Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

07.08.2014 до Корсунь-Шевченківського районного суду по пошті надійшов даний позов (відмітка на конверті про відправлення від 06.08.2014 року), в якому позивач просить визнати за позивачем право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 7122510100:03:012:0004) площею 0,0832 га, для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЧР №033702. Свій позов позивач мотивує тим, що позивачем 09.10.2002 року був отриманий державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧР №033702, але позивач його загубив, за видачею документа, який би підтверджував реєстрацією права власності звернувся до реєстраційної служби, але остання відмовляється видати документ, що підтверджує право власності. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Корсунь-Шевченківської міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача в судове засідання не з'явився. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов належить до повного задоволення. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7101558172014 від 15.07.2014 року [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 7122510100:03:012:0004 розміром 0,0832 га призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: [ADDRESS], документ, що посвідчує право власності державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧР №033702, виданий 09.01.2002 року на підставі рішення Корсунь-Шевченківської міської ради №76 від 21.01.1997 року (а.с. 8-10). В зв'язку із втратою державного акту позивач розмістив оголошення в місцевій газеті "Надросся" №41 від 30.05.2014 про втрату державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР №033702, виданого на ім'я позивача та в зв'язку з втратою вважати даний документ недійсним (а.с. 5). Відділ Держземагенства у Корсунь-Шевченківському районі відмовив позивачу у видачі дублікату державного акту, оскільки архівний примірник акту у фонді документації із землеустрою відсутній (а.с. 12). Позивач звернувся до реєстраційної служби про видачу документу про право власності на земельну ділянку, але державний реєстратор прав на нерухоме майно 28.07.2014 року рішенням про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень №14747919 відмовив позивачу у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS], кадастровий номер 7122510100:03:012:0004 за позивачем із-за відсутності оригіналу державного акту на право приватної власності на землю (а. с. 7). Згідно довідки Відділу Держземагенства у Корсунь-Шевченківському районі від 15.07.2014 року №3/2014/097 кадастровий номер земельної ділянки 7122510100:09:003:0001 був переведений в статус архівного та присвоєний інший 7122510100:03:012:0004 (а.с.11). Положення ст. 126 Земельного Кодексу України в редакції, яка діяла на час видачі позивачу Державного акту на право власності на земельну ділянку, тобто на 2002 рік, передбачали посвідчення права власності на земельну ділянку державними актами, форми яких затверджувались Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 9. Розділу VII Закону України "Про Державний земельний кадастр" до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Постанова Кабінету Міністрів України №449 від 02.04.2002 року "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 03.06. 2013 року № 483. Наказ Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 "Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі" втратив чинність (згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 3 липня 2013 року №404. Отже, окремого порядку видачі дублікатів взамін втрачених або зіпсованих документів, підтверджуючих право власності, користування земельними ділянками законодавство на даний час не передбачає.) Згідно ст.126 Земельного кодексу України у редакції після 01.01.2013 року "Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Стаття 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) визначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень визначені в ст.19 Закону, відповідно до якої державна реєстрація прав проводиться на підставі, в тому числі і державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Норми ст.321 ЦК України передбачають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Юридично позивач не позбавлений права власності, але фактично не в змозі ним скористатись, через відсутність правовстановлюючого документа, а саме через його втрату. Поновити державний акт також не може через зміни в законодавстві. Право позивача, як власника земельної ділянки ніким не оспорюється. Згідно ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що право власності позивача на земельну ділянку було належним чином оформлено та зареєстровано відповідно до діючого на той час законодавства, але в зв'язку із втратою державного акту на право власності на земельну ділянку воно не визнається, що є підставою для повного задоволення позову. Згідно ст. ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому на запитання суду про надання інших доказів, крім наданих, чи неможливості їх витребування і необхідність цієї дії судом, сторони пояснили, що всі докази надані. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Задовольняючи позов, суд залишає за позивачами понесені судові витрати по справі, оскільки ні до пред'явлення позову, ні потім відповідач Корсунь-Шевченківська міська рада не заперечував проти його задоволення і прав позивача не порушував.

Outcome: approved