Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

14.07.2016р. позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів 637 660грн. Свої позовні вимоги по тексту позову представник позивача, а в ході судового засідання, як позивач, такі і його представник - [PERSON] (діє за дорученням від 07.10.2016р. - а.с. № 67) мотивували тим, що позивач 12.03.2015р. відкривши поточний рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк», на свою вимогу про отримання готівки від 17.03.2016р. отримав відмову. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача 637 660грн. згідно умов договору поточного рахунку № SAMDN02000743902414 від 12.03.2015р. за рахунком № [NUMBER]. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з обставин, викладених в запереченнях на позовну заяву від 11.10.2016р. (а.с. № 34- 35), в яких зазначав, що блокування рахунку позивача відбулося в ході фінансового моніторингу відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення», оскільки позивача на вимогу від 31.03.2016р. не надав банку інформації щодо свого фінансового стану, фінансову звітність та змісту його діяльності, яка передбачає обороти на суму більше 10 000 000грн. за 6місяців. Суд, вислухав позивача, його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, 12.03.2015р. між [PERSON] на ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено угоду № SAMDN02000743902414 про поточний рахунок фізичної особи. Номер рахунку № [NUMBER]. Відповідно до п.5.2. угоди банк зобов'язується здійснювати своєчасне зарахування та списування коштів на рахунок та з рахунку клієнта (а.с. № 5).. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). За змістом ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти,що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Як встановлено судом в ході розгляду справи, 17.03.2016р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про отримання готівки з поточного рахунку № [NUMBER] (а.с. № 6-7). Така заява надійшла до банку 23.03.2016р. та позивачу письмово було листом від 31.03.2016р. повідомлено, що в березні 2016р. в ході фінансового моніторингу відповідно Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" від 14.10.2014р. встановлено, що на рахунок позивача 26202605337913 за період 01.01.2015р. - 17.03.2016р. здійснені надходження на суму 16 890 410 грн. та витрати на суму 16 253 571,20 грн. (а.с. № 65-66). 31.03.2016р. банк також повідомив позивача про необхідність надання документів, що підтверджують походження грошових коштів, які надійшли на рахунок № [NUMBER] за період з 01.01.2015р. по 14.03.2016р. На виконання повідомлення від 31.03.2016р. позивач надав протокол № 2 позачергових загальних зборів учасників ТОВ "ГРАНО ТЕНЕРО" від 02.11.2015р., Статут ТОВ "ГРАНО ТЕНЕРО" в редакції від 03.11.2015р., протокол № 2302 позачергових загальних зборів учасників ТОВ "ГРАНО ТЕНЕРО" від 23.02.2016р. та статут ТОВ "ГРАНО ТЕНЕРО" згідно протоколу № 2302 від 23.02.2016р., які підтверджують правомірність та підстави надходження на його рахунок коштів, призначення яких було повернення частки раніше збільшеного статутного капіталу товариства в сумі 8 563 400грн.(а.с. № 36-59, 60). Заперечення представника відповідача стосовно того, що згідно протоколу № 2302 позачергових загальних зборів учасників ТОВ "ГРАНО ТЕНЕРО" від 23.02.2016р. та статуту ТОВ "ГРАНО ТЕНЕРО" згідно протоколу № 2302 від 23.02.2016р., зменшено статутний капітал ТОВ "ГРАНО ТЕРЕНО" та відповідно повернуто позивачу суму статутного фонду на суму 8 563 400 грн., а сума оборотів за період з 01.01.2015р. по 17.03.2016р. становила 16 890 410 грн., отже банк мав всі підстави для блокування рахунку, суд не приймає до уваги з огляду на то, що, по-перше, згідно роздруківки балансу за заблокованим рахунком на рахунок надійшли кошти з призначенням „повернення статутної частки капіталу від ТОВ "ГРАНО ТЕНЕРО"" в сумі не більшій ніж 8 563 400грн.. По друге, з загальної суми надходження коштів на заблокований рахунок позивачем безперешкодно було проведено фінансових операцій на загальну суму 16 253 571,20 грн. без виникнення сумнівів у банку. По-третє, відповідно до п.7.2. угоди про обслуговування поточного рахунку банк має право відмовити в проведені розрахункової та касової операції у випадку оформлення документів з порушенням вимог діючого законодавства та нормативних актів НБУ або у випадку відмови клієнта в надані документів та відомостей, необхідних для ідентифікації клієнта, згідно вимог діючого законодавства, визначення змісту його діяльності та фінансового стану або у випадку встановлення, що ця фінансова операція може мати відношення або бути направлена на фінансування терористичної діяльності, а також в інших випадках, встановлених законом. Відмова банку в здійснені спірної операції не передбачена в зазначеному пункті договору. Довідка від 18.10.2016р., яка була залучена до матеріалів справи 19.10.2016р. за клопотанням сторони позивача, додатково підтверджує, що залишок суми коштів, які є предметом позовної заяви, є саме різниця в сумі 637 660грн. і які надійшли на рахунок від ТОВ "ГРАНО ТЕНЕРО" за призначенням, повернення частки статутного капіталу" (а.с. № 72). При розгляді справи також враховано, що відповідач, заблокував рахунок [PERSON] ще у березні 2016р., більше ніж за півроку так і не звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про результати свого фінансового моніторингу відносно рахунків [PERSON] згідно з вищезазначеним Законом, про що представник відповідача повідомив суд в судовому засіданні 11.10.2016р. на запитання представника позивача та головуючого (а.с. № 70зв.сторінка). З огляду на вищезазначене та з урахуванням положень ст. 1068 ЦК України, яка встановила, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Обговорюючи питання про судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору при подачі позову в розмірі 1% від цини позову, а саме 6376грн.60коп. (а.с. № 2). Зайві кошти по сплаті судового збору у розмірі 0,21грн. (було сплачено 6376грн.81коп.) можуть бути повернуті судом за письмовою заявою позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved