Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ДП "ДГ "Іскра" ІСГПС НААН України, надалі ДГ "Іскра" і просить: поновити його на роботі на посаді головного агронома ДП"ДГ "Іскра" ІСГПС НААН України; стягнути з ДП "ДГ "Іскра" ІСГПС НААН України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з ДП "ДГ "Іскра" ІСГПС НААН України на його користь моральну шкоду в сумі 2000 грн.; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі. Після збільшення розміру позовних вимог просив стягнути з Державного підприємства ДГ "Іскра" ІСГПС НААН України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в 7571,7 грн. з подальшим утриманням відповідачем обов'язкових платежів передбачених діючим законодавством; стягнути з ДП ДГ "Іскра" ІСГПС НААН України на його користь витрати на оплату правової допомоги згідно раніше наданих документів. В обґрунтування позову вказав, що 14 серпня 2008 року він був прийнятий на роботу в ДП "ДГ"Іскра" ІСГПС НААН України на посаду головного агронома господарства. 30 червня 2014 року, у вихідний день, у своїх справах зайшов в адміністративну будівлю господарства. Коли заходив зустрів в.о. директора [PERSON], яка запитала у нього чи не вживав він спиртних напоїв. Він відповів, що спиртного не вживав, але погано себе почуває і зайшов в своїх справах, після чого вони розійшлися. 1 липня 2014 року він вийшов на роботу, але його повідомили, що він звільнений з займаної посади та вручили наказ № 37 - К від 1 липня 2014 року про звільнення його за систематичну появу в робочий час на території господарства в нетверезому стані і постійне невиконання своїх посадових обов'язків. Згідно вказаного наказу його звільнили з займаної посади згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України за п'янку. Вважає, що звільнений безпідставно та незаконно, оскільки спиртного в робочий час не вживав і не вчиняв жодних дій, які б могли бути кваліфіковані, як порушення умов трудового договору. Звільнення вважає незаконним в зв'язку з тим, що ніколи на робочому місці у нетверезому стані в будь який час робочого дня не з'являвся. 30 червня 2014 року у вихідний день після розмови в.о. директора йому нічого не повідомила, не запропонувала пройти медичне обстеження на стан сп'яніння. При його розмові з в.о. директора присутніх не було. Жодних документів, щодо його стану в цей день адміністрація підприємства не складала. З вимогою про надання письмових пояснень відповідач до нього не звертався і до цього часу йому не відомо в чому суть порушення трудової дисципліни. Враховуючи, що в результаті незаконного звільнення йому не було нараховано середньомісячну заробітну плату відповідач при поновленні його на раніше займаній посаді зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу. Крім цього, відповідач порушив його законні права на працю, що завдало йому моральних страждань. Після звільнення з роботи він залишився без роботи і засобів для існування, що негативно позначилося на його фізичному стані. Одразу після звільнення він знаходився в пригніченому стані. Вказана ситуація призвела до тяжких моральних страждань, ввесь час через незаконне звільнення він нервує і знаходиться у депресивному стані, оскільки через звільнення через зазначені в його трудовій книжці причини йому важко знайти подібну роботу. Це призвело до втрати ним нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації життя. Вважає, що незаконними діями відповідача йому завдано моральну шкоду у розмірі 2000 грн. В ході розгляду справи позивач збільшив розміру позовних вимог і станом на 2 вересня 2014 року просив: стягнути з ДП "ДГ "Іскра" ІСГПС НААН України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в 7571,7 грн., з подальшим утриманням відповідачем обов'язкових платежів передбачених діючим законодавством; стягнути з ДП "ДГ "Іскра" ІСГПС НААН України витрати на оплату правової допомоги згідно раніше наданих документів. В обґрунтування таких вимога вказав, що з роботи був звільнений 1 липня 2014 року. Відповідно довідки відповідача його середньомісячна заробітна плата складає 3281,18 грн., а середньоденна 168,26 (6562,36:39 = 168,26 грн.). 3 жовтня 2014 року позивач збільшив розмір позовних вимог стягнути з ДП "ДГ "Іскра" ІСГПС НААН України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в 11778,2 грн. станом на 7 жовтня 2014 року. 21жовтня 2014 року позивач збільшив розмір позовних вимог стягнути з ДП "ДГ "Іскра" ІСГПС НААН України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в 13460,08 грн. станом на 21 жовтня 2014 року. 22жовтня 2014 року позивач збільшив розмір позовних вимог стягнути з ДП "ДГ "Іскра" ІСГПС НААН України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в 15310,94 грн. станом на 5 листопада 2014 року. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, підтвердив його обґрунтування і просив задоволити. Суду пояснив, що [PERSON] не допускав порушень трудової дисципліни, тим більше появу на роботі в нетверезому вигляді, а тому звільнення проведено незаконно і він має бути поновлений на роботі зі стягненням з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вони не провели розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу в позовній заяві і будуть уточнювати позовні вимоги. Після збільшення позовних вимог пояснив, що розрахунок проведений відповідно вимог постанови КМ України на підставі довідки з місця роботи. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, підтвердив письмові обґрунтування і просив задоволити позов. Суду пояснив, що 30 червня в них був вихідний день - вихідний за день конституції, того дня він себе погано почував - в нього болів зуб. В другій половині дня, десь після 14 години він зайшов по таблетки на роботу. Коли зайшов в коридорі контори зустрів в.о. директора - [PERSON] Вона у нього щось запитала і вони розійшлися. Він був тверезий, нормально одягнутий. Директору мабуть здалося що він нетверезий, тому що він погано говорив через хворий зуб. Ніяких пояснень у нього не вимагали і пройти огляд на стан сп'яніння йому ніхто не пропонував. Представник відповідача ДП "ДГ"Іскра" - Алфімов В.В. позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні. Суду пояснив, що ДП "ДГ"Іскра" позов не визнає, оскільки [PERSON] перебував на робочому місці 30 червня 2014 року в нетверезому стані. В наказі про звільнення є певні недоліки, проте це не підстав для його скасування. Позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає. Стосовно правильності проведення розрахунку заробітку за час вимушеного прогулу, в них заперечень не має, оскільки розрахунок проведений на підставі довідки і відповідно постанови КМУ. В письмових запереченнях представник відповідача вказав, що позовні вимоги незаконні і необґрунтовані. В обґрунтування такої позиції вказав, що наказом в.о. директора ДП "ДГ"Іскра" від 27.06.2014 року для всіх спеціалістів господарства встановлено робочий день. 30 червня 2014 року о 15 годині 50 хвилин [PERSON] з'явився на робочому місці в стані алкогольного сп'яніння, що було очевидно. В зв'язку з вказаним було складено акт про перебування [PERSON] на роботі в стані алкогольного сп'яніння. Під час складання вказаного акту, не дивлячись на очевидні ознаки сп'яніння [PERSON] було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, однак останній відмовився. Присутньою під час складання акту в.о. директора [PERSON] було запропоновано позивачу надати письмові пояснення, однак останній відмовився. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала що працює в.о. головного бухгалтера в ДП "ДГ "Іскра". 30 червня 2014 року був робочий день, про що був наказ. Коли оголошували робочий день, наказ вивішували на стенді, цей наказ мабуть не вивішували. Особисто їй повідомили про наказ, який довели під підпис коли вона вже була на роботі, їй все рівно було треба йти на роботу, так як було багато роботи - треба було здавати піврічні звіти. Вона сама просила директора оголосити робочий день для бухгалтерії, так як треба було багато робити звітів. В скільки зайшов [PERSON] вона не знає, він був нетверезий, неохайний,босий. Вона запитувала чому він босий, а [PERSON] відповів що він не босий, а в носках. [PERSON] зайшов до директора і вітав з днем молоді. По мові [PERSON] було зрозуміло, що він нетверезий, але запаху спиртного від нього вона не чула, та вона дуже не підходила до [PERSON] Вона була присутня при складанні акту щодо [PERSON], о котрій це було не пам'ятає. Крім неї там були присутні всі інші працівники, які вказані в акті і в.о. директора. Як і хто саме складав акт їй невідомо, вона бачила вже готовий документ, це було десь після обіду. Вона не чула щоб [PERSON] пропонували дати пояснення чи пройти медогляд. Всього вона бачила [PERSON] хвилин 15. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що працює бухгалтером ДП "ДГ "Іскра". 30 червня 2014 року вона працювала на роботі тому, що прийшла телефонограма здати звіти до 8 липня. Коли прийшов [PERSON] вона була в кабінеті, почула голосний крик і визирнула в коридор. Там вона побачила [PERSON], , який був розбутий і директора, яка кричала на [PERSON] [PERSON] прийшов десь після 15 години. У [PERSON] була ненормальна поведінка і вона бачила, що він був нетверезий, але запаху алкоголю не чула. Коли складався акт вони всі зібралися в кабінеті директора і там склали акт, було це близько 16 години. Коли писали і підписували акт [PERSON] вже не було, він був на роботі хвилин 10. В її присутності [PERSON] ніхто не пропонував пройти огляд на стан сп'яніння. В її присутності [PERSON] і [PERSON] пропонували [PERSON] дати пояснення з приводу такого стану, це було не того дня, а згодом. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що працює завскладом ПММ ДП "ДГ "Іскра". 30 червня 2014 року вона була на роботі до 13 години. Про те, що 30 червня 2014 року був робочий день її ніхто не повідомляв, вона з власної ініціативи самостійно вийшла на роботу, так як не вправлялася з роботою. Коли оголошується робочий день, у них на бригаді вивішують наказ. При тому як приходив [PERSON], вона присутня не була, їй відомо про ці обставини лише зі слів колег. Акт вона підписувала не того дня, а вже згодом. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що працює обліковцем тракторної бригади ДП "ДГ "Іскра". 30 червня 2014 року вони працювали, так як до обіду вона не встигла закінчити роботу, вона виходила і після обіду. Про те, що 30 червня 2014 року був робочим днем її не повідомляли, вона вийшла на роботу з власної ініціативи, наказу вона не бачила, але того дня працювала вся бухгалтерія. Десь після 14 години вона чула шум і чула як директор кричала на [PERSON], в тому числі кричала за те, що той був п'яний. [PERSON] був босий і по зовнішньому вигляду було видно що він нетверезий. Акт підписували наступного дня, а обговорювали його цього ж дня, при цьому були присутні [PERSON], [PERSON], [PERSON] і директор. Вона чула як директор пропонувала [PERSON] пройти огляд на стан сп'яніння, щоб пропонувала дати пояснення не чула. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що працює в.о. директора ДП "ДГ "Іскра". 30 червня 2014 року було оголошено робочий день для спеціалістів господарства, про що було в п'ятницю видано наказ. Довести до відому працівників даний наказ входить в обов'язки секретаря. Працювали вони тому, що треба було складати звіти, закривати наряди. 30 червня 2014 року, десь після 15 години до неї в кабінет прийшов [PERSON], він був дуже п'яний, брудний, поводився некультурно. Вона сказала [PERSON], що викличе дільничного і [PERSON] зразу ж втік, це було близько 16 години. Акт складали і підписували того ж дня. Вона сама не пропонувала [PERSON], пройти огляд на стан сп'яніння та дати письмові пояснення тому, що проведення огляду на стан сп'яніння повинна забезпечити міліція, а пояснення з цього приводу [PERSON] відмовився б давати. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що працює у відділі кадрів ДП "ДГ "Іскра". Наказ на 30 червня 2014 року про оголошення робочого дня був. Про робочий день директор усно повідомила всіх спеціалістів. Особисто вона [PERSON] про те, що 30 червня 2014 року робочий день не повідомляла. Судом встановлено, що [PERSON] працював в ДП "ДГ "Іскра" головним агрономом до 1 липня 2014 року. Вказана обставина визнана сторонами. Наказом від 27 червня 2014 року по ДП "ДГ"Іскра" ІСГПС НААН України 30 червня 2014 року наказано вважати робочим днем для всіх спеціалістів господарства. 30 червня 2014 року працівниками ДП "ДГ "Іскра" ІСГПС НААНУ складено акт "Про перебування [PERSON] на роботі в стані алкогольного сп'яніння". В акті вказано, що в.о. головного бухгалтера [PERSON], бухгалтер [PERSON], завскладом ПММ [PERSON], обліковець тракторної бригади [PERSON] склали цей акт про те, що головний агроном ДП"ДГ"Іскра" [PERSON] 30 червня 2014 року о 15.50 год. з'явився на своєму робочому місці в адміністративній будівлі підприємства в с.Кашпури Роменського району вул. Нова,6 в стані алкогольного сп'яніння. Стан алкогольного сп'яніння підтверджується наступними ознаками: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійкість пози - ледве тримається на ногах, нечленороздільна мова, неохайний зовнішній вигляд - зовсім брудний та босий. Факт знаходження головного агронома ДП "ДГ "Іскра" ІСГПС НААНУ [PERSON] на робочому місці в стані алкогольного сп'яніння підтвердити медичним висновком неможливо, оскільки останній відмовився від проходження медичного освідчення на предмет виявлення алкоголю в крові. Дати письмові пояснення відмовився, залишив робоче місце. Даний акт підписаний вказаними в акті особами. В наказі № 37-к від 1 липня 2014 року по ДП "ДГ"Іскра" ІСГПС НААН України "Про звільнення [PERSON]." вказано: "За систематичну появу в робочий час на території господарства в нетверезому стані і постійне не виконання своїх посадових обов'язків головного агронома господарства наказую: [PERSON] головного агронома господарства, звільнити з займаної посади і господарства з 1 липня 2014 року за п'янку, згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України… підстава - подана акт". Даний наказ підписаний в.о. директора [PERSON] З довідки ДП "ДГ "Іскра" від 8 серпня 2014 року вбачається, що [PERSON] працював в ДП "ДГ"Іскра" і його середня заробітна плата становить 3281,18 грн. З довідки ДП "ДГ "Іскра" від 8 серпня 2014 року вбачається, що [PERSON] працював в ДП "ДГ"Іскра" і його середня заробітна плата становить за травень, 19 робочих днів - 3239 грн., за червень, 20 робочих днів 3323,36 грн. Середня заробітна плата 3281,18 грн. З квитанції до прибуткового касового ордеру № 7 від 21 липня 2014 року вбачається, що адвокат [PERSON] прийняв від [PERSON] 3000 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 21.07.2014. Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини щодо звільнення, поновлення на роботі і стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно п.7) ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. З контексту ч. 1 ст. 147 КЗпП України вбачається, що звільнення є заходом стягнення за порушення трудової дисципліни. Згідно ч.1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відповідно ст. 235 КЗпПУ у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу… Відповідно ч. 1 ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Пунктом 25 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року N 9, передбачено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п. 7 ст. 40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановлену його загальну тривалість вважається робочим. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і в цілому підлягає задоволенню. Такий висновок суду склався з тих підстав, що "Акт про перебування [PERSON] на роботі в стані алкогольного сп'яніння" суд не може взяти як допустимий доказ перебування [PERSON] на роботі в нетверезому стані. Таке переконання ґрунтується на тих обставинах, що факти, вказані в самому акті, не повною мірою відповідають обставинам, про які надані свідчення особами, що складали акт. Так, жоден зі свідків не підтвердив в судовому засіданні того, що від [PERSON] чувся різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Також більшість свідків не чули пропозиції [PERSON] пройти огляд на стан сп'яніння та дати письмові пояснення, лише один свідок підтвердила таку позицію вказану в акті, але в.о. директора показала, що не пропонувала [PERSON] пройти огляд на стан сп'яніння та надати пояснення. Крім цього одна з осіб вказаних в акті - [PERSON] взагалі не бачила тих подій і підписувала акт пізніше, що підтверджено і табелем обліку використання робочого часу, де вказано що [PERSON] 30 червня 2014 року відпрацювала 4 години. Крім цього, суд вважає, що [PERSON] не був належним чином повідомлений про те, що 30 червня 2014 року робочий день, оскільки даних про те що його було повідомлено про наявність такого наказу у справі немає. Таке переконання суду підтверджується і поясненнями свідків: [PERSON] - яка пояснила що працівників про встановлення робочого дня має повідомити секретар [PERSON]., яка в свою чергу дала свідчення, що [PERSON] не повідомляла про встановлення робочого дня 30 червня 2014 року. Враховуючи постанову КМ України № 100 від 8 лютого 1995 року, суд погоджується з визначеним позивачем розміром оплати за час вимушеного прогулу за період з 1 липня по 2 вересня 2014 року в сумі 7571,7 грн. Такий розмір визначений шляхом множення середньоденного заробітку на кількість робочих днів в період вимушеного прогулу в межах заявлених позовних вимог. Середньоденний заробіток позивача суд визначає із суми фактичного заробітку, який встановлений судом, підтверджений належними і допустимими доказами. При цьому суд враховує що й представник відповідача не заперечував у судовому засіданні правильності арифметичного розрахунку розміру заборгованості. В іншій частині, за період з 2 вересня по 5 листопада 2014 року суд не вбачає підстав для стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки перерви в судових засіданнях відбувалися з вини позивача - через несвоєчасне надання заяв про збільшення розміру позовних вимог, що тягло необхідність відкладення розгляду справи для повідомлення про збільшення позовних вимог відповідача. Вирішуючи вимоги відповідача про стягнення судових витрат суд виходить з наступного: відповідно ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні; з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги, позивачем доведено факт надання правової допомоги та оплату таких послуг, а саме квитанцією до прибуткового касового ордеру. Розмір оплати правової допомоги в сумі 3000 грн. суд вважає завищеним. Враховуючи ступінь складності справи, час на підготування позовної заяви їх обсяг та обґрунтування, час протягом якого приймав участь у справі представник, відшкодуванню на користь позивача підлягають 2000 грн., як компенсація витрат на правову допомогу. Крім цього, з огляду на звільнення позивача від сплати судових витрат при зверненні до суду у справах такої категорії, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір.

Outcome: approved