Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

23.06.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок виробничої травми до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-Будкомплекс» /далі ТОВ/, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 220 000 грн., завданої їй смертю чоловіка внаслідок виробничої травми. В обґрунтування вказує, що з [INFO] р. о 10-20 год. під час виконання трудових обов'язків монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій ТОВ «Еталонбудсервіс» в корпусі крупного дроблення Першотравневого кар'єру ПрАТ «ПівнГЗК» внаслідок удару металевої кувалди, яка впала зверху, чоловік позивача [PERSON] впав з площадки маршових сходів на дно колодязя, внаслідок чого отримав закриту хребтово-спино-мозкову травму, забій головного мозку (тяжка ступінь). Внутрішньо мозкова і субдуральні гематоми САМ. Перелом основи черепа. Компресійний злом тік С4, С5, ост.С6, забій спинного мозку, від якої, перебуваючи на лікуванні в лікарні №2, [INFO] року помер. Відповідно до матеріалів розслідування нещасного випадку, акту №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 13.06.2006 року та акту спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався [INFO] року о 10-20 год. у ТОВ «Еталонбудсервіс» від 06.06.2006 року, нещасний випадок, в результаті якого загинув [PERSON], стався внаслідок падіння в колодязь металевої кувалди, якою працював технічний директор ТОВ «Бу-Будкомплекс» [PERSON], який приступив до виконання монтажних робіт не переконавшись у відсутності робітників у колодязі та не отримавши дозволу на виконання робіт. Згідно розділу 7 акту від 13.06.2006 року причиною нещасного випадку було визнано: технічні: неякісне розроблення проекту виконання робіт ТОВ; інші: виконання робіт несправним інструментом; організаційні: порушення виробничої дисципліни, у тому числі невиконання посадових обов'язків. Матеріалами розслідування вина травмованого [PERSON] не встановлена. Смертю чоловіка позивачу завдано моральну шкоду, а саме втратила близьку людину, з якою мала намір прожити все життя. Звістка про загибель чоловіка призвела до того, що вона постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про смерть чоловіка не покидають її до теперішнього часу. Відчуття того, що вона ніколи не побачить свого чоловіка, постійно пригнічує її, що негативно позначається на її психічному стані. Після смерті чоловіка суттєво погіршився її матеріальний стан, оскільки заробіток загиблого чоловіка був основним джерелом доходу сім'ї, залишилась вона і їх неповнолітній син, який перебуває на її утриманні, що завдало додаткових моральних страждань. Позивач просить стягнути на її користь 220 000 грн. моральної шкоди у зв'язку з втратою рідної людини, опори та моральної підтримки. Позивач і представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилися, останінй подав до суду заяву , якою позов підтримав та просить задовольнити його повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому Законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з актом №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 13.06.2006 року та з актом спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався [INFO] року о 10-20 год. у ТОВ «Еталонбудсервіс» від 06.06.2006 року, нещасний випадок, в результаті якого загинув [PERSON], який є чоловіком позивача (а.с.10), стався внаслідок падіння в колодязь металевої кувалди, якою працював технічний директор ТОВ «Бу-Будкомплекс» [PERSON], який приступив до виконання монтажних робіт не переконавшись у відсутності робітників у колодязі та не отримавши дозволу на виконання робіт (3-8). Згідно розділу 7 акту від 13.06.2006 року причиною нещасного випадку було визнано: технічні: неякісне розроблення проекту виконання робіт ТОВ «Бу-Будкомплекс»; інші: виконання робіт несправним інструментом; організаційні: порушення виробничої дисципліни, у тому числі невиконання посадових обов'язків (а.с.3-8). Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності "від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої внаслідок смерті у зв'язку із виробничою травмою, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] року [PERSON] помер (а.с.9). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Отже, у зв'язку зі смертю чоловіка позивачу спричинено моральну шкоду, пов'язану із втратою рідної людини, позбавлено моральної підтримки, що призвело до душевних страждань, порушення нормальних життєвих зв'язків . Враховуючи вищевикладене та наявність доказів причинного звязку між діями відповідача і настанням смерті чоловіка позивача внаслідок виробничої травми, суд приходить до висновку про задоволення позову. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. З урахуванням викладеного, враховуючи глибину та тривалість моральних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 120000 грн. моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України,

Outcome: partial