Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк "Надра" звернулось до суду з позовними вимогами в яких просить стягнути з відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку борг за кредитним договором № 870119/ФЛ від 31.07.2008 року в розмірі 216 564 доларів США 98 центів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачі не виконали прийняті на себе зобов'язання по кредитному договору та договорам поруки, внаслідок чого у відповідачів виникла перед Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Надра" заборгованість у розмірі зазначеному вище. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. Під час розгляду справи [PERSON] подала зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" в якому просить визнати договір поруки № 870119/ФЛ-П2 - недійсним з тих підстав, що вона його не підписувала, а отже він суперечить вимогам ст. 203 ЦК України. У судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" Якимець Л.Р. заявлені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти зустрічного позову заперечувала. Представник [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні, яке відбулося 29.11.2013 року, проти первісного позову заперечував, зазначав, що [PERSON] підписував лише кредитний договір, проте, заяву на видачу готівки № 745 від 31.07.2008 року [PERSON] не підписував та грошей не отримував. [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату час і місце розгляду справи. [PERSON] у судовому засіданні проти первісного позову заперечувала, а зустрічний позов просила задовольнити з тих підстав, що договір поруки вона не підписувала, а з [PERSON] та [PERSON] взагалі не знайома. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до п.1.1, 1.3, 1.4 кредитного договору № 870119/ФЛ від 31.07.2008 року(далі - Кредитний договір) відкрите акціонерне товариство Комерційний банк "Надра", яке в наступному змінило назву на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Надра"(далі - Банк, ПАТ КБ "Надра"), зобов'язалось надати [PERSON] кредит в розмірі 180 264,00 дол. США 00 центів, строком користування до 12.07.2028 року, зі сплатою останньою 14,49% річних(а.с. 7-10). Згідно заявки на видачу готівки № 745 від 31.07.2008 року [PERSON] отримав кредитні грошові кошти в розмірі 174 000 дол. США 00 центів(а.с. 105). Відповідно до меморіальних ордерів № 751, 747 від 31.07.2008 року, Банком було нараховано комісію за розрахунки по Кредитному договору, де платником виступив [PERSON], на суму 6 264,00 дол. США 00 центів(30349,71 грн.)(а.с. 106-107). В зв'язку з невиконанням прийнятих на себе зобов'язань у [PERSON] станом на 08.02.2010р. за розрахунком наданим Банком виникла заборгованість в розмірі 216 564 дол. США 98 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 732 606,47 гривень(а.с. 16). Як встановлено судом на даний час у провадженні відділу розлідування ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 12013040000000116 за фактом незаконного привласнення посадовими особами ПАТ КБ "Надра", шляхом зловживання своїм службовим становищем, грошових коштів вказаної банківської установи за ознаками злочину, передбаченого ст. 191 ч. 5 КК України, що підтверджується листом від 10.05.2013 року(а.с. 56). Згідно висновку почеркознавчої експертизи № 44/04-18 від 04.04.2012р., проведеного під час розслідування, підпис від імені [PERSON] по кредитній справі № 870119/ФЛ, в заяві на видачу готівки № 745 від 31.07.2008р. в графі «Зазначену суму одержав», в анкеті клієнта [PERSON] на оформлення кредитного пакету від 05.05.2008 року в графі "Позичальник", виконаний не [PERSON](а.с. 123). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Доведеність факту не отримання [PERSON] грошових коштів, вказує на те, що по Кредитному договору Банком фактично не було виконано умови договору, а саме не було надано [PERSON] кредит у сумі 180 264,00 дол. США 00 центів, а відтак у [PERSON] не виникло ні яких прав та обов'язків за цим договором. Договором поруки № 870119/ФЛ-П1 від 31.07.2008 року до Кредитного договору [PERSON] поручитель, прийняла на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі перед позивачем по справі за виконання кредитних зобов'язань прийнятих [PERSON].(а.с. 11-12). Договором поруки № 870119/ФЛ-П2 від 31.07.2008 року до Кредитного договору [PERSON] поручитель, прийняла на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі перед позивачем по справі за виконання кредитних зобов'язань прийнятих [PERSON].(а.с. 13-14). За своєю правовою природою договір поруки є договором який забезпечує виконання основного зобов'язання. За змістом ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, якщо цей обов'язок доведений. Отже, встановлені в судовому засіданні фактичні обставини та їх належна оцінка, вказує на те, що пред'явлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором та договором поруки є безпідставні та задоволенню не підлягають в повному обсязі. Крім того слід зазначити те, що згідно висновку почеркознавчої експертизи № 44/04-18 від 04.04.2012р. підписи від імені [PERSON] у договорі № 870119/ФЛ-П1 від 31.07.2008 року виконані не [PERSON] та підписи від імені [PERSON] у договорі № 870119/ФЛ-П2 від 31.07.2008 року виконані не [PERSON](а.с. 123). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] не підписували вказані договори поруки. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі , якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно вимог ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про неможливість зобов'язання відповідачів - [PERSON], [PERSON] виконати умови договорів поруки від 31.07.2008 року щодо здійснення стягнення з них в солідарному заборгованості по Кредитному договору, який був укладений між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON], оскільки дані договори між позивачем та [PERSON], [PERSON], не були укладені, а тому не породжує для них зобов'язання щодо його виконання. Суд вважає за необхідне зазначити те, що під час розгляду справи судом було оглянуто у судовому засіданні належним чином завірену копію витягу висновку почеркознавчої експертизи № 44/04-18 від 04.04.2012р., та копію даного витягу долучено до матеріалів справи, в якості письмового доказу, на що не заперечував представник позивача. Під час розгляду справи, судом було роз'яснено представнику позивача право клопотати про призначення почеркознавчої експертизи, проте представник позивача не заявив клопотання про призначення експертизи. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов до переконання, що первісний позов не підлягає до задоволення Щодо зустрічного позову суд вважає за необхідне зазначити наступне. Договором поруки № 870119/ФЛ-П2 від 31.07.2008 року до Кредитного договору [PERSON] поручитель, прийняла на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі перед позивачем по справі за виконання кредитних зобов'язань прийнятих [PERSON].(а.с. 13-14). Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як передбачено ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно висновку почеркознавчої експертизи № 44/04-18 від 04.04.2012р. підписи від імені [PERSON] у договорі № 870119/ФЛ-П2 від 31.07.2008 року виконані не [PERSON](а.с. 123). Як передбачено ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3,4 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Отже, судом встановлено, що підпис від імені [PERSON] на договорі поруки № 870119/ФЛ-П2 від 31.07.2008 року не [PERSON] Враховуючи норми статтей 207, 547 ЦК України, договір поруки № 870119/ФЛ-П2 від 31.07.2008 року є нікчемним. Отже, позовна вимога про визнання недійсним договору поруки № 870119/ФЛ-П2 від 31.07.2008 року підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved