Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

До Іваничівського районного суду Волинської області звернувся [PERSON] з позовом до Іваничівської районної організації Всеукраїнського об'єднання "Свобода" про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] у Іваничівській районній газеті "Колос" на першій і другій сторінках розміщено статтю «[INFO]», автором цієї статті вказана прес-служба районної організації Всеукраїнського об'єднання "Свобода". Дана стаття починається словами «З великим зацікавленням ми ознайомились у районній газеті «Колос» від 24.05.2014 року з морально-етичним пасквілем «[INFO]», автором якого є депутат Іваничівської районної ради п.[PERSON]». В даній статті критикується діяльність позивача [PERSON] та звинувачення його у шельмуванні, інтриганстві, меркантильності його діяльності, написанні «кляуз», флюгерстві до влади в іронічній манері про зміну політичних кепок, а також в лжепатріотизмі. Вважає, що розповсюджена у газеті інформація є недостовірною, її поширення мало на меті опорочення честі і гідності та ділової репутації. Крім цього, позивач вказує, що автор статті намагається спотворити в суспільстві думку і уявлення про людські та професійні якості та здібності позивача. Стверджує, що жодними фактичними даними ця інформація не може бути підтверджена. Просить визнати недостовірною і такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача [PERSON], інформацію, поширену в статті «[INFO]» в Іваничівській районній газеті «Колос» від [INFO]: ......знаємо достовірно, що цей великий "мораліст" неодноразово за своє життя міняв політичні кепки на голові, бо "влада мінялася"; 2. ..... за патріотичними гаслами [PERSON], які він повсюдно декларує, причаїлось зовсім інше його єство; 3. .....істерія, яку закатав цей депутат на останній сесії районної ради, пов'язана із проведенням невдовзі виборів Президента України з метою фіксування своєї відданості та активності у боротьбі з політичними опонентами перед командою майбутнього Гаранта; 4. Застерігаємо пана [PERSON], щоб він утримався від застосування святостатства для досягнення своїх меркантильних питань; 5. Може, Вам і ще декому було не дуже затишно за нашими спинами, коли ми відстоювали гідність українців на Майданах України? Невже Ваші завищені власні амбіції були мотивом для того, щоб у ті спини з цинічною холоднокровністю встромити у найважчий для країни час свого ножичка у вигляді безпідставних брудних звинувачень; 6. Отямтесь, якщо ще Ви можете себе контролювати; 7. ......невже Майдан не вблагорозумив цього чоловіка, що він невдовзі знову взявся писати "кляузи" до керівництва області на ще не призначених молодих керівників нашого району; 8. Ця сесія була підготовлена і проведена відповідно до чинного законодавства і регламенту, однак не у відповідності до "понять" [PERSON]; 9. ....це рішення не співпадає з думкою "правдолюбця" [PERSON]; 10. Деструктивна позиція цього депутата, очевидно, спрямована на ускладнення роботи районної ради; 11. ... очевидним є те, що для виголошення вищезазначеної заяви [PERSON] є не вболівання за національні питання, а за власні кон'юктурні політичні інтереси. Зобов'язати відповідача Іваничівську районну організацію Всеукраїнського об'єднання «Свобода» протягом 15 днів з моменту набрання рішення суду законної сили спростувати інформацію, викладену у статті прес-служби районної організації ВО «Свобода» під назвою «[INFO]» шляхом розміщення спростування під заголовком «Спростування» тим же шрифтом і на тому ж місці на першій сторінці газети «Колос» наступного змісту: «Спростування» Інформація, викладена у статті прес-служби районної організації ВО «Свобода» під назвою «[INFO]», що опублікована в Іваничівській районній газеті «Колос» від [INFO] та стосувалася гр.-на [PERSON] є недостовірною, такою, що не підтверджена жодними фактами, а відтак принижує честь, гідність та ділову репутацію гр.-на [PERSON] Автор висловлювань спростовує інформацію, яка стосується громадянина [PERSON], що була опублікована у статті під назвою «[INFO]». Через неправомірні дії відповідача при опублікуванні вищевказаної статті, яка містить недостовірну інформацію, позивач перебуває у пригніченому стані, погіршився стан здоров'я. Даний факт приносить йому безперервні моральні страждання. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 30000 грн. В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, додатково пояснивши, що вся інформація, викладена в зазначеній статті, не відповідає дійсності, а відтак порочить його честь, гідність та ділову репутацію. Просив заявлений ним позов задовольнити повністю. Представник відповідача Жук Ю.Б. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю. Заперечив проти задоволення позову та пояснив, що викладена в статті інформація не зачіпає інтереси позивача, оскільки належить до категорії оціночних суджень, які спростуванню не підлягають, так як позивач, будучи депутатом Іваничівської районної ради, є публічною особою. Висловлення в статті є лише оціночним судженням автора статті та вираженням його суб'єктивної думки, яка ґрунтується на фактичних доказах. Просив відмовити в позові повністю за безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, роз'яснення експерта [PERSON], дослідивши наявні матеріали справи та з'ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] у Іваничівській районній газеті "Колос" опубліковано статтю під назвою «[INFO]». Автором цієї статті вказана прес-служба районної організації Всеукраїнського об'єднання "Свобода" (17-18).У вказаній статті критикується діяльність позивача, а також розміщена ним [INFO] у цій же газеті стаття «[INFO]». Аналіз опублікованої відповідачем статті свідчить про те, що суть викладеної у ній інформації зводиться до критики позивача, його дій та інтересів. Як вбачається з тексту статті у ній міститься інформація негативного характеру, Зокрема, на думку позивача, наведені нижче висловлювання порушують його особисті немайнові права, а саме порочать його честь, гідність та ділову репутацію: 1. ......знаємо достовірно, що цей великий "мораліст" неодноразово за своє життя міняв політичні кепки на голові, бо "влада мінялася"; 2. ..... за патріотичними гаслами [PERSON], які він повсюдно декларує, причаїлось зовсім інше його єство; 3. .....істерія, яку закатав цей депутат на останній сесії районної ради, пов'язана із проведенням невдовзі виборів Президента України з метою фіксування своєї відданості та активності у боротьбі з політичними опонентами перед командою майбутнього Гаранта; 4. Застерігаємо пана [PERSON], щоб він утримався від застосування святостатства для досягнення своїх меркантильних питань; 5. Може, Вам і ще декому було не дуже затишно за нашими спинами, коли ми відстоювали гідність українців на Майданах України? Невже Ваші завищені власні амбіції були мотивом для того, щоб у ті спини з цинічною холоднокровністю встромити у найважчий для країни час свого ножичка у вигляді безпідставних брудних звинувачень; 6. Отямтесь, якщо ще Ви можете себе контролювати; 7. ......невже Майдан не вблагорозумив цього чоловіка, що він невдовзі знову взявся писати "кляузи" до керівництва області на ще не призначених молодих керівників нашого району; 8. Ця сесія була підготовлена і проведена відповідно до чинного законодавства і регламенту, однак не у відповідності до "понять" [PERSON]; 9. ....це рішення не співпадає з думкою "правдолюбця" [PERSON]; 10. Деструктивна позиція цього депутата, очевидно, спрямована на ускладнення роботи районної ради; 11. ... очевидним є те, що для виголошення вищезазначеної заяви [PERSON] є не вболівання за національні питання, а за власні кон'юктурні політичні інтереси. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також гарантує право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28). Статтею 32 Конституції України, ст.ст. 277, 297, 23 ЦК України гарантовано судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї, захистити свої гідність, честь, ділову репутацію, а також на відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Згідно ст.17 Закону "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року передбачає право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Рішенням Конституційного Суду України (справа про поширення відомостей) від 10 квітня 2003 року № 8 рп/2003 установлено, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої інформації щодо звичайних громадян. Крім того, у ст.ст. 3-5 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що оскільки політичні діячі вирішили апелювати до довіри громадськості та погодились "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, вони підлягають ретельному громадському контролю та потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у ЗМІ з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. Посадові особи повинні погодитись з тим, що вони стануть об'єктом громадського контролю та критики, особливо в ЗМІ, з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції, в тій мірі, наскільки це є необхідним для забезпечення прозорості та відповідального виконання їхніх обов'язків. Гумористичний та сатиричний жанр, який захищений статтею 10 Конвенції, дозволяє більший ступінь перебільшення та навіть провокації до тієї міри, поки це не вводить громадськість в оману щодо фактів. Відповідно до роз'яснень у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року № 1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України "Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Як визначено у ч. 2 даної статті, оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Отже, згідно ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 8 ЦПК України, є складовою частиною національного законодавства, зокрема у рішеннях цього суду у справах "Грінберг проти Росії", "Лінгенс проти Австрії". Таким чином, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, слід визначити характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Так, згідно висновку судово-лінгвістичної експертизи від 20 січня 2015 року (а.с.98-103) та пояснень кандидата філологічних наук зі спеціальності «Українська мова» [PERSON] вбачається, що у статті «[INFO]», розміщеної [INFO] в Іваничівській районній газеті "Колос" містяться такі фактичні твердження: 1. ......знаємо достовірно, що цей великий "мораліст" неодноразово за своє життя міняв політичні кепки на голові, бо "влада мінялася"; 2. ..... за патріотичними гаслами [PERSON], які він повсюдно декларує, причаїлось зовсім інше його єство; 3. .....істерія, яку закатав цей депутат на останній сесії районної ради, пов'язана із проведенням невдовзі виборів Президента України з метою фіксування своєї відданості та активності у боротьбі з політичними опонентами перед командою майбутнього Гаранта; 4. Застерігаємо пана [PERSON], щоб він утримався від застосування святостатства для досягнення своїх меркантильних питань; 5. Може, Вам і ще декому було не дуже затишно за нашими спинами, коли ми відстоювали гідність українців на Майданах України? Невже Ваші завищені власні амбіції були мотивом для того, щоб у ті спини з цинічною холоднокровністю встромити у найважчий для країни час свого ножичка у вигляді безпідставних брудних звинувачень; 6. Отямтесь, якщо ще Ви можете себе контролювати; 7. ......невже Майдан не вблагорозумив цього чоловіка, що він невдовзі знову взявся писати "кляузи" до керівництва області на ще не призначених молодих керівників нашого району; 8. Ця сесія була підготовлена і проведена відповідно до чинного законодавства і регламенту, однак не у відповідності до "понять" [PERSON]; 9. ....це рішення не співпадає з думкою "правдолюбця" [PERSON]; 10. ... очевидним є те, що для виголошення вищезазначеної заяви [PERSON] є не вболівання за національні питання, а за власні кон'юктурні політичні інтереси. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач в порушення положень ст.ст.10, 60 ЦПК України не надав жодних належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б підтвердили викладену в оспорюваній статті інформацію, то суд приходить до висновку, що вказану вище інформацію слід визнати недостовірною і такою, що не відповідає дійсності, котра підлягає спростуванню Іваничівською районною організацію ВО «Свобода» у відповідний спосіб. Щодо висловлення в статті: «Деструктивна позиція цього депутата, очевидно, спрямована на ускладнення роботи районної ради», то суд не визнає його таким, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], оскільки, як пояснила в судовому засіданні експерт [PERSON], воно є оціночними судженнями, тому не може бути розцінене як негативне, образливе, принизливе та не підлягає спростуванню. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ст.280 Цивільного кодексу України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В обґрунтування свого позову в цій частині позивач зазначив, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, розмір якої [PERSON] визначив виходячи з способу поширення інформації, глибини його фізичних та душевних страждань, стану його здоров'я, погіршення стосунків з рідними в сім'ї, суттєвого погіршення його подальших можливостей реалізації планів як депутата районної ради. Враховуючи характер та обсяг заподіяних [PERSON] моральних страждань, враховуючи ступінь вини відповідача та інших обставин, зокрема спосіб поширення інформації, характер та тривалість страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] в цій частині частково, а саме на суму 3400, 00 грн., тому що вважає, що розмір завданої моральної шкоди позивачем завищений. У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складаються з судового збору у розмірі 33,99 грн. На підставі вище наведеного та

Outcome: partial