Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить: - визнати неправомірною відмову відповідача у прийнятті заяви про надання інформації про причини нарахування заборгованості за послуги по вивезенню сміття; - визнати неправомірним дії відповідача про надання неповної інформації на запит, який був переданий через міського голову та зобов`язати відповідача надати інформацію про величину заборгованості та її період; - визнати неправомірним нарахування за послуги по вивезенню сміття, якими позивач не користується і зобов`язати відповідача списати їх як неправомірні, а за період з 01.09.2014 року визнати такими, щодо яких сплив строк позовної давності для пред`явлення вимоги; Обґрунтовуючи вимоги позову, позивач зазначила, що є власником квартири по [ADDRESS] , однак в даній квартирі не проживає, в зв`язку з чим послугами по вивезенню сміття не користується. Разом з тим, відповідач, нараховує позивачу заборгованість за дані послуги. Тому 12.06.2017 року позивач вирішила звернутися до відповідача із запитом про надання інформації щодо накопиченої заборгованості, однак відповідач відмовив у прийнятті даної заяви. В зв`язку з зазначеним, позивач була змушена звернутися до Шосткинського міського голови із заявою прийняти вищезазначений запит для передачі ПП "Броус". В середині липня позивач отримала відповідь від ПП "Броус", в якій містилася неповна інформація на запит. Крім того, позивач зазначає, що неправомірними діями їй завдається моральна шкода та погіршується здоров`я. В судове засідання позивач не з`явилась. Надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач також в судове засідання не з`явився. Надав заяву, в якій вказав, що позов не визнає, відзив на позов надати не може, так як зміст позовної заяви є незрозумілим. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи позову, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції на момент виникнення правовідносин), споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. Згідно ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції на момент виникнення правовідносин), виконавець зобов`язаний надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відтак, вся інформація про ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги і відповідні документи за своїм характером є відкритою інформацією, становить суспільний інтерес, і відповідно суб`єкти господарювання є її розпорядниками. Судом встановлено, що 12 червня 2017 року позивач як власник квартири через Шосткинську міську раду звернулась до відповідача з запитом, в якому просила повідомити про величину заборгованості по наданню послуг з вивезення сміття, період її нарахування та прийняти рішення про її скасування. Листом від 26 червня 2017 року ПП "Броус" повідомило [PERSON] , що з 2015 року по квартирі [PERSON] надається субсидія на послуги по вивезенню сміття, що унеможливлює зняття оплати за ці послуги. Виходячи зі змісту наданої відповіді, вбачається, що відповідачем у порушення вимог законів України "Про житлово-комунальні послуги" та "Про захист прав споживачів" позивачу як споживачу послуг надано неповну відповідь за запит. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позову про зобов`язання відповідача надати повну інформацію на запит від 12 червня 2017 року, зокрема, про величину заборгованості та її період нарахування. Що стосується інших вимог позову, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Враховуючи ті обставини, що позивачем не надано суду будь-яких доказів тих обставин, що: відповідач відмовив у прийнятті заяви позивача про надання інформації; надавав послуги по вивезенню сміття, якими позивач не користується і нараховував плату за такі послуги, суд позбавлений можливості задовольнити інші позовні вимоги. Безпідставними є також і позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки відсутнє порушене право позивача, що могло б стати підставою відшкодування такої шкоди з огляду на норми ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 4 Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачці, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пункт 5 Постанови встановлює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У позовній заяві відповідні докази відсутні. Оскільки при розгляді справи не встановлено наявності вини та порушень з боку відповідача, тому не є обґрунтованими доводи позивача про завдання йому моральної шкоди через відсутність наслідків заподіяння такої шкоди, передбаченої положеннями ст. 23 ЦК України та відсутністю доказів, якими підтверджується заявлена позовна вимога в цій частині. За таких обставин позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial