Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

У січні 2020 року позивач Акціонерне товариство «Альфа Банк» через свого представника - адвоката Петренко Світлану Василівну звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом, в якому просив суд: - скасувати наказ Міністерства юстиції України від 02 січня 2019 року №17/5; - зобов`язати Міністерство юстиції України відновити записи права власності №33217764 від 12.09. 2019 року, номер запису про іпотеку №33217934 від 03.04. 2008 року, номер запису про обтяження №33217837 від 26.03. 2008 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «АЛЬФА-БАНК» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15.10.2019 року. Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт (п. 2.1. протоколу). Таким чином, 15 жовтня 2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1., 5.3., Постанови Правління НБУ № 189 від 27.06.2008 року «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено Передавальний акт, у заповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Згідно п. 1 Передавального акта від 15.10.2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «АЛЬФА-БАНК». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019 року. 20 березня 2008 року між Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено договір Кредиту №10-29/5857 відповідно до якого Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 441 441,00 гривень, зі сплатою 10,5 % річних та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 20 березня 2033 року. У якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором Кредиту № 10-29/5857 від 20 березня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 02-10/944 від 20 березня 2008 року, відповідно до якого в іпотеку Банку передано майно, а саме майнові права на двокімнатну квартиру [ADDRESS] [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - від 14.01.2020 номер інформаційної довідки 196270463. 03.04.2008 року внесено запис про іпотеку 33217934 - підстава виникнення іпотеки, Іпотечний договір серія номер 1568, виданий 20.03.2008 року видавник: Кравченко І.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; Договір передачі прав за Іпотечним договором № 02-10/944 від 20.03.2008 року . 26.03.2008 року внесено запис про обтяження 33217837 - вид обтяження заборона на нерухоме майно, особа майно/права якої обтяжується: [PERSON] . У зв`язку із неналежним виконанням обов`язків за Кредитним договором, ігноруванням вимог про усунення порушень, АТ «Укрсоцбанк» скористалося своїм правом у порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» та задовольнило свої вимоги кредитора/іпотекодержателя в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору в позасудовому порядку через звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності. Відповідно до Іпотечного договору: АТ «Укрсоцбанк», як заставодавець (іпотекодержатель) за своїм вибором звертає стягнення на Предмет застави (іпотеки) в один із наступних способів, зокрема, шляхом переходу до заставодержателя права власності на предмет застави (Іпотеки) в рахунок виконання основного зобов`язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя. Твердження [PERSON] не відповідає дійсності, оскільки АТ «УКРСОЦБАНК» направляв повідомлення про порушення основного зобов`язання за вих. № 133-03/1031 від 23.11.2018, яке отримано [PERSON] особисто 29.11.2018 року. Наказом Міністерства юстиції України за № 17/5 від 02.01.2019 р. «Про скасування рішення», задоволено скаргу [PERSON] від 11.10.2019 р. частково, скасовано рішення від 13.09.2019 р. № 48674215, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Верестуном Олексієм Івановичем, у задоволенні інших вимог відмовлено. Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України порушено процедуру розгляду скарги, внаслідок чого оскаржуваний наказ, виданий на підставі результатів розгляду скарги, не може вважатися правомірним, як і дії, які були вчинені на його виконання, у зв`язку з чим подано позов про скасування та визнання протиправним спірного наказу. Позивач зазначає, що необхідно враховувати, що ознаки неправомірності оскаржуваного Наказу є очевидними, оскільки Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації не дотримано правила, які передбачені п. 9, 10, 11 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації. Не здійснено належного повідомлення сторін. Скарга та додані до неї документи отримані Банком 09.12.2019 р., а рішення про скасування реєстрації прийнято 05.12.2019 р. Вищезазначені порушення унеможливили належний захист Банком своїх прав та інтересів. Більше того, в порушення п. 8 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації не встановлено наявність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, пояснень Банку, як заінтересованої особи, з огляду на неналежне повідомлення. Не дослідила документи, які були подані для проведення державної реєстрації права власності. Міністерство юстиції України, діючи всупереч Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації в частині очевидного поручення порядку розгляду скарг та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», незаконно позбавили Банк права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Прийнятий Наказ Міністерства юстиції України № 17/5 від 02.01.2019 р. порушує права та законні інтереси власника АТ «Альфа-банк», згідно цього наказу незаконно, не об`єктивно, необґрунтовано, однобічно, упереджено та у прихований спосіб позбавлено права власності на нерухоме майно. 26.03.2010 р. [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , проте всупереч Іпотечного договору не звернулась до Банку для внесення змін до Іпотечного договору. АТ «Альфа-банк» стало відомо - з Інформаційної довідки від 14.01.2020 року №196228461 з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - що право власності Банка скасоване, а разом з ним скасовані запис про іпотеку і про заборону відчуження квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.01.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 22.07.2020 року від представника відповідача Міністерства юстиції України - Артура Стовбчатого надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що відповідно до пункту першого Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 «Про затвердження Положення про Міністерство юстиції України», Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства та використання електронного цифрового підпису, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, у сфері правової освіти населення; забезпечує формування державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації. Однак, загальновизнаним поняттям державної політики в теорії права встановлено, що державна політика це цілеспрямована діяльність органів державної влади, щодо вирішення суспільних проблем, досягнення соціально значущих цілей розвитку суспільства в цілому та окремих його сфер. Реалізація державної політики здійснюється за допомогою комплексного механізму державного управління, який включає набір окремих механізмів, що дозволяє реалізувати конкретний напрямок державної політики, відповідно до сфер суспільної діяльності. Механізм реалізації державної політики спрямованим на досягнення конкретних цілей (розв`язання соціальних суперечностей) шляхом впливу на конкретні фактори (елементи управління та їхні зв`язки). А цей вплив, у свою чергу, здійснюється шляхом використання відповідних методів, ресурсів або потенціалів. Тобто, механізм управління полягає, в тому числі, і у прийнятті управлінських рішень. З наведеного вбачається, що Міністерство юстиції України лише організовує роботу у сферах діяльності визначених пунктом 1 Положення про Міністерство юстиції України та не виконує функціональні обов`язки державного реєстратора. Як вбачається з позовної заяви, до Міністерства юстиції України заявлені вимоги щодо скасування Наказу Міністерства юстиції України від 02.01.2019 Ж 17/5. Цим Наказом задоволено скаргу [PERSON] від 11.10.2019 р. частково, скасовано рішення від 13.09.2019 р. №48674215, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Верестуном Олексієм Івановичем, щодо: квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон № 1952-ІУ) регламентує повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно і визначає порядок оскарження дій реєстратора. Відповідно до 5 і 7 підпунктів пункту 1 статті 7 Закону № 1952-ІУ до повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав відноситься здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій; розгляд скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення. Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 1952-ІУ встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Частиною 2 ст. 37 Закону № 1952-ІУ передбачено, що Міністерство юстиції України розглядає скарги: на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір). Детальна процедура здійснення Міністерством юстиції України та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України міститься в Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 (надалі - Порядок №1128). Пунктом 2 Порядку №1128 встановлено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Міністерством юстиції України або відповідним територіальним органом. Згідно з пунктом 2 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2016 року № 37/5 Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації є постійно діючим колегіальним консультативно- дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань", Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації (далі - Порядок № 1128). Таким чином, розгляд скарг на дії державного реєстратора Верестуна О.І. комісією і Наказ Міністерства юстиції України є реалізацією повноваження по здійсненню контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації. Щодо твердження Позивача, що Міністерством юстиції України було порушено пункти 9,10, 11, то на час подання скарги, діяла редакція Порядку у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 843 від 18 вересня 2019 року «Про внесення змін до Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації». Пунктом 9 Порядку визначено, що під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. У відповідності до пункту 10 встановлено, що суб`єкт розгляду скарги своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті, повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Міністерства Юстиції України ; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги). Згідно з п. 11 Порядку копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду. У разі повідомлення скаржником та/або його представником, іншими особами, які беруть участь у розгляді скарги по суті, про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того ж предмета, з тих же підстав, про які зазначено у скарзі, вони подають комісії засвідчену копію відповідного рішення суду. На офіційному веб-сайті Міністерства юстиції було розміщене оголошення про розгляд скарги, в якому було зазначено 05 грудня 2019 на 14 год. 20 хв. Розгляд по суті скарги [PERSON] від 11.10.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.10.2019 за № 35742-33-19. Оголошення є належним повідомленням, що зазначено в п. 10 Порядку і також це узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі №804/2296/17, постанові Верховного Суду від 31.05.2019 у справі №810/328/18, рішеннях Вищого адміністративного суду України від 13 липня 2017 року у справі № К/800/10886/17 та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10 жовтня 2017 року у справах №К/800/21878/17, №К/800/24251/17, постанові Вищого адміністративного суду України від 12 грудня 2017 року у справі №К/800/39379/17. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Дана правова позиція узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України в рішеннях від 20 червня 2017 року у справі №К/800/2681/17, №К/800/3401/17, №К/800/3583/17. Зважаючи на те, що всі зацікавлені особи були належним чином повідомлені, щодо розгляду скарги [PERSON] шляхом розміщення відповідної копії повідомлення на веб-сайті Мін`юсту 05 грудня 2019 року, вони могли подати письмові пояснення по суті скарги, а також бути присутніми на розгляді скарги по суті. Таким чином комісією вчинено всі визначені законом дії для повідомлення та виклику заінтересованих осіб для розгляду скарги. Під час розгляду скарги комісією встановлено, що при прийнятті державним реєстратором Верестуном О.І. оскаржуваного рішення ним не було належним чином встановлено відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у по даних/отриманих документах; наявність факту виконання умов правочинну, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, а також не було належним чином перевірено документи на наявність підстав для відмови в державній реєстрації прав, оскільки подані для проведення державної реєстрації прав документи не давали змоги встановити набуття права власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру, оскільки до заяви АТ «Альфа-Банк» додано вимогу АТ «УКРСОЦБАНК», у якій було зазначено, зокрема реєстровий номер іпотечного договору - «1568», тим часом як у Державному реєстрі прав містилися відомості про державну реєстрацію іпотеки, щодо квартири на підставі іпотечного договору з реєстровим номером «5887», а також до зазначеної заяви заявником не було додано опису вкладення, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотеко держателя. Крім того, на порушення вимог пункту 7 частини третьої статті 10 Закону державним реєстратором Верестуном О. І. не було виготовлено електронні копії поданих заявником договору передачі прав (цесії) від 16.07.2019 (реєстровий номер № 6928), іпотечного договору від 20.03.2008 (реєстровий номер 1568) з розміщенням їх у Державному реєстрі прав. Таким чином, державна реєстрація переходу права власності на квартир від [PERSON] до АТ «Альфа-Банк» проведена державним реєстратором Верестуном О.І. без документа необхідного для такої реєстрації, а саме без опису вкладення, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимог іпотекодержателя, чим порушено вимоги пунктів 57,61 Порядку № 1127. Отже, оскаржуване рішення, прийняте державним реєстратором Верестуном О.І. з порушенням вимог статей 10, 24, 27 Закону, пунктів 40. 5 61 Порядку №1127 підлягає скасуванню. Інші вимоги скаржника задоволенню не підлягають виходячи з того, що 02.11.2019 року вступив у силу закон №1056-1, якім, зокрема, виключено комунальні підприємства із суб`єктів державної реєстрації прав. Під час розгляду поданих документів та встановлення обставин справ Комісією зроблено висновки, що рішення та дії державного реєстратор Верестунова О.І., були проведені з порушенням вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень. 14.09. 2020 року від третьої особи [PERSON] надійшли до суду письмові пояснення, в яких представник третьої особи просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування заперечень зазначила про те, що на час проведення реєстрації прав та її обтяжень (з відкриттям розділу) реєстратором порушено черговість розгляду заяв. На момент проведення реєстрації у базі даних реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було зареєстровано заяву власника про заборону вчинення реєстраційних дій від 05.09.2019, 18:15 за номером 35787583, та заяву власника про заборону вчинення реєстраційних дій від 12.09.2019 року 14:25 за номером 35892880. На час здійснення реєстраційних дій в квартирі була зареєстрована неповнолітня дитина, реєстратор провів дії, не маючи згоди на проведення угоди від відповідних органів, щодо захисту прав дітей. Вона є одинокою мамою і це єдине житло. Повідомлення серія та номер №13.3-03/1031 від 23.11.2018 року, яке надіслано банком, містить значну кількість розбіжностей з наявним в нього договором іпотеки, а саме номер кредитного договору та дата договору,реєстровий номер іпотечного договору, який зареєстровано з реєстрі нотаріальних дій, інформація про нотаріуса, яким було посвідчено іпотечний договір. Також не коректно вказано будівельну адресу, суми заборгованості та в імені отримувача повідомлення допущено помилки. Повідомлення, це є документ, на який посилається кредитор при здійсненні реєстрації юридичну силу і який не може містити таку кількість суттєвих розбіжностей. Що було не враховано реєстратором при здійснені реєстраційних дій. Згідно іпотечного договору в заставі «Укрсоцбанку» знаходились майнові права однак в реєстрі речових прав зареєстровано за «Альфа-Банком» як квартира, будівельна адреса і поштова адреса зовсім різні. Про заміну майнових прав в заставу квартирою її, як позичальника повідомлено «Альфа-Банком» не було, та при реєстрації не надано жодного документу, що підтвердило факт того, що саме ця квартира є заставою. Також її, як боржника не було повідомлено про зміну кредитора, чим порушено її права, ч. 2 ст. 518 ЦК України, також не повідомлено вже новим кредитором «Альфа-Банком», де відбулось відчуження майна. Згідно інформаційної довідки №183984896 внесені записи нотаріусом Розсоха С.С. 16.07.2019 І року мають розбіжності в будівельний адресі з договором іпотеки, а саме в назві вулиці. На той момент в реєстрі ще зазначено майнові права. Також третя особа зазначила, що в Києво-Святошинському районному суді Київської області розглядається справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості №753/20489/17, провадження №2/753/7821/17 від 07.12. 2017 року 31.07.2019 року з її зарплатної карти, яку було відкрито в «Альфа-Банку» примусово без попередження, з блокуванням рахунку, знято 2003 грн. 00 коп. в рахунок погашення заборгованості, коментарів співробітниками не надано було. На її скаргу до Нацбанку України «Альфа-Банк» надав відповідь, що таким чином вони погасили заборгованість за кредитною карткою,таким чином, надавши не достовірну інформацію. Такі дії банку порушують права позичальника, призводять до подвійного та потрійного стягнення за кредитом. Подвійне стягнення коштів на погашення боргу є недопустимим та суперечить Конституції України. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2021 року закрито підготовче провадження. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача Міністерства юстиції України в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи: Свєтлічний І.В. в судовому засіданні також заперечували проти задоволення позову. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів цивільної справи вбачається, що 20 березня 2008 року між Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено договір Кредиту №10-29/5857 відповідно до якого Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 441 441,00 гривень, зі сплатою 10,5 % річних та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 20 березня 2033 року. У якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором Кредиту № 10-29/5857 від 20 березня 2008 року між Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 02-10/944 від 20 березня 2008 року, відповідно до якого в іпотеку Банку передано майно, а саме майнові права на двокімнатну квартиру [ADDRESS] [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - від 14.01.2020 номер інформаційної довідки 196270463. 03.04.2008 року внесено запис про іпотеку 33217934 - підстава виникнення іпотеки, Іпотечний договір серія номер 1568, виданий 20.03.2008 року видавник: Кравченко І.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; Договір передачі прав за Іпотечним договором № 02-10/944 від 20.03.2008 року . 26.03.2008 року внесено запис про обтяження 33217837 - вид обтяження заборона на нерухоме майно, особа майно/права якої обтяжується: [PERSON] . Також, судом встановлено, що державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Київська область, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу): - індексний номер 48674215 від 13.09.2019 року про державну реєстрацію права власності за АТ «Альфа-Банк» на об`єкт нерухомого майна, а саме - квартиру загальною площею: 68,8 кв.м, житлова площа (кв.м): 33, 8, адреса: [ADDRESS] . 02.01.2019 року Міністерством юстиції України зареєстровано скаргу [PERSON] від 11.10.2019 року на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Київська область, в якій [PERSON] просила: провести перевірку правомірності прийнятого рішення державного реєстратора: Верестун Олексія Івановича, Комунальне підприємство «Агенція адміністративних послуг», Київська область; скасувати рішення про державну реєстрацію прав від 13.09.2019 року №48674215, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Верестуном Олексієм Івановичем; вжити заходів до державного реєстратора Верестун Олексія Івановича, Комунальне підприємство «Агенція адміністративних послуг», Київська область, шляхом блокування доступу до реєстру з метою уникнення подальших порушень з його боку. З матеріалів цивільної справи, зокрема, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №48674215 від 13.09.2019 року, вбачається, що про факт здійснення реєстрації права власності за позивачем за оскаржуваним рішенням про державну реєстрацію, [PERSON] повідомлено не було. Наказом Міністра юстиції України № 17/5 від 02.01.2019 року скаргу [PERSON] від 11.10. 2019 року задоволено частково та скасовано рішення від 13.09.2019 року за №48674215, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Верестуном Олексієм Івановичем. У задоволенні інших вимог - відмовлено. Виконання наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату. Зазначений наказ винесено на підставі висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 05.12.2019 року за результатами розгляду скарги [PERSON] від 11.10.2019 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.10.2019 року за № 35742-33-19. За змістом частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Згідно п. 3 та 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстратор відмовляє в державній реєстрації прав, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до пункту 61 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30 денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержагеля у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо Іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Беручи до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.04.2019 у справі №638/20000/16-ц, іпотекодержатель зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки разом із заявою про державну реєстрацію. За матеріалами справи вбачається, що до Заяви за результатом розгляду, якої було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності №48674215 додано: - договір передачі прав (цесії) від 16.07. 2019 року (реєстровий номер 6928), іпотечний договір від 20.03. 2008 року (реєстровий номер 1568), з яких державним реєстратором Верестуном О.І. не було виготовлено їх електронних копій, шляхом скасування з їх розміщенням у Державному реєстрі прав; - повідомлення Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» про порушення основного зобов`язання від 23.11. 2008 року за №13.3-03/1031, у якій зокрема зазначено, що АТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено іпотечний договір за №02-10/944, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №5887; - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0407320638960; Отже, до заяви АТ «Альфа Банк» не додавалось опису вкладень рекомендованого листа «Укрпошти», а також у державному реєстрі прав містяться відомості про державну реєстрацію іпотеки квартири на підставі іпотечного договору з реєстровим номером 1568, а не 5887, як зазначено у вимозі іпотекодержателя про усунення порушень. З огляду на зазначене, рекомендоване повідомлення не може вважатися належним документом, що підтверджує факт надсилання АТ «Альфа-Банк» саме вимоги про усунення порушення зобов`язань за договором іпотеки, що свідчить про відсутність документів, необхідних для проведення оскаржуваної реєстрації. За таких обставин, суд приходить до висновку, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за АТ «Альфа-Банк» проведена всупереч нормам чинного законодавства. Спірні правовідносини сторін регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, та Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 року. Частинами першою та другою статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги: на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України. Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги: на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора; на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації прав. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 37 вказаного Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. Відтак, враховуючи, що про оскаржувану реєстраційну дію [PERSON] , взагалі повідомлена не була, а скарга була подана до Міністерства юстиції України 11.10.2019 року, строк, передбачений ст. 37 ч. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для оскарження реєстраційних дій [PERSON] пропущено не було. Щодо питання дотримання процедури розгляду скарги [PERSON] в аспекті запрошення позивача АТ «Альфа Банк» на участь у засіданні комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, та надання копій скарги та доданих до неї документів, суд зазначає наступне. На офіційному веб-сайті Міністерства юстиції було розміщене оголошення про розгляд скарги, в якому було зазначено 05 грудня 2019 на 14 год. 20 хв. Розгляд по суті скарги [PERSON] від 11.10.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.10.2019 за № 35742-33-19. Пунктом 2 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 встановлено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом. Відповідно до п. 10 Порядку Міністерство юстиції України чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Міністерства юстиції України, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів. Відсутність зазначених вище осіб під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду. Згідно п. 11 Порядку Міністерство юстиції України чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, зазначеним у п. 10 Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та додатково одним з таких способів: телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел); засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел). Пунктом 5 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 визначено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги); чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги та вимог щодо її оформлення; чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги. Відповідно до пункту 8 вказаного Порядку під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню. Згідно з пунктом 14 вказаного Порядку висновок комісії, на підставі якого суб`єктом розгляду скарги приймається рішення про задоволення скарги, обов`язково містить інформацію про те, що: рішення, дії або бездіяльність суб`єкта оскарження не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації; скарга підлягає задоволенню в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням у якій частині) шляхом прийняття суб`єктом розгляду скарги рішень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та пунктом 2 частини шостої статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Аналіз вказаних положень закону та Порядку надає підстави для висновку про те, що Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 року, чітко визначено процедуру розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації. Згідно з п. 11 Порядку № 1128 копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду. Наведеними положеннями п. 11 Порядку № 1128 передбачено саме надання копії скарги та доданих до неї документів особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, а не обов`язок суб`єкта розгляду скарги направити вказані документи таким особам, як про це зазначив Позивач у позові. Водночас, надання Відповідачем таких документів зацікавленим особам можливе за умови наявності відповідного звернення вказаних осіб до суб`єкта розгляду скарги. Зважаючи на те, що всі зацікавлені особи були належним чином повідомлені щодо розгляду скарги [PERSON] шляхом розміщення відповідної копії повідомлення на веб-сайті Мін`юсту, вони об`єктивно (у тому числі й Позивач) мали можливість отримати копії скарг та доданих до них документів напередодні розгляду скарги по суті. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про дотримання Відповідачем порядку розгляду скарги в аспекті окреслених вище питань, які ставились під сумнів Позивачем у поданій позовній заяві. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до приписів статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Кожна особа має право звернутись за захистом своїх прав, у випадку порушення їх відповідним рішенням, дією чи бездіяльністю державного реєстратора. Можливість звернутися до суду за захистом порушеного права на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, не позбавляє права оскарження рішень, дій або бездіяльності державного реєстратора до Міністерства юстиції України. Відтак, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, відсутність в матеріалах справи доказів, які б стверджували доводи позивача щодо незаконності оспорюваного наказу та відновлення запису права власності за №33217764 від 12.09. 2019 року, номер запису про іпотеку №33217934 від 03.04. 2008 року, номер запису про обтяження №33217837 від 26.03. 2008 року, у зв`язку із чим позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа Банк», не підлягають задоволенню. Оскільки, у задоволенні позовних вимог відмовлено, а тому у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed