Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Адвокат Оніщук Володимир Іванович , діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовної заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , [INFO] . У визначений законом строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON] .. Відповідно до матеріалів заведеної спадкової справи за №125/2018, номер у Спадковому реєстрі 62727814 вбачається, що спадкоємцями [PERSON] , які прийняли спадщину, є сини спадкодавця [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спадкове майно, яке належало спадкодавцеві, складається з: -земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером 3524355000:02:000:5202 загальною площею 0,6380 га, за земельними угіддями: рілля, яка розташована на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області, і належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 694097, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 08 квітня 2010 року; -земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером 3524355100:02:000:5029 загальною площею 1,2760 га, за земельними угіддями: рілля, яка розташована на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту, і належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 090863, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 09 серпня 2006 року; -земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером 3524355000:02:003:0251 загальною площею 4,8293 га, за земельними угіддями: рілля, яка розташована на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області, і належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 075353, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 14 грудня 2006 року; -житлового будинку під [ADDRESS] ; -суми соціальної виплати - субсидії для відшкодування витрат на придбання скрапленого газу та твердого палива на 2018 рік в сумі 3077 грн. 65 коп. 09.01.2019 року спадкоємці [PERSON] та [PERSON] уклали договір про поділ спадкового майна, посвідченого приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу Науменком Ф.С., згідно з яким до позивача [PERSON] перейшло право власності на: -1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером 3524355000:02:003:0251 загальною площею 4,8293 га, за земельними угіддями: рілля, яка розташована на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області, і належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 075353, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 14 грудня 2006 року; - житловий будинок під [ADDRESS] ; -суму соціальної виплати - субсидії для відшкодування витрат на придбання скрапленого газу та твердого палива на 2018 рік в сумі 3077 грн.65 коп.. 09 січня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу Науменка Ф.С, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті батька, яка складається з житлового будинку під [ADDRESS] . Однак нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав, не надання позивачем документів нотаріусу, які посвідчують право власності на вказаний житловий будинок. У зв`язку з наведеним, позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , оскільки у нього не має іншої можливості для реалізації своїх спадкових прав на вищевказане спадкове майно у вигляді житлового будинку. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2020 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися. Представник позивача та позивач подали до суду заяви, в яких просять справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутність представника Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення, зокрема, у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого: визнання права (частина 2 статті 16 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У частині другій статті 1223 ЦК України зазначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Калмазове Вільшанського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 2 липня 1977 року Вільшанським райвідділом РАЦС Кіровоградської області, актовий запис №49. У вказаному свідоцтві батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [PERSON] , помер [INFO] в смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02 квітня 2018 року Вільшанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 33 (а.с.9). Згідно з довідкою № 909/02-14 від 01.11.2018 року, виданою приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу Кіровоградської області Науменком Ф.С., [INFO] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа № 125/2018, номер у Спадковому реєстрі [NUMBER] (а.с.23). Відповідно до копії вищевказаної спадкової справи за №125/2018 року, [PERSON] та його рідний брат [PERSON] 19 липня 2018 року подали заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу Вільшанського районного нотаріального округу Науменко Ф.С.. 09 січня 2019 [INFO] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] уклали договір про поділ спадкового майна, посвідчений приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу - Науменко Ф.С.. Відповідно до зазначеного договору до [PERSON] перейшло право власності на: -Ѕ (одну другу) частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером 3524355000:02:003:0251 загальною площею 4,8293 га, за земельними угіддями: рілля, яка розташована на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області і належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 075353, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 14 грудня 2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 108; -житловий будинок під [ADDRESS] ; -суму соціальної виплати - субсидію для відшкодування витрат на придбання скрапленого газу та твердого палива на 2018 рік в сумі 3077,65 (три тисячі сімдесят сім) грн. 65 коп. 09 січня 2019 року [PERSON] оформив свої спадкові права на: -Ѕ (одну другу) частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером 3524355000:02:003:0251 загальною площею 4,8293 га, за земельними угіддями: рілля, яка розташована на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області і належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 075353, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 14 грудня 2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 108, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] (а.с.14); -суму соціальної виплати - субсидію для відшкодування витрат на придбання скрапленого газу та твердого палива на 2018 рік в сумі 3077,65 (три тисячі сімдесят сім) грн. 65 коп., що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] (а.с.13). 09 січня 2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу Кіровоградської області Науменко Ф.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті його батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , яка складається з житлового будинку під [ADDRESS] , але йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на вказаний житловий будинок, про що свідчить копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 січня 2019 року (а.с.16). Відповідно до копії архівної довідки КП «БМБТІ» №156 від 23.10.2018 року, станом на 01.01.2013 року за даними реєстрових книг КП «БМБТІ» право власності на будинок за адресою [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 20). Згідно з копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок розташований по [ADDRESS] , виготовленого Комунальним підприємством «Благовіщенське міжміське бюро технічної інвентаризації», зазначений будинок побудований у 1973 році (а.с.17-19). В судовому засіданні було оглянуто копію погосподарської книги №6 Вільшанської сільської ради народних депутатів за період з 1991 по 1995 роки, особовий рахунок 216, згідно якої [PERSON] значиться власником житлового будинку, розташованого в с. Калмазове Вільшанського району Кіровоградської області. Відповідно до рішення виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Кіровоградської області за №97 від 05.10.1992 року, домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , про що свідчить довідка Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області за №221 від 01.11.2018 року (а.с.21). В документах архівного фонду «Вільшанська селищна рада та її виконавчий комітет Вільшанського району Кіровоградської області» у протоколах засідань виконкому за 1992 рік у рішенні від 05 жовтня 1992 року № 97 «Про визнання права власності на домоволодіння в с. Калмазове» значиться [PERSON] (виправлено олівцем на « [PERSON] ») власником домоволодіння по [ADDRESS] (протокол від 05 жовтня 1992 р. № 8), що підтверджується копією архівної довідки Кіровоградської обласної державної адміністрації від 29.11.2018 року №Ш-32/1/0/1/01-70 (а.с.22). Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, речові права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачає обов`язкової реєстрації таких прав. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 13 червня 2012 року за наслідками розгляду справи за №6-54цс12). Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 5 серпня 1992 року було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництвапостановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319, від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до додатку 3 "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно" рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року (надалі Інструкція), реєстрації підлягали всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністра Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у погосподарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Житлові будинки, побудовані до 05 серпня 1992 року на земельній ділянці, яка була відведена для такого будівництва та у сукупності з висновком про технічний стан і погодження з відповідними службами судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючий документ. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності житлового будинку певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Таким чином, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, позивач, як спадкоємець, не може оформити спадщину після смерті свого батька. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що право власності спадкодавця на спірний будинок встановлено матеріалами справи, підтверджено технічним паспортом від 16.10.2018 року та записами в погосподарських книгах. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів належність [PERSON] житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , і таких доказів суду не надано. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, спадкове майно належало спадкодавцю [PERSON] , а тому порушене право позивача на успадкування майна підлягає судовому захистові. За таких обставин суд вважає, що є усі достатні підстави для визнання за [PERSON] , [INFO] , уродженцем с. Калмазове Вільшанського району Кіровоградської області, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] в селищі міського типу Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області. Разом з цим, суд враховує те, що відповідач визнав позов в повному обсязі і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду у розмірі 840 грн. 80 коп. залишити по фактично понесеним. На підставі викладеного та

Outcome: approved