Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS], в порядку спадкування після своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що даний будинок мав статус колгоспного двору, головою якого був батько позивача [PERSON], станом на 15 квітня 1991 року у будинку проживали батьки позивача [PERSON] та [PERSON], після смерті [PERSON] його спадщина прийнята його дружиною [PERSON] шляхом фактичного вступу у її володіння, позивач є спадкоємцем за заповітом до майна [PERSON], у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на підтвердження належності часток вищезазначеного будинку спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв"язку з чим позивач не має змоги належним чином оформити прийняту спадщину. Позивач в судове засідання не з"явився, відповідно до заяви від 28 жовтня 2015 року підтримує позов, просить розглянути справу за відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, відповідно до заяви від 08 вересня 2015 року Великодорізький сільський голова Подолянко К.І. не заперечує проти задоволення позову, просить розглянути справу за відсутності. Фіксування судового процесу 28 жовтня 2015 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. Статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою, тобто право власності на збудоване до набрання чинності вищезазначеним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, і не виникає виключно у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченого даним Законом. Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11 березня 1990 року буд.[ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON], що підтверджується також довідкою КП "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 09 липня 2015 року та повідомленням даного КП від 01 вересня 2015 року. Відповідно до довідки Великодорізької сільської ради Ніжинського району від 08 липня 2015 рок станом на 15 квітня 1991 року у вищезазначеному будинку проживали [PERSON], 1926 року народження, та [PERSON], 1928 року народження. Положеннями ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, встановлено, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із врахуванням викладеного [PERSON] та [PERSON], як члени колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року не втратили права [ADDRESS], їх частки є рівними-по 1 / 2. [PERSON] помер [INFO] року в с.Велика Дорога Ніжинського району, позивач, як його дитина, [PERSON], як подружжя, є спадкоємцями першої черги за законом до його майна відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), позивач відповідно до ст.534 ЦК Української РСР є спадкоємцем за заповітом [PERSON] від 28 грудня 1996 року на частину майна-земельний пай, згідно заяви від 11 березня 2002 року [PERSON] відмовилась від обов"язкової частки в спадщині по даному заповіту, [PERSON] прийняла спадщину відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою відповідача від 29 травня 2014 року, позивач [PERSON] прийняв спадщину відповідно до п.2 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР року шляхом подачі державній нотаріальній конторі заяви про прийняття спадщини;-що підтверджується матеріалами спадкової справи Державного нотаріального архіву Чернігівської області №210. Д окази про відмову позивача та [PERSON] від спадщини, інших спадкоємців, які прийняли спадщину після спадкодавця [PERSON]-відсутні. [PERSON] померла [INFO] року в с.Велика Дорога Ніжинського району, позивач є дитиною останньої і відповідно до ст.1233 ЦК України є спадкоємцем до її майна за заповітом останньої від 24 квітня 2003 року, який станом на час розгляду справи не змінений, не скасований і не визнаний недійсним, прийняв спадщину відповідно до ст.1269 ЦК України шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, докази про відмову позивача від спадщини, інших спадкоємців, які прийняли спадщину після спадкодавця [PERSON]-відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи Другої Чернігівської Державної нотаріальної контори №269/2014. Згідно довідки відповідача від 29 травня 2014 року [PERSON] на день смерті проживала у вищезазначеному будинку одиноко. Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок станом на 01 липня 2015 року засвідчує прийняття вищезазначеного будинку до експлуатації, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно... від 01 вересня 2015 року відомості щодо даного будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, у Державному реєстрі іпотек, у Єдиному реєстрі заборон відчуження,-відсутні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] не втратили права на належні їм частки даного будинку, спадщина після [PERSON] прийнята [PERSON]. Постановою Другої Чернігівської державної нотаріальної контори від 07 серпня 2015 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок у зв"язку з віднесенням будинку до статусу колгоспного та відсутності правовстановлюючих документів на будинок за спадкодавцями [PERSON] та [PERSON]. Як зазначено вище [PERSON] та [PERSON] не втратили права на вищезазначений будинок, який входить до складу їх спадщини. Відмова нотаріуса в оформленні права власності позивачу свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства. Із врахуванням викладеного в судовому засіданні встановлені підстави для визнання права власності на вищезазначений будинок за позивачем в порядку спадкування після [PERSON], яка прийняла, але належним чином не оформила спадщину після [PERSON]. Позивач скористався передбаченим ст.16 ЦК України способом захисту свого права шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на нерухоме майно. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved