Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

25 квітня 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом з подальшим наданням уточненої позовної заяви до відповідача, в якому просить суд розірвати договір довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Бороздіною О.Г. від 07.11.2006 р. за реєст.№1-1434, укладений між [PERSON] та [PERSON] . В обгрунтування позову позивач посилається на те, що в зв`язку з похилим віком та потребуючи сторонньої допомоги та догляду вона за пропозицією відповідача уклала договір довічного утримання. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов`язався довічно утримувати її у вигляді забезпечення харчування, доглядати за нею, надавати необхідну допомогу та утримувати квартиру в належному стані. Спочатку відповідач виконував свої зобов`язання сумлінно, проте менше ніж через рік перестав приходити до неї та забезпечувати доглядом. На той час вона ще могла самостійно пересуватися по квартирі та обслуговувати себе, проте наприкінці 2016 року її стан значно погіршився. Вона сама сплачує комунальні платежі за квартиру, відповідач в цьому навіть не допомагає. Враховуючи сплату цих послуг та її маленьку пенсію, в неї зовсім не залишається коштів на медикаменти та нормальну їжу. Через похилий вік та стан здоров`я вона не може доглядати себе самостійно, приготувати їжу та виконати гігієнічні процедури, через що стан здоров`я значно погіршився, а квартира перебуває в жахливому стані. [PERSON] взагалі її не відвідує, не надає жодної допомоги, відмовляється доглядати її, не допомагає в отриманні медичної допомоги, якої вона вкрай потребує. Утримує у себе її паспорт та сам договір на квартиру, тим самим перешкоджає її в тому, щоб вона знайшла допомогу у третіх осіб. Через бездіяльність відповідача вона опинилася у жахливому скрутному положенні, вимушена була звертатися до органів поліції та прокуратури. Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за договором довічного утримання і відмовляється розірвати договір в добровільному порядку, а вона потребує догляду, вимушена звертатися до суду з вказаним позовом. В липні 2017 року надійшли заперечення на позовну заяву відповідача [PERSON] , в якому він просить відмовити у позові. Зазначає, що в позові викладена відверта брехня, не підтверджена жодними доказами. Натомість відповідач надає суду докази, що до 11 травня 2017 року він сумлінно виконував умови договру та забезпечував [PERSON] усім необхідним, купував ліки, носив триразове харчування, сам оплачував рахунки за комунальні послуги. Звернення до суду через 10 років після укладення договору він пояснює тим, що у позивачки є рідна сестра, якій позивачка не була ніколи потрібна і яка нею не цікавилася. Лише наприкінці 2016 року, коли сестра дізналася про важке онкологічне захворювання [PERSON] , вона з племінницею вирішила налаштувати позивачку проти відповідача, а 11 травня 2017 року вивезли її в невідомому напрямку. Такими діями саме вони перешкодили [PERSON] виконувати умови договору утримання. Ухвалами суду від 26.04.2017 року відкрито провадження у справі та заяву [PERSON] задоволено. Відстрочено [PERSON] сплату судового збору, що підлягає оплаті при подачі до суду за її позовом про розірвання договору довічного утримання - до ухвалення рішення суду по справі. Ухвалою суду від 07 листопада 2017 року зупинено провадження по цивільній справі на 6 місяців - до прийняття спадкоємцями спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , строком до [INFO] . Ухвалою суду від 10 травня 2018 року відновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Ухвалою про забезпечення доказів від 22 червня 2018 року витребувано у Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвой І. М. завірену належним чином копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 02 жовтня 2018 року заяву [PERSON] про заміну сторони по цивільній справі задоволено. Замінено сторону позивача по цивільній справі з [PERSON] на [PERSON] . Ухвалою суду від 02 жовтня 2018 року про забезпечення доказів витребувано у Головного управління національної поліції Центрального відділу поліції в Миколаївській області належним чином завірені копії матеріалів перевірки за заявами та скаргами [PERSON] станом з листопада 2016 року по квітень 2017 року; витребувано належним чином завірені копії матерілів перевірки за заявами та скаргами [PERSON] станом з листопада 2016 року по квітень 2017 року з Миколіївської місцевої прокуратури №1. А також за ініціативою суду витребувано у Головного управління національної поліції Центрального відділу поліції в Миколаївській області належним чином завірені копії матеріалів перевірки за заявами та скаргами [PERSON] за номером № 9967 від 11.05.2016 року. Ухвалою про забезпечення доказів від 12 грудня 2018 року витребувано у Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 відомості чи перебувала на обліку [PERSON] , дата народження [INFO] , дата смерті [INFO] , якщо так, то надати відомості про час та підстави її перебування. Позивачка [PERSON] та її представник адвокатка Ставнича Г.О. в судовому засіданні просили задовольнити позов. Звернули увагу суду на те, що фактично [PERSON] перебувала в жахливому стані, оскільки через хворобу та вік вона не могла ні вийти з квартири, ні навіть самостійно прийняти ванну, ні приготувати їжу. В 2016 році вона подзвонила до своєї рідної сестри та попросила про допомогу. Вона з донькою хотіли забрати її до себе доглядати , проте [PERSON] в цьому перешкоджав. Вони з сином не допускали їх до сестри, а коли впускали, то [PERSON] там перебував постійно і дозволяв спілкуватися з сестрою лише в своїй присутності. Коли вони намагалися забрати сестру до себе, то він фізично в цьому перешкоджав. Коли вони приносили їжу раз на два-три дні, то відповідач забирав цю їжу, або приводив своїх друзів і вони сиділи як хазяї в квартирі безпомічної бабусі та розпивали спиртні напої та з`їдали всі її продукти, залишаючи її голодною на декілька днів. В квартирі не прибиралося, а коли [PERSON] , яка страждала нетриманням сечі, потребувала перевдягання, вони залишали її роздягнуту на матраці на протязі, поки сама не висохне. Також замість того щоб лікувати її онкозахворювання шкіри, вони мазали її рани на обличчі йодом, не забезпечували специфічного лікування. Сестра та племінниці є єдиними родичами померлої, їй нікому більше було надати допомогу. Вони дійсно не спілкувалися багато років, адже у сестри все було добре, поки не загинув чоловік, а вона все життя тяжко працювала, піднімаючи двох дітей. Мабуть, скориставшись її самотністю, відповідач і умовив її укласти цей договір. Відповідач та його представники адвокати Гришко П.В. та Білов І.В. в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, оскільки завжди сумлінно виконував умови договору. Його сусідка тітка [PERSON] ([PERSON] ) сама неодноразово умовляла його з дружиною укласти цей договір та доглядати її довічно після смерті свого чоловіка. Вона була самотня, а з сестрою у неї були дуже погані відносини. Вона розповідала, що побоювалась сестру, знаючи, що та бажає скоріше отримати її квартиру. За всі 10 років, що вони доглядали [PERSON] , сестра з`явилася один раз роки через два після його укладення, дізналася про договір, поскандалила та більше не з`являлася. В 2016 у [PERSON] діагностували рак шкіри, вони возили її до онкоиспасеру неодноразово, але з огляду на вік хворої 86 років, лікарі вже не рекомедувлаи ні операцію, ні хіміотерапію. Всі рекомендації щодо обробки рани на обличчі і ліків для серця та тиску вони виконували і все купували. Дружина носила їй їжу кожного дня, виконували її замовлення, готували те, що вона просила та любила їсти. Прали і одежу, і постіль регулярно. Робили в квартирі поточний ремонт, ремонтували підлогу, дружина за фахом є штукатуром, все робила сама і якісно. Поки могла, [PERSON] виходила на вулицю сама, потім і вони її виводили у двір. У [PERSON] був важкий хаактер, але вони знайшли спільну мову, отже саме вона і запропонуваа саме їм укласти цей договір. Наприкінці 2016 почала у неї з`являтися сестра з племінницею, він ніколи не перешкоджав їх спілкуванню, але [PERSON] погано себе почувала після їх візитів. У неї піднімамся тиск, вона нервувала. Позивачка декілька раз навіть зверталася до поліції, щоб забрати сестру, але цього не бажала сама [PERSON] . Але і тоді позивачка не надавала сестрі реальної допомоги, лише наслаштовувала [PERSON] проти них. Дійсно оригінали правовстановлюючих документів і паспорт померлої знаходилися у нього, адже він платив завжди і за комунальні послуги , і оформлювали все необхідне, останні роки вона вже хворіла якоюсь психічною хворобою, заговорювалася іноді, стала багато чого забувати, отже і сама могла забути, куди що поклала. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, оригінали медичних карток, суд приходить до наступного. У справі, яка розглядається, предметом позову є розірвання нотаріально посвідченого договору довічного утримання та застосування правових наслідків такого розірвання, визначених частиною першою статтею 756 ЦК України. Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків (пункт 3 частини другої статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, судом встановлено, що 07 листопада 2006 року між [PERSON] , яка проживає [ADDRESS] з однієї сторони, та відповідачем [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] з другої сторони, був укладений Договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Бороздіною О.Г. за реєст.№1-1434 . Відповідно до п. 1 вказаного Договору [PERSON] (відчужувач) передає у власність, а [PERSON] (набувач) зобов`язується прийняти у власність квартиру , що знаходиться в [ADDRESS] взамін чого [PERSON] зобов`язується забезпечити відчужувача утриманням (доглядом) довічно на умовах, встановлених цим Договором. Згідно із умовами Розділу 2 Договору, матеріальне забезпечення з утримання догляду, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, оцінюється сторонами у сумі одної мінімальної пенсії за віком у розмірі, встановленому законодавством. Утримання визначається сторонами у вигляді: забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням, забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; забезпечення належними лікарськими засобами на підставі виданих лікарями рецептів; надання побутових послуг (прання постільної білизни один раз на 10 днів, ремонт побутової техніки тощо); забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі . У обох сторін є право користування цією квартирою. За п.4.3 цей договір може бути розірваний сторонами за згодою, а в разі недотримання його умов і відмови від добровільного його розірвання однією зі сторін - в судовому порядку. 23.11.2006 року право власності на вказану квартиру зареєстровано за відповідачем . [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла у віці 89 років. Як вбачається з копії спадкової справи № 17/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини звернулася рідна сестра [PERSON] , [INFO] . Позов про розірвання договору довічного утримання (догляду) пред`явлений до суду за життя [PERSON] , факт її смерті після відкриття провадження у справі допускає правонаступництво у спірних правовідносинах, що відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-142цс13. До матеріалів справи відповідачем було надано копії квитанцій про сплату від імені [PERSON] з 2015 по 2017 роки комунальних послуг за спірну квартиру - через систему Приват24 з рахунку [PERSON] . При цьому, як пояснила в судовому засіданні представник позивача, сама [PERSON] надавала ці кошти зі своєї пенсії [PERSON] для оплати ним комунальних послуг. Проте до таких тверджень представника позивача суд ставиться критично, оскільки належних доказів того суду не надано, крім того такі пояснення суперечать викладеним в позові твердженням, що [PERSON] , не спілкується з [PERSON] вже через рік після підписання договору. Як вбачається з медичних карток [PERSON] , досліджених в судовому засіданні, які були надані (оригінали) відповідачем, у якого вони зберігалися, протягом 2006-2010 років [PERSON] регулярно зверталася на прийом до дільничого лікаря-терапевта з приводу головного болю, шуму в голові, слабкості в ногах, болю в суглобах, проходила клінічне обстеження та кардіограму. 05 вересня 2008 року міститься запис, що ВКК надано висновок, що вона потребує постійного стороннього догляду. В лютому 2010 року проходила диспансерний огляд. Кожного року з 2002 по 2010 роки проходила онкологічний профогляд - норма. З 2007 року їй проставлено діагноз "ішемічна хвороба серця з гіпертонічною хворобою», з 2014 - енцефалопатія ІІ ступеню. В червні 2009 року проведена операція з приводу зрілої катаракти стаціонарно лікувалася в обласній офтальмологічній лікарні. В грудні 2014 року проводилося клінічне обстеження на дому. 04 січня 2017 року виклик сімейного лікаря з відміткою, що виклик здійснено опікунами . [PERSON] скарг не пред`являє. Зі слів опікунів агресивна, роздратована, з`явилося новоутворення на шкірі обличчя. Біля хворої неприємний запах через неконтрольоване виділення сечі. Рекомендовано консультація онколога. Здійснено клінічне обстеження, 18 січня 2017 року консультація онколога на дому , надано направлення в Обласний онкологічний диспансер. 30.03.2017 року виклик родичів на дому сімейного лікаря, рекомендовано спостереження у онколога. Кожного разу лікарями надавалися рекомендації щодо певного медикаментозного лікування. 05 квітня 2017 року викликано родичами з приводу бессоння, колібання АД, рана на шкірі обличчя. Рекомендовано звернення до онколога. Також відповідачами надано копії рецептів лікарів онколога, психіатра, копії чеків про придбання деяких ліків за призначенням лікарів. Згідно довідки МОПЛ № 1 від 12.12.2018 року [PERSON] перебувала у групі консультативного нагляду з діагнозом: органічний маячний розлад внаслідок судинних захворювань головного мозку, судинні делірії, є на обліку з приводу хронічного душевного захворювання. Таким чином матеріалами справи спростовуються твердження позивача, що відповідачем не забезпечувалося надання медичної допомоги [PERSON] . Згідно досліджених в судовому засіданні Висновків ДОП Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області від 05 грудня 2016 , 12 травня 2017, 31 травня 2017 - [PERSON] , зверталася до віддлу поліції з заявами щодо прийняття заходів до [PERSON] , який не виконує умови договору довічного утримання.Перевірки були припинені,оскільки між сторонами склалися цивільно-правові відносини. Так, вперше 24.11.2016 року [PERSON] звернулася до центрального ВП з заявою про допомогу забрати документи від опікуна [PERSON] - для прд`явлення їх адвокату та для вирішення данного питання в суді. (є підпис [PERSON] під тестом з відміткою «прочитано мною верно". Слідчим поліції були відібрані пояснення у [PERSON] , яка є рідною племінніицею [PERSON] , і яка власне і принесла цю заяву до поліції, де вона пояснила, що опікун її тітки забрав у неї документи на квартиру та паспорт та протягом довгого часу не виконує умови договору довічного утримання, не дивиться за тіткою. В похилому віці тітка і вона попросила її звернутися до поліції з заявою про повернення документів для пред`явлення їх до суду та нотаріусу, щоб тітка оформила спадщину. Зазначила, що тітку можливо опитувати лише в її присутності. Також відібрані пояснення у сусідки [PERSON] ,, яка пояснила, що проживає в квартирі [ADDRESS] , по сусідству проживає тітка похилого віку [PERSON] , яка уклала договір утримання з супругами [PERSON] , які належно виконують умови договору. Минулого тиждня до неї підходила сестра [PERSON] та просила підписати документи, що сім`я [PERSON] погано виконує умови договору, але вона не погодилася. Відібрані пояснення і у [PERSON] , який пояснив, що дійсно всі документи у нього, оскільки бабуся вже стара, вони самі за все оплачують, а родичі її написали заяву на нього, оскільки бабуся стара і вони згадали про квартиру. 11 травня 2017 року до поліції звертався [PERSON] з заявою прийняти заходи до [PERSON] , яка перешкоджає йому виконувати умови договору та не надає доступу до [PERSON] і вивезли її в невідомому напрямку. 01.05.2017 року надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення від імені [PERSON] про обмеження волі та погрозу життя з боку [PERSON] невиконанням умов договору - морит її голодом , систематично отруює за допомогою лікарських засобів , антисанітарія в квартирі, замикає у кімнаті. Перевірки за цією заявою не проводилася, надана відповідь, що з такого приводу в 2016 році вже надавалася відповідь. Суд критично ставиться до цих доказів, на які як на підставу своїх вимог в тому числі посилається позивачка, адже за цими заявами фактично не проводилися перевірки працівниками поліції, сама [PERSON] жодного разу опитана не була. Крім того, заяви до поліції вона особисто не приносила, заяви передавала племінниця [PERSON] , яка поппереджала працівників поліції, що тітку слід опитувати лише в її присутності і документи потрібні для оформлення спадщини. Отже, фактично дійсні наміри [PERSON] щодо звернення до поліції саме за цих обставин встановити неможливо. В судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] , яка є дружиною відповідача, [PERSON] , [PERSON] ,які є сусідками померлої [PERSON] , [PERSON] , яка є перукаркою, яку запрошували до неї додому регулярно всі останні роки, суду пояснили, що тітка [PERSON] була самотньою жінкою, зі своїми родичами не спілкувалася, була в приятельських відносинах з дружиною вдповідача . [PERSON] з дружиною дуже добре доглядали тітку [PERSON] , в квартирі було прибрано, вона була завжди в чистому одязі, приємно пахло смачною їжею, дружина відповідача по декілька разів на день приходила до [PERSON] з свіжею іжею, доглядадла і за квартирою, і прала білизну, вони бачили, як вона носила брудне для прання. Перукарка приходила до [PERSON] приблизно раз на три місяці, вона була її клієнткою ще з радянських часів, візити її оплачували [PERSON] . Опікуни добре за нею доглядали, [PERSON] ніколи не скаржилася і була завжди охайною, видно, що добре харчувалася. Вже останні приблизно рік вона перестала приходити до неї, оскільки почалося нетримання сечі, і був досить неприємний запах. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є подругами дочки позивачки та племінниці [PERSON] , суду пояснили, що бачили тітку [PERSON] лише один раз восени 2016 року, коли [PERSON] з матір`ю їх спеціально запросила поїхати, подивитися , як живе її тітка. Вони побачили порожній холодильник, тітка була неохайною, в грязному халаті, постіль невипрасувана. [PERSON] з матір`ю принесли тітці якусь їжу і повели її в ванную, а вони пішли звідти, бо був важкий запах сечі. Другого разу побачили тітку [PERSON] голою на мокрій постілі біля відкритого балкону, в холоді, а [PERSON] їм пояснила, що її так залишила опікунша, бо вона намочила сечею постіль і їй сказали , щоб вона так лежала, поки сама не висохне, а піднятися вона не могла. При цьому [PERSON] просила сестру забрати її до себе. При цьому ці свідки пояснили, що [PERSON] відчиняла двері квартири тітки власними ключами, на той час опікунів не було і вони не приходили декілька годин поспіль, а чому родичі не забирають [PERSON] до себе - вони не пояснили. За такого, суд не приймає покази цих свідків як достеменний доказ підставності позовних вимог, адже ці свідки бачили померлу лише по одному разу, і при цьому були спеціально запрошені позивачкою та її донькою «подивитися, як погано за нею доглядають опікуни, кому вона відписала квартиру». При цьому ці свідки підтвердили, що у позивачки були свої ключі від квартири і спілкувалися вони з тіткою без присутності опікунов, що спростовує як викладені в позові твердження, так і твердження позивачки [PERSON] , що [PERSON] перешкоджав їх відвідуванням та перешкоджав у тому, щоб забрати сестру до себе. Свідок [PERSON] , яка є дочкою позивачки та племінницею [PERSON] , суду пояснила, що з тіткою [PERSON] вони не бачилися близько 10 років, лише передзвонювалися , тітка казала, що все нормально у неї. В 2016 вона вже поскаржилася, як погано за нею доглядають опікуни, забули про неї, не кормлять, не приходять, не возять до лікарів, просила забрати її до себе. Тітка перебувала в жахливому стані, голодна, грязна, стйкий запах сечі, рана на обличчі. [PERSON] з сином перешкоджав їм у відвідинах, не відпускав тітку до них, забрав її документи. Лише за допомогою поліції та працівників прокуратури вони в травні 2017 року забрали тітку до себе, а відповідач навіть не віддав її речі. До показів свідка [PERSON] суд ставиться критично, оскільки вона є прямо зацікавленою особою, адже квартира тітки могла стати її спадковим майном. За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, и у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору довічного утримання істотними умовами договору є: - предмет договору - квартира [ADDRESS] та право довічного прождивання в ній відчужувача. - зміст утримання: матеріальне забезпечення з утримання догляду, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, оцінюється сторонами у сумі одної мінімальної пенсії за віком у розмірі, встановленому законодавством. Утримання