Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить витребувати у [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , квартиру [ADDRESS] та передати квартиру [ADDRESS] [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16551270 від 17.10.2014 року, а саме про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] ; визнати недійсним іпотечний договір, укладений між [PERSON] і [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко Марією Володимирівною 25.10.2014 року за реєстровим № 887, предметом якого є квартира [ADDRESS] ; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745738 від 25.10.2014 року, яким було зареєстроване інше речове право, а саме іпотека на квартиру [ADDRESS] ; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко Марії Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745496 від 25.10.2014 року, яким було зареєстровано обтяження - заборона на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] ; виселити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з квартири [ADDRESS] ; вселити [PERSON] , [INFO] , в квартиру [ADDRESS] . В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 12 червня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. за реєстровим № 2023, надалі - договір купівлі-продажу № 1 вона, [PERSON] , набула у власність квартиру [ADDRESS] , надалі - квартира. Право власності на квартиру було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно, індексний номер витягу: 4786707, виданого 12.06.2013 року державних реєстратором - приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І., згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 3104169 від 12.06.2013 року. При цьому продавцем за договором виступав гр. [PERSON] , який діяв як іпотекодержатель за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Железняк Л.В. 13.10.2008 року за реєстровим № 2578 та відповідно укладеним з [PERSON] . 15 жовтня 2013 року Московським районним судом м. Харкова по цивільній справі № 643/9423/13-ц було ухвалене рішення, яким [PERSON] було відмовлено в задоволенні його позову до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус ХМНО Малахова Г.І., про визнання недійсним вищезазначеного договору купівлі-продажу № 1. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] , скасоване вищезазначене рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1. 23 грудня 2013 року Московським районним судом м. Харкова по цивільній справі № 643/20906/13-ц було ухвалене рішення, яким було задоволено позов [PERSON] до приватного нотаріуса ХМНО Малахової Г.І., [PERSON] про скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру, скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру, складений на підставі вищезазначеного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3104169 від 12.06.2013 року, винесений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2014 року було скасовано вищезазначене рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2013 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень [PERSON] на квартиру, індексний номер 3104169 від 12.06.2013 року. прийняте приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 вересня 2014 року було задоволено. касаційну скаргу [PERSON] , скасовано рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року (яким було визнано недійсним договір купівлі- продажу .N 1), а рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року (яким [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1) залишено без змін. Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року було задоволено заяву [PERSON] про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами вищезазначеного рішення апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2014 року. Рішення апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2014 року скасовано, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2013 року скасовано, у задоволенні позову [PERSON] до приватного нотаріуса ХМНО Малахової Галини Іванівни, [PERSON] про скасування запису у Державному реєстрі речових прав на-нерухоме майно, щодо реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3104169 від 12.06.2013 року відмовлено. Таким чином, з викладеного вбачається, що внаслідок судових рішень [PERSON] , всупереч своїй волі була позбавлена права власності на квартиру, втім на даний час ці судові рішення, якими [PERSON] була позбавлена права власності на квартиру скасовані, а отже [PERSON] є єдиним законним власником квартири згідно договору купівлі-продажу № 1. 04 вересня 2014 року [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Трофименко Є.В. за реєстровим № 1015, без будь-яких правових підстав, не являючись власником квартири, адже напередодні 03 вересня 2014 року, як було зазначено вище, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було скасовано рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року, рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року залишено без змін, а відповідно до ст. 349 ЦПК України рішення і ухвала суду касаційної інстанції набирають законної сили з моменту їх оголошення, продав квартиру гр. [PERSON] , яка мешкає за адресою : [ADDRESS] . 24 вересня 2014 року [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Конопацькою О.Б. за реєстровим № 1381, продала квартиру [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . 17 жовтня 2014 року [PERSON] , згідно договору купівлі- продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. за реєстровим № 3241, надалі - договір купівлі-продажу № 2, продала квартиру [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Право власності останньої на квартиру зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16551270 від 17 жовтня 2014 року. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці 2 п. 22 Постанови Пленуму № 5 від 07 02.2014 року зазначив, що суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів Таким чином, враховуючи викладене вище, вбачається, що скасування ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року, та відповідно залишення без змін рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року, яким [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1, свідчить про те. що договір купівлі-продажу. № 1 є дійсним (чинним), а отже [PERSON] є єдиним та законним власником квартири. Ухвалення апеляційним судом Харківської області рішень від 26 листопада 2013 року та від 03 березня 2014 року однозначно та безумовно свідчить про те, що квартира вибула із володіння [PERSON] не з її волі іншим шляхом, а саме внаслідок ухвалення судами рішень, які на даний час скасовані. Враховуючи викладене вище, а також зазначене у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ однозначно вбачається, що [PERSON] незаконно, без будь-яких правових підстав, не будучи власником здійснив відчуження квартири, а отже незалежно від кількості наступних договорів про відчуження квартири. [PERSON] має право витребувати квартиру у останнього власника. яким є [PERSON] . Крім того, [PERSON] 25.10,2014 року без будь-яких правових підстав, не будучи законним власником квартири, уклала із [PERSON] іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. за реєстровим № 887, предметом якого є квартира, надалі - іпотечний договір. В цей же день державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. в державному реєстрі речових прав на не рухоме майно була зареєстрована іпотека, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745738 від 25.10.2014 року. В цей же день державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване обтяження предмета іпотеки, тобто речових прав на нерухоме майно, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ,№ 16745496 від 25.10.2014 року. Вважає, що іпотечний договір підлягає визнанню недійсним з наступних підстав . Відповідно до загальних норм цивільного законодавства правочини щодо розпорядження майном, у тому числі і нерухомим, може вчиняти лише власник цього майна або уповноважена ним особа. Це зокрема підтверджується положенням ч.1 ст.5 Закону України «Про іпотеку», в якій зазначено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов, зокрема якщо нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація. Як було зазначено вище, станом на 17 жовтня 2014 року, тобто на час придбання [PERSON] квартири у [PERSON] та на час укладання іпотечного договору, єдиним та законним власником квартири була [PERSON] , а отже відповідач [PERSON] не мала правомочностей на укладання іпотечного договору. За таких обставин, шо відповідач [PERSON] не мала законних підстав на укладання іпотечною договору, а отже цей договір підлягає визнанню недійсним. Крім того, зазначила, шо договір іпотеки є фіктивним правочином, оскільки не мав на меті створити правові наслідки. Щодо вимог позивача щодо скасування рішень державного реєстратора речових прав на нерухоме майне - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В., а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745738 від 25.10.2014 року, яким була зареєстрована іпотека в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745496 від 25.10.2014 року, яким було зареєстроване обтяження нерухомого майна (квартири), а саме заборона на нерухоме майно, та рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16551270 від 17 жовтня 2014 року, яким було зареєстроване право власності відповідача [PERSON] на квартиру, зазначила, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, підставою для вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про реєстрацію іпотеки, заборони відчуження, та реєстрації права власності, є скасування судом рішень відповідного державного реєстратора, у нашому випадку приватних нотаріусів про їх реєстрацію. Витребування майна з чужого незаконного володіння у свою чергу передбачає володіння законним власником своїм майном та відповідно користування цим майном. На даний час у квартирі є зареєстрованими та проживають гр.гр. [PERSON] [INFO] та його дружина [PERSON] [INFO] , що у свою чергу створює законному власнику квартири [PERSON] перешкоди у використанні квартири для особистого проживання та проживання членів своєї родини. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення. Враховуючи викладене вище, виселення гр. [PERSON] [INFO] та його дружини [PERSON] [INFO] з квартири усуває власнику квартири [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою та є підставою для зняття останніх з реєстрації місця проживання за адресою квартири. Крім того, зареєстровані в квартирі громадяни, були зареєстровані в ній та відповідно проживали і на час укладання вищезазначеного іпотечного договору, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Железняк Л.В. 13.10.2008 року за реєстровим № 2578 та відповідно укладеним [PERSON] з [PERSON] . Крім того, враховуючи те, що позивач [PERSON] не має доступу в квартиру та можливості вселитися в квартиру, вона підлягає вселенню в квартиру, відповідно до ст. 79 Закону України "Про виконавче провадження". Крім цього, [PERSON] та [PERSON] продовжують до цього часу проживати у квартирі, свідчить про те, що усі описані у цьому позові правочини щодо відчуження квартири є фіктивними. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним (т.1 а.с.1-4).. 17.12.2014 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова провадження у зазначеній цивільній справі відкрито. За розпорядженням керівника апарату суду № 01-08/68 від 29.12.2015 року проведено повторний автоматичний розподіл справи, справу передано на розгляд судді Мамалуй М.В. (т.2 а.с. 98). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.05.2016 року залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог по даній цивільній справі (т.2 а.с. 231). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.12.2016 року провадження у справі зупинено до вирішення кримінального провадження № 12016220470008312 від 28.10.2016. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2017 року апеляційну скаргу [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] задоволено. Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2016 року скасовано. Справу направлено до того ж суду для продовження розгляду (т.3 а.с.150-151). За розпорядженням керівника апарату суду № 01-08/152 від 26.05.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл справи, справу передано на розгляд судді Харченко А.М.(т.4 а.с. 2). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. Постановою Харківського апеляційного суду від 11 березня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] , в особі її представника [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2019 року скасовано, справу направлено до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду (т.4 а.с.238-240). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] , яка діє на підставі виданої довіреності, підтримала позовні вимоги позивача [PERSON] в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] - [PERSON] , який діє на підставі виданої довіреності, направили суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Федосенко Н.А. в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] не визнала у повному обсязі, в задоволенні позову просила відмовити, наполягала на безпосередній участі позивач [PERSON] в судовому засіданні. Надала заперечення на позовну заяву, в яких позовні вимоги вважає безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 10 жовтня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики у простій письмовій формі, в забезпечення якого було укладено договір іпотеки від 13 жовтня 2008 року. Предметом іпотеки стала квартира [ADDRESS] , власником якої був [PERSON] 06 березня 2013 року Московським районним судом м. Харкова винесено рішення про звернення стягнення на вищезазначену квартиру на погашення заборгованості перед [PERSON] за договором позики від 10 жовтня 2008 року із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» для чого [PERSON] надано право укласти договір купівлі-продажу вказаної квартири з будь-якою особою-покупцем. 04 червня 2013 року Апеляційним судом Харківської області рішення Московського районного суду м. Харкова змінено. [PERSON] в задоволенні позову про передачу предмета іпотеки в управління та виселення відмовлено. 12 червня 2013 року [PERSON] із порушенням ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та вимог Апеляційного суду Харківської області, незаконно уклав із [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , не повідомивши [PERSON] про намір продати предмет іпотеки та не провівши оцінку вказаного нерухомого майна. 15 жовтня 2013 року рішенням Московського районного суду було відмовлено в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Г.І., про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , що був укладений 12 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] 26 листопада 2013 року рішенням Апеляційного суду Харківської області рішенням місцевого суду скасовано та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , що був укладений 12 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] . При цьому [PERSON] було повністю, добровільно повернуто всю суму грошових коштів за договором позики від 10 жовтня 2008 року, що підтверджується нотаріально-посвідченою заявою [PERSON] від 02 грудня 2013 року, де зазначає, що жодних матеріальних вимог та будь-яких претензій за договором позики від 10 жовтня 2008 року та за договором позики від 13 жовтня 2008 року, що укладений на забезпечення виконання договору позики до [PERSON] не має. Отже, договір іпотеки, що був укладений між [PERSON] та [PERSON] 13 жовтня 2008 року був припинений в результаті виконання основного зобов`язання. Відповідно до заяви [PERSON] від 02.12.2013 р., що діє від імені [PERSON] покупця квартири [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу, укладеного між ним та [PERSON] 12.06.2013 р., визнаним судом недійсним, повідомляє, що вона не має до [PERSON] власника квартири будь-яких вимог та претензій. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2013 року скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , складений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3104169 від 12 червня 2013 року, внесений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. 03 березня 2014 року Апеляційним судом Харківської області було переглянуте рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2013 року за апеляційною скаргою [PERSON] . За результатами розгляду зазначеної скарги апеляційним судом позовні вимоги [PERSON] задоволені та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , індексний номер 3104169 від 12 червня 2013 року, прийнятий приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. 04.09.2014 року відповідач [PERSON] уклав договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з [PERSON] , загальною площею 52,5 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м, який посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Трофименко Є.В., реєстровий № 1015. Відповідно до п.2 вищезазначеного договору, квартира, що відчужувалась, належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тимченко Т.В. 26.03.2001 року, реєстровий № 1983, зареєстрований у КП «ХМБТІ» за реєстровим № П-525238 від 04.04.2001 р. Квартиру було відчужено відповідно до вимог чинного законодавства України. Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] був укладений з додержанням у момент його вчинення сторонами загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених ст. 203 ЦК України, вважають, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Зареєстровані речові права та їх обтяження мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо нерухомо майна. Крім того, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України (визнання недійсним правочину). У зобов`язальних правовідносинах захист права особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндікаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. У разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до ст. 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Також відповідно до довідки № 461 від 17.07.2015 р. у квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] (т.1 а.с. 56-59, т.2 а.с.205-209). Крім того, направила суду додаткові пояснення, в яких викладені в позовній заяві доводи позивача вважала необгрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Треті особи - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В., приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача [PERSON] , показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 12 червня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. за реєстровим № 2023, позивач [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] . Право власності на квартиру було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно, індексний номер витягу: 4786707, виданого 12.06.2013 року державних реєстратором - приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І., згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 3104169 від 12.06.2013 року. При цьому продавцем за договором виступав гр. [PERSON] , який діяв як іпотекодержатель за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Железняк Л.В. 13.10.2008 року за реєстровим № 2578 та відповідно укладеним з [PERSON] . 15 жовтня 2013 року Московським районним судом м. Харкова по цивільній справі № 643/9423/13-ц було ухвалене рішення, яким [PERSON] було відмовлено в задоволенні його позову до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус ХМНО Малахова Г.І., про визнання недійсним вищезазначеного договору купівлі-продажу № 1. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] , скасоване вищезазначене рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1. 23 грудня 2013 року Московським районним судом м. Харкова по цивільній справі № 643/20906/13-ц було ухвалене рішення, яким було задоволено позов [PERSON] до приватного нотаріуса ХМНО Малахової Г.І., [PERSON] про скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру, скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру, складений на підставі вищезазначеного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3104169 від 12.06.2013 року, винесений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2014 року було скасовано вищезазначене рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2013 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень [PERSON] на квартиру, індексний номер 3104169 від 12.06.2013 року. прийняте приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 вересня 2014 року було задоволено. касаційну скаргу [PERSON] , скасовано рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року, яким було визнано недійсним договір купівлі- продажу .N 1, а рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року, яким [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1, залишено без змін (т.1 а.с. 13-15). Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року було задоволено заяву [PERSON] про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами вищезазначеного рішення апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2014 року. Рішення апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2014 року скасовано, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2013 року скасовано, у задоволенні позову [PERSON] до приватного нотаріуса ХМНО Малахової Галини Іванівни, [PERSON] про скасування запису у Державному реєстрі речових прав на-нерухоме майно, щодо реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3104169 від 12.06.2013 року відмовлено. Таким чином, внаслідок судових рішень [PERSON] , всупереч своїй волі була позбавлена права власності на квартиру, втім на даний час ці судові рішення, якими позивач [PERSON] була позбавлена права власності на квартиру скасовані, а отже [PERSON] є єдиним законним власником квартири згідно з договором купівлі-продажу № 1. 04 вересня 2014 року [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Трофименко Є.В. за реєстровим № 1015, без будь-яких правових підстав, не являючись власником квартири, адже напередодні 03 вересня 2014 року, як було зазначено вище, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було скасовано рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року, рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року залишено без змін, а відповідно до ст. 349 ЦПК України рішення і ухвала суду касаційної інстанції набирають законної сили з моменту їх оголошення, продав квартиру гр. [PERSON] , яка мешкає за адресою : [ADDRESS] . 24 вересня 2014 року [PERSON] , згідно з договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Конопацькою О.Б. за реєстровим № 1381, продала квартиру [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . 17 жовтня 2014 року [PERSON] , згідно з договором купівлі- продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. за реєстровим № 3241, надалі - договір купівлі-продажу № 2, продала квартиру [PERSON] . Право власності останньої на квартиру зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно з рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16551270 від 17 жовтня 2014 року. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати(добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Тобто добросовісне придбання згідно з наведеною статтею, можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндікація). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці 2 п. 22 Постанови Пленуму № 5 від 07 02.2014 року зазначив, що суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів Таким чином, вбачається, що скасування ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року, та відповідно залишення без змін рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року, яким [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1, свідчить про те. що договір купівлі-продажу. № 1 є дійсним (чинним), а отже [PERSON] є єдиним та законним власником квартири. Ухвалення апеляційним судом Харківської області рішень від 26 листопада 2013 року та від 03 березня 2014 року свідчить про те, що квартира вибула із володіння [PERSON] не з її волі іншим шляхом, а саме внаслідок ухвалення судами рішень, які на даний час скасовані. Враховуючи викладене вище, а також зазначене у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вбачається, що [PERSON] без будь-яких правових підстав, не будучи власником здійснив відчуження квартири, а отже незалежно від кількості наступних договорів про відчуження квартири. [PERSON] має право витребувати квартиру у останнього власника, яким є [PERSON] . Крім того, [PERSON] 25.10,2014 року без будь-яких правових підстав, не будучи законним власником квартири, уклала із [PERSON] іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. за реєстровим № 887, предметом якого є спірна квартира. В цей же день державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була зареєстрована іпотека, згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745738 від 25.10.2014 року. В цей же день державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване обтяження предмета іпотеки, тобто речових прав на нерухоме майно, згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ,№ 16745496 від 25.10.2014 року. Суд вважає, що іпотечний договір підлягає визнанню недійсним з наступних підстав . Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч 1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу. іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам Відповідно до загальних норм цивільного законодавства правочини щодо розпорядження майном, у тому числі і нерухомим, може вчиняти лише власник цього майна або уповноважена ним особа. Це зокрема підтверджується положенням ч.1 ст.5 Закону України «Про іпотеку», в якій зазначено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов, зокрема якщо нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація. Як зазначено вище, станом на 17 жовтня 2014 року, тобто на час придбання [PERSON] квартири у [PERSON] та на час укладання іпотечного договору, єдиним та законним власником квартири була [PERSON] , а отже відповідач [PERSON] не мала правомочностей на укладання іпотечного договору. За таких обставин, що відповідач [PERSON] не мала законних підстав на укладання іпотечною договору, а отже цей договір підлягає визнанню недійсним. Крім того, договір іпотеки є фіктивним правочином. Щодо вимог позивача щодо скасування рішень державного реєстратора речових прав на нерухоме майне - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В., а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745738 від 25.10.2014 року, яким була зареєстрована іпотека в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745496 від 25.10.2014 року, яким було зареєстроване обтяження нерухомого майна (квартири), а саме заборона на нерухоме майно, та рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16551270 від 17 жовтня 2014 року, яким було зареєстроване право власності відповідача [PERSON] на квартиру, суд зазначає наступне. Так, ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином відповідно до викладеної норми підставою для вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про реєстрацію іпотеки, заборони відчуження, та реєстрації права власності, є скасування судом рішень відповідного державного реєстратора, у цьому випадку приватних нотаріусів про їх реєстрацію. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що позивач [PERSON] його мати. Не заперечував, що подавав заяву від 02.12.2013 р., діючи від імені [PERSON] покупця квартири [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу, укладеного між ним та [PERSON] 12.06.2013 р., визнаним судом недійсним, що вона не має до [PERSON] власника квартири будь-яких вимог та претензій. Однак позивач [PERSON] змінила свою позицію після рішення Вищого спеціалізованого суду України, яким залишено в силі рішення районного суду про відмову [PERSON] у визнанні договору купівлі-продажу недійсним. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] до липня 2015 року проживати у спірній квартирі, свідчить, що зазначені у цьому рішенні правочини щодо відчуження квартири є фіктивними. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним Витребування майна з чужого незаконного володіння у свою чергу передбачає володіння законним власником своїм майном та відповідно користування цим майном. Враховуючи те, що позивач [PERSON] не має доступу в квартиру та можливості вселитися в квартиру, то вона підлягає вселенню в квартиру в примусовому порядку. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області, у квартирі [ADDRESS] 22.03.2016. зареєстрована [PERSON] (т.2 а.с. 192). Суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] до цього часу мешкають в спірній квартирі, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] про виселення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з квартири [ADDRESS] суд відмовляє за його необґрунтованістю.

Outcome: partial