Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Селянсько (фермерського) господарства «Україна» про визнання припиненим договору оренди землі та зобов'язання вчинити дії. Позов мотивує тим, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] вона є власником земельної ділянки площею 2.19 га, розташованої в межах Прибережненської сільської ради Ружинського району Житомирської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 23.03.2008 між нею та Селянсько (фермерським) господарством «Україна» був укладений договір оренди землі б/н вказаної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 15.06.2008 року відповідно до Акту приймання-передачі об'єкта оренди Позивач передав, а Відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2.19 га. Пунктом 3.1 Договору передбачено, що Договір укладено на 10 років. Оскільки договір був укладений на 10 років, то 23.03.2018 він припинив свою дію. У зв'язку з цим ще до закінчення терміну дії Договору позивачка повідомила відповідача про свій намір не продовжувати дію договору направивши відповідного листа з актом прийому-передачі земельної ділянки. Але відповідач відмовився повертати об»єкти оренди, повернувши не підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки, чим створює позивачу перешкоди у здійсненні ним права власності на зазначені вище об»єкти нерухомого майна . Дії Відповідача щодо відмови у поверненні належної йому земельної ділянки після закінчення строку дії Договору оренди вважає протиправними, такими, що порушують її конституційні права щодо розпорядження належним їй майном, суперечать вимогам законодавства України. Просить суд визнати договір оренди землі № б/н від 23.03.2008 р. укладений між нею і СФГ "Україна", таким, що припинив свою дію у зв'язку з закінченням строку, на який він був укладений. Зобов'язати СФГ "Україна" повернути належну їй відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] земельну ділянку розміром 2.19 га, розташованої в межах Прибережненської сільської ради Ружинського району Житомирської області. Стягнути з СФГ «Україна» на її користь судові витрати, пов'язанні із сплатою судового збору в сумі 2114 грн. 40 коп. У судове засідання представник позивача не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив в задоволенні позову відмовити. У відповідності дост. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18 березня 2002 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2.19 га у межах Пребережненської сільської ради Ружинського району Житомирської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.12). Згідно з договором оренди землі № б/н від 23 березня 2008 року [PERSON] надала в строкове платне користування вказану земельну ділянку СФГ «Україна» строком на 10 років (а.с.13-16). У жовтні 2017 року, та в березні 2018 року позивач повідомив голову СФГ «Україна» про відсутність у нього наміру продовжувати дію договору оренди. Крім того до листа адресованого відповідачу в березні 2018 року позивач додав акт прийому-передачі земельної ділянки з власним підписом, але даний акт був повернутий позивачці без його підписання СФГ «Україна» Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України від 06.10.1998 № 161-XIV "Про оренду землі" в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ст.ст. 17, 18 вказаного вище Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Судом встановлено, що згідно згідно п.3.1. вищевказаного Договору оренди, договір укладено на 10 років. Застереження про те, що відлік строку дії договору оренди розпочинається з моменту державної реєстрації договору даний договір не містить. Тобто даний договір діє з моменту підписання сторонами. Пунктом 12.2.1 договору передбачено, що його дія припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Пунктом 6.3 цього договору також визначено, що передача земельної ділянки здійснюється в 5-ти денний строк після державної реєстрації Договору, та оформляється актом приймання-передачі. Актом приймання-передачі земельної ділянки від 15 червня 2008 року сторони засвідчили факт передачі земельної ділянки орендарю на виконання умов договору оренди землі, тобто в строки передбачені договором (а.с.17). Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що вказаний вище договір оренди землі складений у належній формі та підписаний сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, сторони приступили до виконання цього договору оренди з часу його підписання, тобто з 23 березня 2008 року, а саме реально настали правові наслідки відповідно до умов договору, так як відповідач користувався земельною ділянкою, а позивач отримувала орендну плату. За таких обставин суд приходить до висновку, що дія оспорюваного договору оренди землі від 23 березня 2008 року починається з моменту його укладання і тому у позивача [PERSON] є всі законні підстави для повернення йому власних земельних ділянок від відповідача. Реєстрація договору оренди, є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору і не впливає на факт його укладення. Отже, приймаючи до уваги, що спірний договір між сторонами діяв протягом 10-ти років з моменту укладання та передачі землі, а позивач [PERSON] виконав усі необхідні дії для повернення землі, суд дійшов до висновку, що він припинив дію у зв»язку із закінченням строку на який він був укладений. За вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідачем не надано суду докази того, що він звертався до позивача з метою продовження дії договору оренди землі з дотриманням процедури та строків встановлених ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Оцінюючи зібрані по справі докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь [PERSON] судовий збір, сплачений нею при подачі позву до суду за три позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 2114,40 грн..

Outcome: approved