Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів по справі солідарно на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 3152,14 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що він є власником квартири за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. К. Маркса, 22-190, в якій зареєстровані його колишня дружина [PERSON] та його донька [PERSON], неповнолітні діти його доньки [PERSON] і [PERSON], та зареєстрований без його відома неповнолітній син [PERSON] - [PERSON] Шлюб між ним та відповідачем [PERSON] розірваний 16.10.2007 року. Він не має доступу до своєї власності і не має можливості користуватися своєю квартирою, в якій проживають відповідачі. В травні 2015 року йому стало відомо про стягнення з нього на користь ПАТ "Дніпропетровськгаз" 884,73 грн. за квартиру, що було стягнуто в серпні 2015 року. Крім того, з його заробітної плати в серпні 2015 року розпочато стягнення боргу на корист ТОВ "Крона" за несплату комунальних послуг в сумі 2267,41 грн. Вважає, що відповідачі повинні нести виплати, які пов'язані зі сплатою комунальних послуг, в результаті чого вказує, що їх діями йому завдано матеріальної шкоди на суму 3152,14 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, пояснив, що не проживає в належній йому квартирі по пр. К. Маркса, 22-190, з 2005 року, хто там проживає йому невідомо. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечують проти позову, пояснили, що в спірній квартирі не проживають, хто в ній проживає їм не відомо. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON]є власником квартири за адресою м. Дніпродзержинськ, пр. К. Маркса, 22-190, що підтверджується договором купівлі продажу від 10.06.1997 року (а.с. 10), витягом з державного реєстру правочинів (а.с. 11). Особовий рахунок № 273480 на квартиру по пр. К. Маркса, 22-190, відкрито на ім'я позивача [PERSON] Також в цій квартирі зареєстровані колишня дружина позивача [PERSON], син колишньої дружини [PERSON], донька позивача [PERSON] з дітьми [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується особистим рахунком на квартиру (а.с. 12). Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі не проживать у зазначеній квартирі з 2005 року, комунальні послуги не сплачують, житлом не цікавиться, з приводу вчинення їм перешкод у проживанні до житлових органів чи органів міліції не зверталися. Також дані обставини не оспорювалися позивачем у судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи з позивача [PERSON] за рішеннями суду призначено до стягнення заборгованість по комунальним послугам на користь ТОВ "Крона" в сумі 2267,41 грн. і на користь ПАТ "Дніпропетровськгаз" 884,73 грн. (а.с. 13-15), яка стягується на теперішній час з його заробітної плати на підприємстві ТОВ "Агросс". Суд критично відноситься до твердження позивача, що він не несе обов'язків по утриманню вказаного жилого приміщення так як не проживав у спірній квартирі, оскільки він є власником і на нього оформлений особистий рахунок в цій квартирі, а тому зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Крім того судом встановлено про відсутність будь-яких домовленостей між сторонами щодо порядку оплати комунальних послуг чи наявності інших угод між ними. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. Стаття 156 ЖК України, визначає права і обовязки членів сімї власника жилого будинку (квартири). У частинах 3, 4 вказаної статті зазначено, що члени сімї власника будинку (квартири) зобовязані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сімї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сімї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. За приписами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Згідно ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. За змістом ст. 1166 ЦК України, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. За таких обставин у суду відсутні підстави задовольнити вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди на підставі статей 1166, 1190 ЦК України, за якими відповідачі відповідальності нести не можуть, оскільки відносини, які виникли між сторонами врегульовані ст. 544 ЦК України, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed