Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, який мотивовано тим, що між сторонами 29.12.1991 року укладений шлюб. Під час перебування сторін у шлюбі, за спільні сімейні кошти, ними було придбано автомобіль марки "MAN 23.414", 2000 року випуску, тип кузову - бортовий-с, № шасі [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] та автомобіль марки "ВАЗ-211540-120-20", 2008 року випуску, тип кузову - легковий седан-в, № шасі [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], які зареєстровані за відповідачем. Вважаючи зазначені транспортні засоби спільним майном подружжя, позивач просить суд розділити спільне майно подружжя, шляхом визнання за нею права власності на автомобіль марки "ВАЗ-211540-120-20". В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з'явились, проте до суду надійшла заява представника позивача - [PERSON] про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій останній зазначив, що позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, проте 22.05.2014 року до суду надійшла його заява про визнання вимог позову, з проханням провести розгляд справи у його відсутність. Судом по справі встановлені факти та відповідні ним правовідносини: Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст.ст. 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення, для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. п. 23 та 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя,наявне у нього на час розгляду справи,та те,що знаходиться у третіх осіб. У відповідності до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, яка згідно ч. 1 ст. 27 СК України встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя. Згідно свідоцтва про укладання шлюбу, виданим відділом записів актів громадського стану виконавчого комітету Вінницької міської ради 29.12.1991 року, 29.12.1991 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який був зареєстрований відділом записів актів громадського стану виконавчого комітету Вінницької міської ради за актовим записом № 3733. В порядку, передбаченому ст. 35 СК України, при реєстрації шлюбу [PERSON] обрала прізвище [PERSON]. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Вінницьким МРЕВ ВДАЇ УМВС України у Вінницький області, з 29.11.2007 року відповідачу належить на праві власності автомобіль марки "MAN 23.414", 2000 року випуску, тип кузову - бортовий-с, № шасі [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], і згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Вінницьким МРЕВ ВДАЇ УМВС України у Вінницький області, з 03.07.2008 року відповідачу належить на праві власності автомобіль марки "ВАЗ-211540-120-20", 2008 року випуску, тип кузову - легковий седан-в, № шасі [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], таким чином судом встановлено факт придбання вказаних транспортних засобів в період шлюбу. Відповідачем не надано доказів того, що для придбання вказаних транспортних засобів ним було використано кошти, які належали йому особисто, а тому суд приходить до висновку про те, що зазначені транспортні засоби придбані за спільні сімейні кошти та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя позивача та відповідача. Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суду не надано доказів укладання шлюбного договору або існування будь-яких домовленостей між сторонами щодо часток у спільному майні подружжя. Разом з тим, у відповідності до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, а речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. У відповідності до ст. 183 ЦК України транспортний засіб, щодо якого заявлено вимогу про поділ є неподільною річчю, а інший транспортний засіб використовується відповідачем у своєї господарської діяльності, а тому суд приходить до висновку щодо задоволення заявленого позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved