Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на день смерті він не вчинив. До складу спадкової маси увійшло спадкове майно у вигляді: 3/10 частки житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , та земельна частка (пай), яку спадкодавець успадкував після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] . Позивач спадщину прийняв, в силу діючого на час відкриття спадщини законодавства (ЦК УРСР), шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлений можливості, оскільки не підтверджується факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та особами у спадок від яких отримано об`єкти нерухомості та на які не було оформлено за життя спадкодавцем правовстановлюючі документи, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідачем відзиву до суду не подано, однак подано клопотання з проханням розглянути справу за відсутності представника відповідача, у якому він зазначив про визнання позову у повному обсязі. Ухвалою суду від 15.07.2020 розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано за клопотанням представника позивача із нотаріальних установ матеріали спадкових справ до майна померлих спадкодавців. У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі. З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.10.2000 (а.с. 11). Після його смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів отриманих з нотаріальних установ встановлено, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заведена. Згідно із Актом затвердженим Липовецьким міським головою 05.06.2020, позивач [PERSON] на протязі шести місяців з дня смерті батька [PERSON] , (дата смерті [INFO] ) спадщину прийняв шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, в силу діючого на час відкриття спадщини законодавства, а саме: робив поточний ремонт житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , обробляв земельну ділянку біля нього, користувався речами спадкодавця. Інші спадкоємці, які постійно проживали із спадкодавцем відсутні. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.07.1983, відповідно до якого позивач є рідним сином спадкодавця. Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON] , спадщину прийняв, отож вона йому належить з моменту відкриття спадщини. Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 15.11.2018 позивачеві було відмовлено у видачі на його ім`я нотаріальних актів після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] на майно, яке він успадкував після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та майно яке він успадкував після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки не підтверджується факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [PERSON] був власником 3/10 частки житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 27.08.1971 (а.с.13). [PERSON] була власником земельної частки (паю), розміром 3,28 в умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0239522 виданого 23.07.1997, взамін сертифікату державний акт не видавався. Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Відродження» смт. Липовець серія ВН 0012 зареєстровано 21.12.1995 за №17 відповідно до рішення Липовецької селищної ради від 02.06.1995 4 сесія 22 скликання (а.с.26). [PERSON] була внесена до списку членів КСП «Відродження» які мають право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина за законом. [PERSON] померла [INFO] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.10. Після її смерті відкрилась спадщина також за законом. Із матеріалів наданих нотаріальними установами встановлено, що спадкова справа до майна померлих [PERSON] та [PERSON] не заведена. Також судом встановлено з повідомлення Державного архіву Вінницької робласті (а.с.30), що книги актових записів про народження та шлюб громадян с. Березівка Липовецького району Вінницької області за 1925-1927 роки в архіві відсутні. Відповідно до ЦПК України суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис (Постанова, Пленум Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення") Як убачається із Акту, затвердженого міським головою м. Липовець 05.06.2020 (а.с.31), [PERSON] (помер [INFO] ) був зареєстрований та постійно проживав у належному йому житловому будинку, що розташований по [ADDRESS] , де разом з ним постійно проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] (померла [INFO] ), яка після смерті чоловіка спадщину прийняла шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном. Подружжя перебувало у зареєстрованому шлюбі та мали єдиного сина - [PERSON] (помер [INFO] ). Інші спадкоємці, які проживали з [PERSON] та [PERSON] чи були зареєстровані, відсутні. [PERSON] після смерті матері [PERSON] спадщину прийняв шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном. [PERSON] дійсно є онуком [PERSON] та [PERSON] . Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що належність майна [PERSON] та [PERSON] у вигляді частки житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , та земельної частки (паю), розміром 3,28 в умовних кадастрових гектарів, доведена належними та допустимими доказами. Суд вважає доведеним факт перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, відтак належність [PERSON] до спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , прийняття нею спадщини після смерті чоловіка в силу приписів ст..548, 549 ЦК УРСР. Також доведено належними та допустимими доказами факт, що [PERSON] приходиться рідним сином [PERSON] та [PERSON] , отож спадкоємцем першої черги спадкування, який спадщину прийняв в силу діючого законодавства на час відкриття спадщини (ст..548, 549 ЦК УРСР), відтак така спадщина належала йому з часу відкриття спадщини. Як було встановлено позивач, будучи рідним сином [PERSON] , отож спадкоємцем першої черги спадкування, також спадщину прийняв, до складу якої увійшли спірні об`єкти нерухомого майнга, утім від незалежних від нього причин позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Разом з тим, представник відповідача подав до суду заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved