Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

28.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Зазначила, що 04 лютого 2007 року померла її мати [PERSON], яка постійно проживала і була зареєстрована в [INFO]. Після смерті матері вона звернулася в нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, при оформленні документів зясувалось, що вона не може довести факт родинних стосунків з матірю, оскільки в свідоцтві про її народження мати записана як "Тимчук Марія Семенівна", а в свідоцтві про смерть мати зазначена як "Тимчик Марина Семенівна". Чому сталась така помилка, їй невідомо. Просить встановити юридичний факт, що [PERSON], яка померла 04 лютого 2007 року, є її [PERSON] матірю. У судовому засіданні представник [PERSON] за довіреністю від 27.09.2017 року - [PERSON] підтримав заяву і просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Козлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судове засідання не зявився, хоча про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення повістки. Від Козлівського сільського голови [PERSON] до суду поступила заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, щодо задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Вислухавши пояснення представника заявника [PERSON] - [PERSON], допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Статтею 234 ЦПК України\~визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до пункту 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення." У пункті 7 вказаної Постанови Пленум ВС України зазначив, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в звязку із втратою годувальника. Згідно зі\~статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Приписами п.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті\~6 \~та статті\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Судом встановлено, що [PERSON] народилася в липні 1922 року і постійно проживала у [INFO], була одружена з [PERSON] і мала доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4-6, 8-9). 04 лютого 2007 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1 АМ №062900, виданим Козлівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області 06 лютого 2007 року (а.с.6). Юридичний факт, що [PERSON] є матірю [PERSON] в судовому засіданні підтверджений свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] серії 1-АМ № 177695, виданим повторно 13.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шаргородського районного управління юстиції (а.с.5), паспортом [PERSON], [INFO], серії АВ № 920346, виданим Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області 21.10.2010 року (а.с.4), свідоцтвом про смерть [PERSON] серії 1-АМ №062900, виданим Козлівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області 06.02.2007 року (а.с.6), копією державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ВН №118029 (а.с.7), довідкою виконкому Козлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 982 від 18.09.2017 року (а.с.8); випискою з погосподарської книги №252 на домоволодіння, розташоване по вул. 8-го Березня в с. Козлівка Шаргородського району Вінницької області (а.с.9); висновком Шаргородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Вінницької області про внесення змін до актового запису (а.с.10). На підтвердження обґрунтованості заяви [PERSON]С посилалася на показання свідків. З цього приводу суд допитав свідків [PERSON], [PERSON], які суду пояснили, що добре знають сімю [PERSON], проживали по сусідству з покійною [PERSON] в с. Козлівка Шаргородського району Вінницької області і їм достеменно відомо, що матірю [PERSON] є [PERSON], яка померла в 2007 році в с. Козлівка Шаргородського району Вінницької області. Суд визнає достовірність цих показів з урахуванням того, що покази свідків відповідають і не суперечать іншим доказам, дослідженим і перевіреним судом. Таким чином, юридичний факт, що [PERSON] є матірю [PERSON] підтверджений вище зазначеними показаннями свідків та письмовими доказами, дослідженими, перевіреними судом і має для заявника [PERSON] юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація її права на отримання спадщини після смерті матері, як спадкоємця по закону і іншого порядку його встановлення немає. До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Outcome: approved