Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ВАТ «Словянський керамічний комбінат» про стягнення заборгованості з заробітної плати, моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 08 вересня 1978 року по 31 травня 2000 року він працював у відповідача ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат". При звільненні з підприємства відповідач не провів з ним повного розрахунку, у результаті чого заборгованість з заробітній платі підприємства перед позивачем на теперішній час складає 1668 грн. 42 коп. У зв'язку з наведеним просить суд стягнути на свою користь з ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" заборгованість по заробітній платі у розмірі 1668 грн. 42 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 43149 грн. 00 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 4025 грн. 73 коп., трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 658 грн. 32 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. У судове засідання\~позивач [PERSON]\~не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам\~ст. 169 ЦПК України. Представник відповідача ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат"\~в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 08.09.1978 року по 31.05.2000 року працював у відповідача ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат". При звільнені з підприємства відповідач не провів з ним повного розрахунку, у результаті чого заборгованість з заробітній платі підприємства перед позивачем на теперішній час складає 1668 грн. 42 коп. Вирішуючи питання стосовно стягнення заборгованості з заробітної плати, суд виходить з того, що відповідно до\~ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника витрата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач був звільнений з підприємства 31.05.2000 року, заборгованість по заробітній платі складає 1668 грн. 42 коп., між сторонами відсутній спір з приводу розміру заробітної плати, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1ст. 117 КЗпП Українив разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені вст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності з п.20постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року, з наступними змінами, «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставіст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що [PERSON] звільнений з роботи 31 травня 2000 року. День звільнення позивача, відповідно до положень п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, є останнім днем його роботи. Позивач звернувся до суду про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені, з 31 травня 2000 року тобто з часу звільнення по\~день винесення рішення по справі. Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 01 червня 2000 року по 30 вересня 2015 року, день винесення рішення судом у розмірі 46 406 грн. 88 коп., виходячи з наступного. Згідно Довідки № 842 від 22 серпня 2000 року, заробітна плата за квітень 2000 року склала 245,61 грн., за березень 2000 року 260,70 грн. Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чиним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить (245,61 + 260,70):42=12,06 грн. Отже, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 червня 2000 року по 30 вересня 2015 року включно складає: 3848 днів за час затримки розрахунку х 12 грн. 06 коп. = 46 406 грн. 88 коп. Вирішуючи питання стосовно стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати, суд приходить до висновку, що вимоги необґрунтовані, виходячи з наступного. Так, відповідно до п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого\~Постановою КМУ від 20.12.1997 року № 1427\~із змінами, внесеними Постановою КМУ № 292 від 23.04.1999 року, компенсація працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01.01.1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифи на послуги за цей період зріс більше ніж як на один відсоток. Відповідно до п. 3 вказаного Положення, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків та платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Згідно з п. 4 зазначеного Положення, у разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців, сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. Між тим, позивачем не надано доказів про те, за які конкретно місяці виникла заборгованість по заробітній платі, що є суттєвими обставинами для правильного вирішення справи, тому суд позбавлений можливості провести розрахунок у відповідності до вимог закону. Вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь трьох відсотків річних від простроченої суми на підставі\~ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягають, у зв'язку з наступним. У трудових правовідносинах такі поняття як зобов'язання, неустойка чи інша санкція за невиконання зобов'язання не застосовуються. Такі терміни використовуються в низці статей Цивільного та\~Господарського кодексів України. За структурою\~КЗпП України\~стаття 117 цього Кодексу, якою визначено підстави виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку про звільненні, відноситься до розділу VІІ "Оплата праці". Аналізуючи норми\~Закону України "Про оплату праці"\~й\~ст. 117 КЗпП України, слід дійти висновку про те, що відносини стосовно виплати заробітної плати за своєю природою є трудовими, а не цивільними чи господарськими. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це є компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що до даних правовідносин положення\~ст. 625 ЦК України\~не застосовуються. Вирішуючи питання стосовно стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з чим, враховуючи обставини справи, а також те, що визнання факту порушень відповідачем строку розрахунку з позивачем сам по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану позивачу, суд вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди та встановити її в сумі 500 грн. 00 коп. Згідно ч.3\~ст.6 Закону України «Про судовий збір»\~за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних\~\~заяв\~\~майнового та немайнового характеру. Згідно з ч.3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку з чим, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн. за вимоги майнового характеру та 487,20 грн. - за вимоги немайнового характеру. На підставі викладеного і

Outcome: partial