Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду, пред`явивши позов до ТОВ «АВТО ПРОСТО», ТОВ «АТ СЕРВІС» про захист прав споживача та стягнення коштів. Заявлений позов мотивує тим, що 21 червня 2019 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було укладено Договір № 802382, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему «Автофонд». Договір укладено шляхом підписання сторонами Договору та Додатку № 1, Додатку № 2, які є невід`ємною частиною Договору. Терміни, що використовуються в Договорі та системі «Автофонд», визначаються в Договорі. 21 червня 2019 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було укладено Договір доручення № 802382, предметом якого є зобов`язання сплатити Повіреним винагороду TOB «Авто Просто» у сумі 15 835,20 грн. за рахунок Довірителя. Тобто останній Договір взаємопов`язаний і укладений з метою виконання попереднього. Наданий TOB «AT СЕРВІС» рахунок, був оплачений позивачем. Метою підписання Договору про адміністрування № 802382 від 21.06.2019 року було отримання автомобіля марки/моделі S2, вартість якого 329 900,00 грн., а метою Договору доручення № 802382 від 21.06.2019 року була оплата за вищезазначене, тобто оплата останнього договору здійснена лише за умови виконання першого договору, а інакше отримання оплати необґрунтоване. Зрозумівши, що представники відповідачів вводять його в оману, позивач на їх адресу надіслав претензію про спонукання відшкодувати кошти сплачені за наслідками укладення Договорів доручення та фінансових послуг №802382 від 21.06.2019 року, однак відповідачі кошти йому не повернули. Врегулювати дане питання в досудовому порядку не представилось можливим. Вважає, що спірні договори не відповідають законодавству, порушують його права як споживача, підписані під впливом обману і є несправедливими. Просить суд визнати недійсним з моменту укладення Договір фінансових послуг № 802382 від 21.06.2019 року з Додатком № 1, Додатком № 2, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на користь позивача грошові кошти в сумі 8782,16 грн.; визнати недійсним з моменту укладення Договір доручення № 802382 від 21.06.2019 року, укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «AT СЕРВІС»; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «AT СЕРВІС» на користь позивача грошові кошти в сумі 15835,20 грн.; судовий збір у повному обсязі стягнути солідарно з відповідачів в дохід держави. В судове засідання позивач не зявився, просить справу розглянути без його присутності, позовні вимоги підтримує. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Дослідивши докази у справі, які подані в суд, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 червня 2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було укладено Договір № 802382, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему «Автофонд». Договір укладено шляхом підписання сторонами Договору та Додатку № 1, Додатку № 2, які є невід`ємною частиною Договору. Терміни, що використовуються в Договорі та системі «Автофонд», визначаються в Договорі. 21 червня 2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було укладено Договір доручення № 802382, предметом якого є зобов`язання сплатити Повіреним винагороду TOB «Авто Просто» у сумі 15 835,20 грн. за рахунок Довірителя. Тобто останній Договір взаємопов`язаний і укладений з метою виконання попереднього. За умовами цих договорів учасник стає покупцем автомобіля через механізми надання права на отримання автомобіля та за умови виконання ним усіх зобов`язань. Позивач ознайомлювався із з їх змістом, проте мало що зрозумів з них та вважає, що вказані Договори були укладені під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики. На момент вчинення спірного правочину TOB «Авто Просто» та ТОВ «АТ СЕРВІС» через свого менеджера-консультанта, який не забезпечив законні права [PERSON] у тому, що не надав роз`яснень йому, що відповідачі не продають автомобілі, а надають послуги з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. При укладанні спірних правочинів, TOB «Авто Просто» та ТОВ «АТ СЕРВІС» допустивши при цьому нечесну підприємницьку практику, не надав [PERSON] необхідну, доступну та достовірну інформацію. В Договорах використовуються неконкретизовані поняття(підміна понять) внаслідок чого [PERSON] було введено в оману. Не отримавши транспортного засобу він надіслав на адресу TOB «Авто Просто» та ТОВ «АТ СЕРВІС» претензію про припинення договору та повернення перерахованої суми коштів, однак відповідач кошти йому не повернув. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до положень ч.1, п.4 ч.3, ч.5, ч.6 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" встановлено недійсність правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів, шляхом пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої, позбавлення споживачів достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення. Згідно з ст. 21 Закону України "Про захист споживачів" крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Відповідно до положень ч.ч.1,2,3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, тобто якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язку на шкоду споживача. виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору. З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що значна частина умов договору є несправедливими відносно споживача та суперечить положенням Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки фактично всю відповідальність та всі ризики покладено на споживача та виключено таку для відповідача. Договорами забезпечено захист інтересів лише відповідачів TOB «Авто Просто» та ТОВ «АТ СЕРВІС», що свідчить про очевидну диспропорцію між правами та обов`язками сторін. Отже, для визнання умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків і завдають шкоди споживачеві. Таким чином Договір фінансових послуг № 802382 від 21.06.2019 року з Додатком № 1, Додатком № 2, укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» та Договір доручення № 802382 від 21.06.2019 року, укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «AT СЕРВІС» слід визнати недійсними та стягнути з відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь позивача грошові кошти в сумі 8782,16 грн. та з відповідача ТОВ «АТ СЕРВІС» на користь позивача грошові кошти в сумі 15835,20 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, ст.ст. 18,19,21 Закону України "Про захист прав споживачів",

Outcome: approved