Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

В серпні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача в якості компенсації 31655 грн.86 коп., які були сплачені ним за період з жовтня 2010 року по червень 2014 року коштів на користь ПАТ "Укрсоцбанк" в порядку виконання зобов'язання по договору кредиту № 647/11-К11 від 11 січня 2008 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 березня 2013 року розподілено в рівних частках (по 1/2 частці за кожним) між ним та відповідачем зобов'язання за кредитним договором № 647/11-К11 від 11 січня 2008 року. За період з жовтня 2010 року по 10 червня 2014 року ним було сплачено в рахунок погашення кредитної заборгованості 63311,72 грн. Посилаюсь на те, що відповідачка за вказаним рішенням свій обов'язок не виконує, позивач просив стягнути 1/2 частину грошових коштів, що були сплачені ним за кредитним договором. В судове засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник позивача проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 1407/2-54/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя, суд приходить до такого. В судовому засіданні було встановлено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 березня 2013 року було вирішено розподілити в рівних частках по 1/2 частці за кожним між [PERSON] та [PERSON] зобов'язання за договором кредиту № 647/11-К11 від 11 січня 2008 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON]. Вказаним рішенням також було стягнуто в якості компенсаціїї з [PERSON] на користь [PERSON] 12 577 грн.25 коп. сплачених ним за період з грудня 2009 року по жовтень 2010 року (включно) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в порядку виконання зобов'язань за договором кредиту № 647/11-К11 від 11 січня 2008 року. (а.с. 7-9). Вказане рішення набрало законної сили 08 липня 2013 року. Відповідно до довідки ПАТ "Укрсоцбанк від 20 червня 2014 року № 10.1-186/96-8798 [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за період з 13.10.2010 року по 17.06.2014 року згідно договору кредиту № 647/11-К11 від 11.01.2008 року було сплачено борг за кредитом в сумі 4191,72 грн. та відсотків - 59120 грн. (а.с.10). Згідно положень статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами статей 10 і 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, враховуючи встановлені судовим рішенням від 26 березня 2013 року обставини, а також встановлений обов'язок відповідача сплачувати 1/2 частину грошового зобов'язання по кредитному договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення грошової компенсації правомірні та обгрунтовані. Однак суд не погоджується з періодом, за який позивач просить стягнути грошову компенсацію, а саме в рішенні суду від 26 березня 2013 року зараховані платежі по жовтень 2010 року включно, тому наступний період платежів повинен починатися з листопада 2010 року та розмір грошової компенсації повинен становити 30469,37 грн. (без врахування платежів за жовтень 2010 року в сумі 2372,97грн). В силу ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого ним при зверненні до суду судового збору в сумі 316,50 грн.

Outcome: partial