Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ про повернення незаконно стягнених сум та відшкодування моральної шкоди, в якій просить суд винести рішення, яким зобов'язати відповідача - Ленінський відділ державної виконавчої служби МУЮ повернути незаконно стягнуті суми з соціальної допомоги у розмірі 4 022 грн. 87 коп. та стягнути з відповідача, винного в порушенні вимог Закону України «Про виконавче провадження» моральну шкоду в сумі 4 000 грн. В судове засідання позивач не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі. В судове засідання представник відповідача не з»явився, надавши заяву з проханням розглядати справу без його участі та те, що проти задоволення позову заперечує і просить відмовити в його задоволенні. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до листа від 18.09.2012 року за № К-37/01 виданого Департаментом праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації [PERSON], стало відомо, що з її соціальної допомоги, яку позивач отримує як інвалід І групи (підгрупа А) з дитинства проводилося стягнення в рахунок погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги з лютого 2011 року по виконавчим документам (розпорядження, постанови), які були надіслані Ленінським ВДВС Полтавського МУЮ для виконання. В зв'язку з незаконністю стягнення коштів з соціальної допомоги [PERSON] 27.09.2012 року звернулась до Ленінського ВДВС з листом про повернення раніше незаконно стягнутих сум. Сума стягнення по виконавчим документам згідно листа від 27.12.2012 року за № К-53/11 наданого Центром нарахування та здійснення соціальних виплат склала 4 022 грн. 87 коп. Протягом 9 місяців [PERSON] неодноразово зверталась з проханням до виконавчої служби, прокуратури про повернення незаконно стягнутих сум, але це питання залишилось не вирішеним, кошти не були повернуті. В зв'язку з цим 25.03.2013 року [PERSON] звернулась зі скаргою до прокуратури Полтавської області щодо порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» з боку працівників Ленінського ВДВС. За результатами розгляду даного звернення воно було направлено до Головного управління юстиції у Полтавській області, яке відповідно до вимог ст.ст. 83,84 Закону України «Про виконавче провадження» має право здійснювати контроль та перевірку законності виконавчого провадження. Позивач отримала повідомлення від 26.04.2013 року за № К-559/1П/01/4997 про те, що 26.04.2013 року державним виконавцем направлено лист до Центру по нарахуванню і виплаті пенсії та допомоги про припинення утримань заборгованості за виконавчими документами з призначеної [PERSON] соціальної допомоги як інваліду дитинства 1 групи, а щодо невиконання вимог чинного законодавства вирішувалось питання щодо притягнення винних посадових осіб до відповідальності. Такий лист - відповідь суд оцінює як підтвердження обгрунтованості вимог позивача щодо неправомірності дій держвиконавців Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ щодо утримання з неї коштів з призначеної їй соціальної допомоги як інваліду дитинства 1 групи. Крім того [PERSON] зверталася до виконавчої служби із відповідною заявою щодо повернення незаконно стягнених коштів та інформацією, що вона є інвалідом 1 групи ще 27.09.2012 року, проте жодних заходів реагування з боку відповідача зроблено не було. Відповідно до ст. 72 ЗУ «Про виконавче провадження» на допомогу по державному соціальному страхуванню, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу інвалідам з дитинства, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам", стягнення може бути звернено тільки за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також втратою годувальника. Згідно ст. 73 вищевказаного Закону стягнення не може бути звернено, зокрема, на допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною-інвалідом, по тимчасовій непрацездатності у зв'язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом. У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» діяльність держави щодо інвалідів виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті та полягає у виявленні, усуненні перепон і бар'єрів, що перешкоджають забезпеченню прав і задоволенню потреб, у тому числі стосовно доступу до об'єктів громадського та цивільного призначення, благоустрою, транспортної інфраструктури, дорожнього сервісу , транспорту, інформації та зв'язку, а також з урахуванням індивідуальних можливостей, здібностей та інтересів - до освіти, праці, культури, фізичної культури і спорту; охороні здоров'я; соціальному захисті; забезпеченні виконання індивідуальної програми реабілітації інвалідів; наданні пристосованого житла; сприянні громадській діяльності. Соціальний захист інвалідів є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей інвалідів нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду. Пільги інвалідам надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" , "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам" , в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію "дитина-інвалід" (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування сприяють забезпеченню прав інвалідів щодо включення до суспільного життя нарівні з іншими громадянами. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою, згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Як вбачається із матеріалів справи своїми діями відповідачем - Ленінським ВДВС Полтавського МУЮ завдано позивачу моральної шкоди і суд вважає за необхідне у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 1000 грн. Такий розмір моральної шкоди розрахований з урахуванням ступеня протиправності дій відповідача та безпосередньої вини в цьому, глибини душевних страждань позивача, порушення права тривалий строк користуватися коштами, які вона отримує як інвалід І групи (підгрупи А) з дитинства та понесених душевних страждань. Згідно матеріалів справи, саме після дій відповідача стан здоров'я [PERSON] різко погіршився, вона не в змозі самостійно пересуватися по квартирі, що підтверджується довідкою від 03.04.2013 року яка видана 3-ю міською поліклінікою м. Полтави. Таким чином посадові особи Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ своїми неправомірними діями порушили законні права [PERSON] Враховуючи вище викладене та

Outcome: partial