Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

21.04.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що з 27 квітня 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні позивача. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться ним, не виявляє бажання піклуватись про дитину. Крім того, відповідач не сплачує аліменти на утримання малолітнього сина, внаслідок чого станом на 01 березня 2017 року виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 36 000,00 грн. Оскільки своїми діями відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по утриманню власної дитини, її вихованню та розвитку, це змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа 06.03.2019 року передана у провадження судді Астахової О.О. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.03.2019 року прийнято цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав до свого провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Відповідачу та третій особі запропоновано подати відповідно відзив на позов та пояснення щодо позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються . (Т. 2 а.с.57). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року закінчено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. (Т. 2 а.с.74). У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та виходячи з доводів, якими обгрунтовується позовна заява, просив суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач і треті особи у судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце судового розгляду були своєчасно та належним чином повідомлені. Причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідач правом на подання відзиву до суду не скористався. Від третіх осіб до суду надійшли листи, зі змісту яких убачається, що Служба у справах дітей не заперечує проти задоволення позовних вимог, щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав та просить проводити розгляд даної справи у відсутності їх представників. Згідно частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що за результатами розгляду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, Дніпровським районним судом м. Києва від 18.04.2019 року було ухвалено рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено.(Т.1 а.с. 140-142). Постановою Київського апеляційного суду від 06.11.2018 року, апеляційну скаргу, адвоката Шульги Андрія В`ячеславовича, який діяв в інтересах [PERSON] , залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду від 18.04.2019 року залишено без змін. (Т. 1 а.с. 224-228). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 13.02.2019 року, касаційну скаргу представника [PERSON] - Шульги Андрія В`ячеславовича - задоволено. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (т.2, а.с. 49-53). Скасовуючи судові рішення першої і апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходив з того, що суди не вчинили дій для з?ясування причин виконання/невиконання відповідачем батьківських обов?язків, не мотивували своїх висновків, не зазначили, чи відповідає таке рішення інтересам дитини, при тому що відповідач на засідання комісії органу опіки не з?являвся, як і у судові засідання. Крім того, у матеріалах справи наявний акт обстеження житлово-побутових умов проживання від 13 листопада 2017 року, в якому зазначено, що у момент проведення обстеження у квартирі, де зареєстрований відповідач ( [ADDRESS] ), була присутня [PERSON] , яка її відкрила, у квартирі ніхто не проживає, будь-які речі можливих мешканців відсутні, а сусідка повідомила, що більше року відповідача не бачила (а.с. 196). За таких обставин, суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року та постанова Київського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду судом встановлено, що з 27 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (Т. 1 а.с. 7). Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 17 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації народжень зроблений відповідний актовий запис №750 (т.1. а.с. 11). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року було шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (Т. 1 а.с. 16). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошові сумі у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (Т. 1 а.с.12-14), На виконання означеного рішення суду, Дніпровським районним судом м. Києва видано 12.02.2016 виконавчий лист. (Т. 1 а.с. 18,19). Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданої старшим державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 08.11.2019 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.11.2019 рік становить у розмірі 100 000,00 грн. Отже, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, у зв`язку із чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Згідно висновку Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 23 листопада 2017 року № 100-20566 Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] (т.1,а.с. 108). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , суду показала, що відповідач зовсім не приймає участі у житті дитини, ніколи не бачиться з нею та не спілкується, дитина повністю знаходиться на утримані матері. Так, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України, відповідно до положень якої мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Частиною 4 статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пленум Верховного суду України у п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року за №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови, винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері) , так і для дитини (стаття 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно частини 4 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсний обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина 5 статті 19 СК України). При цьому суд може не погодитись із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина 6 статті 19 СК України). Відповідно до положень частини 1 статті 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Досліджений судом висновок органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 23 листопада 2017 року № 100-20566, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , суд вважає обґрунтованим, юридично доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа , в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, по досягненню чотирнадцяти років. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один з батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Нормою статі 150 СК України, статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлений обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У судовому засіданні достаменно встановлено, що відповідач [PERSON] не проявляє батьківського піклування щодо сина, батьківських обов`язків не виконує, умовами проживання, вихованням, станом здоров`я дитини не цікавиться, не піклується про його інтелектуальний та фізичний розвиток, матеріально не утримує, проживає окремо. Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За положеннями статті 81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладено на кожну із сторін. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не забезпечує сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з ним; не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Доказів, які б спростовували дані обставини суду не надано. Зазначені фактори, суд розцінює як ухилення відповідача [PERSON] від виховання дитини і приходить до висновку про свідоме нехтування ним своїми обов`язками. За таких обставин, суд вбачає достатні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] та приходить до висновку, що таке рішення відповідає інтересам дитини. На підставі статті 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved