Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач за первісним позовом, [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, зазначаючи, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 07 листопада 2013 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дочка з дня народження і дотеперішнього часу зареєстрована та постійно проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS], знаходиться на її повному утриманні. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2015 року з відповідача було стягнуто аліменти на дочку [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. При цьому, як зазначила позивач, відповідач аліменти не сплачує, наносив їй умисні легкі тілесні ушкодження при дітях, про що свідчить кримінальне провадження № 12013100030007320 від 08 грудня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України. 19 вересня 2015 року позивач уклала шлюб з громадянином Федеративної Республіки Німеччини, який проживає на території Швейцарії де також зареєстрована і позивач. Позивач має можливість виїздити з дочкою на відпочинок за кордон з метою оздоровлення дитини, розширення її кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземних мов та підготовкою до самостійного життя. Проте, відповідач уникає вирішення питання про надання письмової згоди на виїзд спільної дочки за кордон, внаслідок чого позивач звернулася до нотаріуса із заявою про передачу відповідачеві заяви про намір здійснювати поїздки за кордон з дочкою. У період з 15 січня 2016 року по 15 лютого 2016 року дочка тимчасово проживала у відповідача, питання чого вирішувалося сторонами за взаємною згодою. В даний період відповідач, скориставшись відсутністю позивача, подав заяву до Служби у справах дітей про визначення місця проживання дитини. В діях відповідача позивач вбачає його недобросовісність та непорядність по відношенню до спільної дочки, яка виражається в тому, що відповідач діє не в інтересах дочки на її шкоду, що на думку позивача породжує питання доцільності спілкування дочки з батьком. Посилаючись на вимоги ст.ст. 8, 141, 155, 157 Сімейного кодексу України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 7 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року № 3857-XII (в редакції, чинної на час подачі позову до суду - 24.02.2016 року), пункт 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 та пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 позивач за первісним позовом просила суд дозволити її без згоди та супроводу відповідача тимчасово виїжджати за межі України та виїжджати до Швейцарської Конфедерації та інших країн Шенгенської угоди на весь час до досягнення [PERSON] шістнадцятирічного віку; дозволити оформлення проїзного документа дитині для виїзду за кордон малолітній [PERSON] без згоди батька [PERSON]; вирішити питання про відшкодування судового збору. 17 червня 2016 року позивач за первісним позовом, [PERSON], подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, зазначивши, що у лютому 2016 року вона зверталася до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області із заявою про визначення місця проживання дитини [PERSON] з нею. Станом на час подачі даної заяви про уточнення позовних вимог дане питання служби у справах дітей Білоцерківської міської ради не вирішувалося у зв'язку із посиланням комісії з питань захисту прав дітей на засіданні від 06 квітня 2016 року про наявність судового спору між сторонами щодо виїзду дитини за кордон і передчасного прийняття рішення про визначення місця проживання дитини до вирішення судом вказаного спору. 10 травня 2016 року та 09 червня 2016 року позивач також зверталася до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області із заявою щодо відсутності прагнення відповідача у спілкуванні з дитиною. Вказує, що ніколи не забороняла та не перешкоджала батькові дитини зустрічатися та спілкуватися з нею і завжди діє в інтересах дитини. У зв'язку з реєстрацією з 19 травня 2015 року у Швейцарській Конфедерації, позивач має право на проживання у даній країні і бажає, щоб спільна дочка здобувала освіту та проживала у Швейцарській Конфедерації разом з нею, оздоровлювалася там, розширювала свій кругозір, ознайомлювалася з культурою інших народів, вивчала іноземні мови та готувалася до самостійного життя, - що позивач вважає забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Позивач, через нотаріуса в письмовій формі та безпосередньо в усній формі, зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дочки за кордон, але відповідач відмовляється надавати такий дозвіл; пропонувала відповідачу укласти договір про визначення місця проживання та виховання дитини засвідчивши його нотаріально, однак відповідач не погодився. Посилаючись на принципи 2, 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 8, 141, 155, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 7 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року № 3857-XII (в редакції, чинної на час подачі позову до суду - 24.02.2016 року), пункт 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 та пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 позивач за первісним позовом, [PERSON], вважає, що виїзд неповнолітнього громадянина за кордон не обмежується законом, а законом лише встановлюється певний порядок оформлення такого виїзду; виїзд дитини [PERSON] за кордон жодним чином не порушує право батька на участь у вихованні власної дитини, оскільки має за мету перш за все захист та реалізацію прав дитини. В заяві про уточнення позовних вимог позивач за первісним позовом просила суд визначити місце проживання дитини - [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON]; надати дозвіл на виїзд з України для проживання у Швейцарській Конфедерації дитині - [PERSON], [INFO], яка не досягла шістнадцятирічного віку без згоди та супроводу батька [PERSON]; дозволити оформлення проїзного документа дитині для виїзду за кордон малолітній [PERSON], [INFO], без згоди одного з батьків; вирішити питання про відшкодування судового збору. Відповідач за первісним позовом, [PERSON], подав зустрічну позовну заяву до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, про визначення місця проживання дитини, зазначаючи окрім наведеного у первісному позові, що 17 лютого 2016 року комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради у його присутності та в присутності матері дитини [PERSON] розглядалася заява [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], разом із [PERSON] Комісією було встановлено, що спір щодо визначення місця проживання малолітньої дочки виник між сторонами по справі у зв'язку з тим, що [PERSON] одружилася з гр. Німеччини, який постійно проживає в Швейцарії, куди вона часто їздить залишаючи дочку зі своєю матір'ю чи з [PERSON], і має намір виїжджати на постійне місце проживання. Стало відомо, що [PERSON] заперечує проти виїзду дитини за кордон. Крім того, в ході засідання комісії з'ясувалося, що старший син [PERSON] - [PERSON], [INFO], проживає зі своїм батьком згідно з рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 08 квітня 2014 року № 136. Комісія дійшла висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком [PERSON] На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 06 квітня 2016 року, вкотре були розглянуті питання про визначення місця проживання малолітньої дочки [PERSON] Встановлено, що спір між [PERSON] та [PERSON] з питання виїзду [PERSON] за кордон у супроводі матері на досудовому етапі ще не вирішився. Комісія взяла до уваги і той факт, що матір'ю створені належні умови для проживання і виховання дочки. Обговорена була і заява [PERSON] про те, що на час останньої поїздки в Швейцарію [PERSON] залишила малолітню [PERSON] на свою матір, не попередивши про це [PERSON] та орган опіки та піклування. Враховуючи це комісія дійшла до висновку про доцільність залишення в силі рішення комісії від 17 лютого 2016 року про визначення місця проживання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], разом із [PERSON] і передчасність розгляду органом опіки та піклування проекту даного рішення, оскільки в судовому порядку розглядається заява матері [PERSON] про надання їй дозволу на виїзд за кордон малолітньої дочки [PERSON] без згоди батька. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] зазначає, що не може отримати рішення Білоцерківської міської ради Київської області про доцільність проживання дитини разом із батьком, оскільки [PERSON] подала позов про надання дозволу на виїзд дитини за кордон і комісія зупинила дане рішення до вирішення спору в суді, тому [PERSON] позбавлений права забрати дитину на його постійне місце проживання. Вказує, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] станом на час подачі зустрічного позову не брала участі у вихованні дитини, оскільки тривалий час перебувала за кордоном, не працює та перешкоджає йому як батькові забрати та виховувати дитину за його постійним місцем проживання. Зазначає, що він проживає у [ADDRESS], у трикімнатній квартирі на третьому поверсі десятиповерхового будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В квартирі обладнана кімната для дитини для здорового сну, навчання та розваг. Підкреслює, що з самого дитинства [PERSON] він постійно піклується про дитину, допомагає матеріально: купує одежу, сплачує аліменти та був вимушений звертатися до органу опіки та піклування для визначення постійного місця проживання дитини. Наголошує, що проживання дочки [PERSON] саме разом з батьком відповідатиме її інтересам, оскільки [PERSON] має можливість забезпечити її належні умови проживання та повною мірою займатися вихованням дитини, чого, на його думку, відповідачка за зустрічним позовом забезпечити не в змозі зважаючи на її одруження з гр. Федеративної Республіки Німеччини та проживання з ним у Швейцарській Конфедерації, залишивши дитину у своєї матері. Посилаючись, зокрема, на норми ст.ст. 8, 19, 141, 155, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України, позивач за зустрічним позовом [PERSON] вважає, що виїзд дочки [PERSON] за кордон порушуватиме право батька на участь у вихованні власної дитини, а тому у зустрічному позові просить суд визначити місце проживання дитини - [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON]; вирішити питання про розподіл судового збору. Виконкомом Білоцерківської міської ради Київської області до суду надано рішення №525 від 13 грудня 2016 року "Про визначення місця проживання малолітньої [PERSON]" в якому, зокрема, йдеться про те, що мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] зареєстрована в трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], в якій їй на праві спільної часткової власності належить 1/4 частка. Згідно з актом обстеження умов проживання складеним службою у справах дітей Білоцерківської міської ради 01 квітня 2016 року в житлі за вищевказаною адресою створені належні умови для проживання малолітньої дитини. [PERSON] перебуває у шлюбі з гр. Німеччини і станом на 13 грудня 2016 року проживає в Швейцарії. Від попереднього шлюбу вона має малолітнього сина [PERSON], [INFO], батько якого надав дозвіл на виїзд сина за кордон. На даний час син з мамою виїхав до Швейцарії. [PERSON] бажає щоб і її менша дочка також проживала разом з нею та старшим сином за кордоном. Раніше вона мала намір вивезти дочку до Швейцарії на оздоровлення та відпочинок. Однак, батько малолітньої [PERSON] категорично заперечує проти того, щоб його дочка їздила за кордон, виявляє хвилювання з приводу можливості матері забезпечити належними чином потреби дитини. Батьки також не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дочка. До служби у справах дітей Білоцерківської міської ради зверталися обоє батьків щодо вирішення даного спору, бажаючи визначити місце проживання дочки з кожним із них. Батько малолітньої [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], працює на посаді помічника судді і має стабільне матеріальне становище (довідка № 19 від 27.01.2016 року, видана ТУ ДСА в Київській області). Проживає в трикімнатній квартирі за вищевказаною адресою, яка належить йому на праві приватної власності та в якій, згідно з актом обстеження умов проживання, складеним службою у справах дітей Білоцерківської міської ради 12.02.2016 року створені належні умови для проживання малолітньої дитини. Згідно з довідкою № 07 від 22.01.2016 року, виданою дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу № 24 "Світанок" Білоцерківської міської ради, який відвідує малолітня [PERSON], обоє батьків малолітньої характеризуються позитивно. Малолітня [PERSON], якій виповнилося п'ять років, не досягла такого рівня розвитку, щоб висловити свою думку щодо того, з ким із батьків вона хоче жити. Згідно з висновком психолога центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Злагода" від 21.06.2016 року, "дитині однаково потрібні і мама, і тато, тому при наявності конфлікту між батьками вона відчуває себе одинокою". Станом на день видачі висновку дитина проживала з бабою з боку матері, хоча між батьками була домовленість про те, що під час перебування матері за кордоном [PERSON] буде проживати з батьком. 23 листопада 2016 року дане питання розглядалося комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради у присутності батька дитини. Мати на той час перебувала за кордоном. Комісія дійшла до висновку, що на день розгляду питання мати малолітньої проживала за кордоном і не мала можливості безпосередньо брати участь у вихованні дочки. Батько проживає в Україні. В той же час їх спільна дитина виховується бабою. Мати не надала документів, які б підтверджували її спроможність забезпечити основні життєві потреби дитини за кордоном. Батько дитини категорично заперечує проти виїзду дочки за кордон. У зв'язку з цим, комісія вважала, що надати перевагу комусь одному з батьків для визначення місця проживання їх малолітньої дочки [PERSON], [INFO], станом на 23 листопада 2016 року та за вказаних умов, неможливо.

Outcome: partial