Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути заборгованість шляхом звернення стягнення на заставлене майно, згідно Іпотечного договору за реєстраційним номером №1123 від 31.03.2008 р., що належить відповідачу , а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 37,9 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., що належить відповідачеві на підставі свідоцтва про право спадщину за заповітом, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в сумі 198943,70 гривень . В обґрунтування вимог посилається на те, що 31.03.2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено кредитний договір № 71, згідно якого Кредитор видав Позичальнику кредит в сумі 100000,00 грн., терміном до 31.03.2018 року зі сплатою 17,5 % річних. Погашення кредиту та відсотків повинно відбуватись щомісячно відповідно до графіка погашення кредиту протягом всього строку дії кредитного договору. Свої зобов'язання перед позивачем позичальник належним чином не виконує та не сплачує відсотки. Таким чином, виникла заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків та сплаті пені в розмірі 198943,70 грн. У забезпечення повернення кредиту 31.03.2008 року між позичальником-іпотекодавцем та майновим поручителем-іпотекодавцем було укладено іпотечний договір №1123 від 31.03.2008 року, згідно якого Майновий поручитель брав на себе зобов'язання відповідати перед Іпотекодержателем нерухомим майном, а саме квартирою, загальною площею 37,9 кв. м., що знаходиться за адресою: за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачу на на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09.02.2012 року та заочним рішенням Новоукраїнського районного суду від 29.05.2014 року позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, але боржником вищевказані рішення суду не виконуються, в порушення договору позичальник не сплачує основний борг та відсотки за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість. Позивач добросовісно виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак позичальник та іпотекодавець свої зобов'язання не виконали, порушивши строки повернення кредиту та відсотків, визначених умовами кредитного договору. Загальна сума заборгованості відповідачів по договору становить 198943,70 гривень, у зв'язку із чим, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом для захисту своїх прав. Представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання з'явився, позов підтримав в повному обсязі з викладених в позові підстав та просив його задовольнити в повному обсязі. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечував., подав суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Одночасно просив суд стягнути на користь позивача з відповідача судовий збір в сумі 243,60 та витрати пов"язані з розміщенням оголошення в пресі. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився. Про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, про що свідчить, зокрема, оголошення в пресі, яке міститься в матеріалах справи. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Третя особа в судове засідання повторно не з"явився. Про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, про що свідчить, зокрема, оголошення в пресі, яке міститься в матеріалах справи. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. В зв"язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та третьої особи, а також, відповідно до ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору № 71, відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філії Новоукраїнське відділення № 3017 ( після реорганізації - ТВБВ № 10010/098 філії- Кіровоградське обласне управління) позичальнику було надано кредит в сумі 100000,00 грн., з кінцевим терміном погашення не пізніше 31 березня 2018 року, з відсотковою ставкою 17,5 %річних. (а.с. 7-9). Відповідно до іпотечного договору №1123 від 31.03.2008. укладеного відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філії Новоукраїнське відділення № 3017 ( після реорганізації - ТВБВ № 10010/098 філії- Кіровоградське обласне управління), відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, яке належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом , виданого Новоукраїнською державною нотаріальною конторою 27.03.2008 року по р. № 826, зареєстрованого в Новоукраїнському відділені Ульянівського міжміського бюро технічної інвентарізації за № 46/1, а саме: квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 37,9 кв.м. (а.с. 10-13). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Оскільки позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у нього перед банком станом на 22.07.2014 року виникла заборгованість в сумі 198943,70 гривень, з яких прострочений основний борг - 89784,41 грн., прострочені відсотки по угоді - 73499,75 грн., пеня - 35659,54 грн. (а.с. 23) Позивачем на адресу позичальника та іпотекодавця направлялася вимога про дострокове повернення кредиту у зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором. (а.с. 20-21). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" Глави 71, в т.ч. ст.1050 ЦК України. Згідно із п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду або такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ «Державний ощадний банк України» добросовісно виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав позичальнику кредитні кошти, однак відповідачі порушили свої зобов'язання, порушивши строки повернення кредиту та відсотків, визначених умовами кредитного договору. Від належного виконання зобов'язань за кредитним договором та договором іпотеки відповідач ухиляються, у зв'язку із чим позивач поставив вимогу про дострокове повернення усієї суми отриманого кредиту, процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, зокрема у зв'язку із невиконанням боржником своїх зобов'язань по кредитному договору та договору іпотеки, направляв на адресу боржника вимогу про усунення порушень з вимогами про сплату заборгованості по кредитному договору та вимогу про те, що у разі неусунення порушень по оплаті, ПАТ «Державний ощадний банк України», у відповідності до Закону України "Про іпотеку" та іншого чинного законодавства України буде здійснювати звернення стягнення на майно, що передане в іпотеку у відповідності до договору іпотеки, укладеного між банком та відповідачем. Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Як вбачається з ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 1 ЗУ "Про іпотеку", іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч.1 ст. 12 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати зобов'язань в повному обсязі за основним зобов'язанням та задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки /це ж саме передбачено і договором іпотеки/. Як вбачається з ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задоволити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. В пунктах 38, 39, 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачив би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене позичальником та іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Таким чином, на підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що основними умовами надання кредиту є безумовне його повернення, строковість, платність, цільова спрямованість і забезпеченість та те, що кредитний договір не може змінюватися в односторонньому порядку, і позичальник і іпотекодавець несуть відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відсотків за його користування, суд приходить до висновку, що слід звернути стягнення на заставлене майно, згідно Іпотечного договору за реєстраційним номером №1123 від 31.03.2008р., що належить відповідачу, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 37,9 кв.м., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. При цьому суд вправі в даному випадку одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором, оскільки особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача із відповідачів слід стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн. а також витрати в сумі 180 грн., понесені позивачем з метою розміщення оголошення в пресі.

Outcome: approved