Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

[PERSON] звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 14135,19 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. та судові витрати понесені ним при подачі позову до суду в розмірі 241,35 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 12.10.2011 року о 21 год. 00 хв. по вул. Карбишева 1/29 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача «Renault Rapid», державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля «Renault Magnum», державний реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом «Fruehauf», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2011 року [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за ст. 124 КУпАП. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу завдано матеріальну шкоду, яка відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку складає 13435,19 грн. та 700,00 грн. понесені ним витрати за проведення автотоварознавчої експертизи, крім того позивач вважає, що відповідачем [PERSON] йому завдано моральної шкоди, оскільки внаслідок дорожньо-транспортній пригоді він отримав значного стресу, нервового зриву, пошкодження транспортного засобу порушило нормальні його життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, він не міг належним чином виконувати свою роботу, довелося винаймати водія з автомобілем, що призвело до додаткових витрат, крім того він змушений був відвідувати станцію технічного обслуговування для огляду автомобіля, що спричиняло витрати часу, зусиль та матеріальних витрат, а тому дорожньо-транспортна пригода, яка спричинила пошкодження його майна та фактична відмова відповідача та уникнення ним відповідальності спричинило поглиблення ступеня його страждань, у зв'язку з чим позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, додатково пояснив, що транспортний засіб відповідача застраховано страховою компанією ПАТ "Українська екологічна страхова компанія", а тому збитки заподіяні при дорожньо-транспортній пригоді мають відшкодовуватися саме страховою компанією. Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України - Любаренко М.П. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у письмових запереченнях на позов долучених до матеріалів справи. (а.с. 94-96) Представник відповідача Приватного акціонерного товариства "Українська екологічна страхова компанія" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак направила до суду заяву, де позовні вимоги позивача підтримує та просить розглядати справу без її участі. (а.с. 70) Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON] - [PERSON], представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України - Любаренка М.П., дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.10.2011 року о 21 год. 00 хв. по вулиці Карбишева, 1/29 в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Renault Rapid», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Renault Magnum», державний реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом «Fruehauf», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] За постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 08.12.2011 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за ст. 124 КУпАП, за порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху України. (а.с. 11) Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Так, власником автомобіля «Renault Rapid», державний реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, яким на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував [PERSON], який має право керування даним транспортним засобом на підставі довіреності від 08.10.2010 року, з визначним строком дії до 08.10.2013 року. (а.с.41, 45) Згідно висновку Звіту про визначення вартості матеріального збитку вих. № С12-4 від 13.01.2012 року, який складено оцінювачем ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» Бутенко О.Д., матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Renault Rapid», державний реєстраційний номер [NUMBER], станом на 13.01.2012 року складає 13435,19 грн. (а.с. 14-30) Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Як було з'ясовано під час розгляду справи, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.10.2011 року, був чинний Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів який укладено з Приватним акціонерним товариством «Українська екологічна страхова компанія», де об'єктом страхування є автомобіль «Renault Magnum», державний реєстраційний номер [NUMBER] (Поліс АА/0083856), з напівпричепом «Fruehauf», державний реєстраційний номер [NUMBER] (Поліс АА/0083857). (а.с. 97,98) Відповідно до ст.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції Закону, який був чинний на момент укладення договору страхування) визначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова-відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. За нормою ст. 22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як передбачено у ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином, оскільки цивільно-правову відповідальність автомобіля «Renault Magnum», державний реєстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом «Fruehauf», державний реєстраційний номер [NUMBER], дія якого призвела до пошкодження майна позивача застраховано, тому майнову шкоду позивачу у зв'язку із настанням страхового випадку має відшкодувати страховик в межах лімітів відповідальності. Згідно п.3 ст.20 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Разом з тим, відповідно до положень ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства, у позивача виникло право на відшкодування шкоди, яка завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за рахунок Приватного акціонерного товариства "Українська екологічна страхова компанія", в межах ліміту відповідальності страховика, оскільки в розрізі даного спору майнові інтереси [PERSON] має відповідати страхова компанія, з якою укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/0083856, об'єктом страхування якого є транспортний засіб - автомобіль«Renault Magnum», державний реєстраційний номер [NUMBER], та Полісом №АА/0083857, об'єктом страхування якого є напівпричеп «Fruehauf», державний реєстраційний номер [NUMBER], які були чинними на момент настання страхового випадку, тобто дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.10.2011 року, не визнавалися судом недійсним, а тому умови цих договорів є обов'язковими для його учасників, а також для виконання перед іншими особами, в даному випадку перед позивачем по справі. Як роз'яснено у п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. При цьому, позивач в судовому засіданні вказав на те, що не звертався до страхової компанії для повідомлення страхового випадку, а отже позбавив себе можливості відшкодувати завдані йому збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за рахунок страхової компанії. Оцінивши наявні у справі докази, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позивачем [PERSON] безпідставно пред'явлено вимоги до відповідача [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 14135,19 грн., що складає вартість заподіяного матеріального збитку, який визначений на підставі Звіту про визначення вартості матеріального збитку вих. № С12-4 від 13.01.2012 року в розмірі 13435,19 грн., та витрат понесених позивачем в розмірі 700,00 грн. на складання Звіту з визначення вартості матеріального збитку, відшкодування яких є похідними від вимоги відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та роз'яснень, що містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з'ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою. З урахуванням характеру правопорушення, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди та вимог позивача в частині стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розладом нормального життя позивача, нервової напруги та переживань щодо пошкодження автомобіля, в порушенні його права нормально користуватись автомобілем, неможливості використовувати автомобіль у повсякденному житті, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в розмірі 1500,00 грн., яка має бути відшкодовано відповідачем [PERSON] на користь позивача, оскільки сторонами не заперечувалося, а матеріалами справи доведено, що саме з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], Приватного акціонерного товариства "Українська екологічна страхова компанія", Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки, позивач при подачі позову до суду не сплатив судовий збір за моральну шкоду, а його позовні вимоги в цій частині частково задоволено, суд присуджує до стягнення з позивача [PERSON] на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору за подання позову про відшкодування моральної шкоди. Враховуючи наведене та

Outcome: partial