визначається сторонами у вигляді: забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням, забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; забезпечення належними лікарськими засобами на підставі виданих лікарями рецептів; надання побутових послуг (прання постільної білизни один раз на 10 днів, ремонт побутової техніки тощо); забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Згідно положень ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Так, згідно визначення дефініції "утримання" - є повне забезпечення матеріальними та грошовими ресурсами особи для задоволення її життєво необхідних потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності ; "догляд" - в широкому розумінні нагляд за особою, станом його здоров`я, умовами побуту тощо. Догляд не обов`язково пов`язаний з наданням матеріальної допомоги і опосередковується участю набувача в житті відчужувача, наданням відчужувачу послуг, обсяг яких передбачається договором, тощо. Згідно з Переліком соціальних послуг, що надаються особам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України від 3 вересня 2012 р. № 537 , розрізняються такі види догляду: зокрема, догляд вдома, допомога у самообслуговуванні (дотримання особистої гігієни, рухового режиму, годування), у пересуванні в побутових умовах, у веденні домашнього господарства (закупівля продуктів харчування, ліків та інших товарів, приготування їжі, прання, прибирання житла, оплата комунальних платежів, дрібний ремонт одягу, взуття тощо), в організації взаємодії з іншими фахівцями та службами (виклик лікаря, комунальних служб, транспортних служб тощо); навчання навичкам самообслуговування; допомога у забезпеченні технічними засобами реабілітації, навчання навичкам користування ними; психологічна підтримка; надання інформації з питань соціального захисту населення; допомога в отриманні безоплатної правової допомоги; допомога в оформленні документів; та денний догляд, забезпечення умов для денного перебування; забезпечення харчуванням; допомога у самообслуговуванні (дотримання особистої гігієни, рухового режиму, прийом ліків, годування); спостереження за станом здоров`я, надання реабілітаційних послуг; формування та підтримка навичок самообслуговування; психологічна підтримка; організація денної зайнятості, дозвілля. Таким чином, позивач не довів позовних вимог, оскільки не надала доказів, які б у сукупності підтверджували невиконання чи неналежне виконання відповідачем умов договору довічного утримання. Оскільки приписи укладеного між сторонами договору довічного утримання (догляду) не містять чітко визначеного порядку (способу) надання набувачем догляду та забезпечення медичною допомогою, ліками, продуктами харчування, тому при визначенні ступеню його виконання чи невиконання необхідно виходити із задоволення життєво необхідних потреб особи, що потребує догляду.Матеріалами справи та показами свідків, які є сусідами та сторонніми особами померлої підтверджується факт надання відповідачами обумовленого договором догляду та збезпечення належним утриманням. Показання двох свідків зі сторони позивача не підтверджують позовні вимоги та спростовуються наданими відповідачем доказами. [PERSON] не надано суду доказі того, що [PERSON] потребувала лікування безпосередньо в онкодиспансері, адже остання перебувала у неї приблизно півроку, але доказів надання їй такого ліування вона також не надала. Також викладені у позові обставини є також суперечливими, адже зазаначено, що з 2016 року стан здоров`я [PERSON] значно погіршився, проте з її медичної картки вбачається, що рішенням лікарської комісії вона була визанана такою, що потребує постійного стороннього догляду вже з 2009 року, проте вона жодним чином не зверталася до 2016 року зі скрагами на невиконання відповідачем своїх обовязків , хоча ще могла самостійно пересуватися, а почала звертатися зі скаргами до органів поліції лише після початку спілкування з племінницею, яка і зверталася фактично за неї до відповідних органів, а також на той час вже перебувала на обліку з приводу психічного захворювання. Також і свідки пояснювали, що тітка [PERSON] не була схожа на людину, що недоїдає багато рокі поспіль. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed