Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

16 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що нею пропущено строк звернення для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки внаслідок невірної консультації зі сторони адвоката [PERSON] вона була введена в оману. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Зазначили про те, що в кінці березня 2013 року позивач звернулась за консультацією щодо прийняття спадщини до [PERSON], який повідомив їй про непотрібність звернення до нотаріуса та необхідність подання її донькою позову до [PERSON] про визнання за нею права на спадщину після смерті [PERSON], взявши оплату за консультацію. Після того, як позивач прийняла участь в судовому засіданні за позовом [PERSON], дізналася, що [PERSON] представляє інтереси [PERSON] [PERSON] повідомив позивачу, що не потрібно з`являтися до судового засідання у справі за позовом [PERSON] Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, вказуючи на необґрунтованість пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача пояснив, що позивач дійсно зверталася до нього за консультацією, однак щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] Консультацій з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON] він не надавав, в оману позивача не вводив. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть від [INFO] серія [NUMBER], [INFO] помер [PERSON], який є рідним батьком позивача та відповідача /а.с.34/. Обставини щодо спорідненості визнані сторонами у справі. Згідно копії спадкової справи, отриманої на запит суду, 27 серпня 2013 року до Новомосковської районної державної нотаріальної контори за № 842 надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] /а.с.33/. 04 грудня 2013 року за № 1318 до Новомосковської районної державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] /а.с.34 зворотній бік/. Листом завідувача Новомосковської районної державної нотаріальної контори від 04 грудня 2013 року №2599/02-14 позивача повідомлено, що оскільки заяву про прийняття спадщини подано за межами шестимісячного строку, на час відкриття спадщини позивач разом із спадкодавцем не проживав, з питання визначення додаткового строку необхідно звернутися із позовом до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини /а.с.35/. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування". Згідно ч.1, 2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Ч.1, 2 ст.1270 ЦК України визначають, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснено п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7), Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Матеріали справи не містять обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, як роз`яснено п.24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 з врахуванням листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Згідно вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК якої обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, хвороба, перебування позивача-спадкоємця в іншому регіоні України у зв'язку із відрядженням, службовою необхідністю не можуть підтверджуватись лише показаннями свідків. Вказуючи на те, що підставою для пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є протиправно надана консультація особи, що є представником іншого спадкоємця, чим позивача введено в оману відповідачем не надано належних та допустимих доказів цього, як-то договору про надання юридичних або консультаційних послуг, вироку суду в кримінальній справі, висновку Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, доказів наявності договірних взаємовідносин між позивачем та [PERSON] з приводу представництва інтересів позивача з приводу смерті [PERSON] Також суд не може визнати у якості належного доказу квитанції №506180 від 01 квітня 2013 року та №506468, довідки ПАТ "Правекс-Банк" №423/4109/1 та 423/2409/2 від 24 вересня 2013 року згідно яких вбачається сплата [PERSON] грошових коштів із призначеннями платежу поповнення ПК [PERSON] та юридичні послуги, оскільки зі змісту даних довідок не вбачається надання саме консультаційних послуг щодо права на спадщину після смерті [PERSON] Інших належних доказів наявності об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для позивача на вчинення дій по зверненню до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини матеріали справи не містять, що є підставою для відмови в позовних вимогах.

Outcome: dismissed