Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

У квітні 2019 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про встановлення факту, що має юридичне значення та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що у жовтні 2018 року звернулась через свого представника із заявою до відповідача в якій просила розглянути питання про можливість внесення доповнень до актового запису: -про шлюб укладеного між [PERSON] та [PERSON] , укладеного 18 листопада 2000 року, шляхом доповнення актового запису № 918 від 18 листопада 2000 року інформацією про національність нареченої [PERSON] - «німкеня»: -про народження [PERSON] [INFO] шляхом доповнення актового запису № 499 від 05 листопада 2002 року інформацією про національність мати [PERSON] - «німкеня». Внесення вищевказаних доповнень необхідне для збереження свого етнічного німецького походження з подальшим впорядкуванням документів для реалізації особистих прав, належності до німецького народу та отримання можливості користуватися окремими пільгами та гарантіями, передбаченими діючим законодавством Німеччини для громадян колишніх радянських республік німецького походження. 23.10.2018 Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області розглянув запит та відмовив у внесенні вищевказаних доповнень, оскільки відомості, зазначені у свідоцтвах про народження, шлюб відповідають даним вищезгаданих актових записів, які зберігаються в архіві відділу та відомостям, внесеним до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Будь-які помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості) у зазначених актових записах відсутні. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 закрито провадження у справі №440/637/19 за позовом [PERSON] , до Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії. Роз`яснено позивачу право на звернення з даним позовом до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства. Позивач не погоджуючись з відмовою Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області звернулась до суду за захистом своїх прав, та просить суд: встановити факт належності [PERSON] ( [INFO] уродженці м. Кременчук, Полтавської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) до національності «німкеня»; зобов`язати відповідача внести доповнення до актових записів: -про шлюб укладеного між [PERSON] та [PERSON] , укладеного 18 листопада 2000 року, шляхом доповнення актового запису № 918 від 18 листопада 2000 року інформацією про національність нареченої [PERSON] - «німкеня»: -про народження [PERSON] [INFO] шляхом доповнення актового запису № 499 від 05 листопада 2002 року інформацією про національність мати [PERSON] - «німкеня». У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові. Наголошує, що вказані позовні вимоги подані з метою самідентифікації особи. Відповідно до долучених до матеріалів справи актових записів графи національність не заповнені, оскільки національність заявників не підтверджена документами, на даний час підставою для заповнення відомостей щодо національності може бути тільки судове рішення. Представник відповідача Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області - Каштинова М.М. проти позовних вимог заперечує у повному обсязі, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши надані докази приходить до наступних висновків. Спірні правовідносини пов`язані з відмовою відповідача внести доповнення до актових записів в частині зазначення факту належності позивача до німецької національності. Відповідно до положень частин 1-3 статті 49 Цивільного кодексу України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 01.07.2010 №2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон №2398-VI). Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина 1 статті 9 Закону №2398-VI), тобто дій/подій, що впливають на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. У даній справі позивач звернулась до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина 1 статті 273 Цивільного кодексу України) не відображення у актових записах про її шлюб та про народження її дитини записів відносно національності останньої - "німкеня" з проханням внести доповнення до актових записів цивільного стану. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року № 55/18793. Згідно з п. 1.1 зазначених Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктом 1.7 цих Правил передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Пунктом 1.15 Правил визначено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. Згідно з пунктом 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду. У жовтні 2018 року до Кременчуцького міського відділу ДРАСЦ ГТУЮ в Полтавській області звернулась [PERSON] із заявою про внесення змін до актових записів про шлюб № 918 від 18.11.2000 [PERSON] та [PERSON] та народження № 499 від 05.11.2002 [PERSON] в частині доповнення нареченій та матері дитини інформацією про національність - німкеня. В наданих відповідачем актових записах, а саме: у записі акта про одруження за № 918 від 18 листопада 2000 року відомості щодо національності [PERSON] , [INFO] не заповнена в графі 13 для відміток зазначено національність заявників документами не підтвердження. В записі акта про народження [PERSON] . графа щодо національності у відомостях про матір не заповнена. Відповідно до вимог частини другої статті 300 ЦК України та статті 11 Закону України «Про національні меншини» фізична особа має право на збереження своєї національної самобутності. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року затверджено Положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, якими не передбачено зазначення національності громадян у вказаних документах. На підставі Указу Президента України №70/99 від 27.01.1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи. Відповідно до Указу національність могла бути змінена особам, які при досягнені 16- ти річного віку та одержанні паспорту прийняли національність одного із батьків та бажали змінити іі відповідно до національності провадилась відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалась також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього указу. Вказаний указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27.01.1999 року № 70/99 [PERSON] народилась [INFO] . Згідно її свідоцтва про народження: національність батька - [PERSON] зазначена німець, матері - [PERSON] - руська. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили суду, що [PERSON] само ідентифікує себе як немкиня. Згідно ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Відповідно до ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Статтями 269, 271 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Згідно ч.2 ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про національні меншини в Україні", громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Суд, також приймає до уваги, що рішенням Європейського суду з прав людини справа "Гарнага проти України" (Заява №20390/07) від 16.05.2013, у справі щодо права особи на зміну по-батькові, порядок якого також не був передбачений діючим законодавством, визнано порушення Україною статті 8 Конвенції, оскільки державними органами не було надано жодного обґрунтування позбавлення заявниці її права приймати рішення з цього важливого аспекту її приватного та сімейного життя, і таке обґрунтування не було встановлено жодним іншим способом. Оскільки державні органи не забезпечили балансу відповідних інтересів, про які йдеться, вони не виконали своє позитивне зобов`язання щодо забезпечення права заявниці на повагу до її приватного життя. Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Частиною 4 статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Крім того, відповідно до положень статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" актові записи цивільного стану, складені на паперових носіях, формуються в книги державної реєстрації актів цивільного стану, що зберігаються в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану протягом установленого законодавством строку. Враховуючи те, що у актових записах відомості щодо національності позивача незаповнені, відсутні відомості щодо неправильності записів, допущених органами ДРАЦС, батько позивача є німець, позивач дотримується традицій цієї національності., її син виховується відповідно до німецьких традицій, вивчають мову, святкують національні свята та вважає себе немкинею з урахуванням викладеного, з метою належного захисту права [PERSON] , на самоідентифікацію, суд приходить до висновку про внесення змін до актових записів. Але позов підлягає до часткового задоволення. Виходячи із змісту Закону України «Про національні меншини в Україні», який проголошує рівність політичних, соціальних, економічних та культурних прав і свобод громадян України, незалежно від їх національного походження, та враховуючи, що за чинним українським законодавством жодний документ, що посвідчує особу громадянина, його національності не визначає, факт належності особи до певної національності не має юридичного значення, а тому, цей факт не може бути встановлений в судовому порядку. Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі №398/4017/18 якого зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності особи до певної національності. Таким чином, факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень статті 315 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи. Отже, з вищевикладеного суд дійшов висновку, що чинним законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, які засвідчують походження особи, зокрема на підставі рішення суду про встановлення неправильності у актовому записі, тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають до задоволення. Судові витрати розподілити згідно ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: partial