до КЗ „Нікопольська центральна районна лікарня ДОР" де перебував на стаціонарному лікуванні з 22.04.2013 року по 08.05.2013 року. Згідно виписки з історії хвороби та медичної карти стаціонарного хворого, оглянутої в судовому засіданні, лікар визначив стан хворого, як середньої тяжкості та прийняв рішення про госпіталізацію. Позивач проходив необхідні обстеження, здавав аналізи, приймав лікування (а.с.8). Як пояснила представник відповідача в цій частині, позивач був хворий, а безпідставність видачі листка непрацездатності викликана тільки тим, що він дав неправдиві відомості про перебування на лікуванні в інших лікарнях. Суд вважає, що ці твердження спростовуються результатами перевірки, викладеними в вище зазначеній довідці комісії, де зазначені всі порушення відповідача при видачі листка непрацездатності. Крім того, в виписці з історії хвороби, яка була видана позивачу (а.с.8), не зазначено, що „ зі слів хворого за останні 6 місяців на амбулаторному та стаціонарному лікуванні по листку непрацездатності не знаходився". Разом з тим, при огляді медичної карти стаціонарного хворого, у виписці такий запис є і ця виписка відрізняється від виписки, виданої позивачу (а.с.8,83). Враховуючи, що видача та належне оформлення листка непрацездатності - це обов"язок лікарів, суд вважає, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки вище викладені обставини відобразилися на його діловій репутації, підірвали довіру до нього, оскільки листок непрацездатності був визнаний як необґрунтовано виданий, що принизило честь та гідність позивача, призвело до душевних страждань. З урахуванням принципів розумності та справедливості суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в цій частині частково в сумі 1 000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial