Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

08.04.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10015/0358 філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі- ПАТ "Державний Ощадбанк"), в якому просить визнати недійсним договір поруки №911 укладений 26.06.2008 року від його імені з ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10015/0358 філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 26.06.2008 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10015/0358 філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" було укладено кредитний договір № 911, за умовами якого Банк надав [PERSON] 16000,00 грн. Зазначене зобов'язання було забезпечене договором поруки № 911 від 26.06.2008 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10015/0358 філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк". Враховуючи, що позивач не підписував вказану угоду, він звернувся до суду з відповідним позовом. Треті особи- [PERSON], [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з"явилися повторно, заперечень на позов не надали . У судовому засіданні позивач та його представник, який діяв на підставі довіреності (а.с.30), повністю підтримали вимоги та просили суд задовольнити їх з підстав викладених у позові. Суду пояснив позивач , що він взагалі не знає громадянина [PERSON], а тому він не міг бути його поручителем по банківському кредиту. На той час його донька працювала в банку, і можливо вона знала цього громадянина, однак він не має до цього ніякого відношення , договір поруки не підписував. Представник відповідача, Сотникова Л.П., яка діяла на підставі довіреності, у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог та зазначила, що позивач безпідставно намагається ухилитись від виконання умов договору поруки. Суд вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання договору поруки недійсним слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.06.2008 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10015/0358 філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" було укладено кредитний договір №911, за умовами якого Банк надав [PERSON] 16000,00 грн. В забезпечення виконання умов кредитного договору, між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10015/0358 філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" було укладено Договір поруки № 911 від 26.06.2008 року (а.с.10). Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.06.2013 року по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання стосовного належності позивачу підпису в договорі поруки №911 від 26.06.2008 року. Згідно Висновку судово-почеркознавчої експертизи №4018/02 від 25.11.2013 року (а.с. 87-90) було встановлено, що підпис від імені [PERSON] у наданому на експертизу договорі поруки виконаний не самим [PERSON], а іншою особою (особами) з наслідуванням підпису (підписам) [PERSON] Загальні підстави визнання договору недійсним та застосування правових наслідків визнання його недійсним передбачені статтями 203, 215 Цивільного кодексу України. Так відповідно до ст. 215 ЦК України, передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зі змісту ст. 203 ЦК України вбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закон; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зі змісту ст. 638 ЦК України, вбачається, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), що встановлено ч.2 ст.207 ЦК України. Також відповідно до ст. 546 ЦК України вбачається, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 547 ЦК України, передбачена обов'язкова письмова форма правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання. В зазначеній статті також говориться, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Зі змісту п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вбачається, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Заявлення вимог про визнання правочину неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Таким чином, з урахування висновку судової експертизи, пояснень позивача, який зазначив, що договір не підписував, враховуючи вимоги діючого законодавства, щодо письмової форми договору поруки та обов'язкового підписання його сторонами, суд прийшов до висновку, що між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10015/0358 філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" договір поруки не укладався, у сторін по справі не виникло будь-яких прав та обов'язків стосовно один одного, отже відсутні правові підстави для визнання оскаржуваного договору недійсним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed