Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача 30620 грн. 53 коп. заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 7 червня 2007 року між банком та відповідачем був укладений договір № K3XRRX05110061 про надання останньому кредиту в розмірі 1833,59 грн. зі сплатою 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним та банком договір. Відповідно до умов договору щомісяця відповідач повинен був надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов. Однак [PERSON] належним чином умови договору не виконував. Тому станом на 24 січня 2014 року заборгованість за договором склала 30620 грн. 53 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 713,14 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9808,96 грн., заборгованість по комісії - 404,28 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором - 17759,84 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) -1434,31 грн. Також просять стягнути з відповідача 306,21 грн. судового збору. Представник позивача: ПАТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з"явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.30). Представник відповідача [PERSON] по довіреності [PERSON] проти позову заперечує, пояснила, що позивачем пропущений строк звернення до суду, просить застосувати позовну давність. Крім того, зобов"язання за споживчим кредитним договором, який був укладений строком на один рік, були виконані відповідачем достроково, протягом шести місяців, і в повному обсязі. З 2007 року з боку позивача до нього не було ніяких претензій та вимог. Тому незрозуміло, на якій підставі був зроблений такий розрахунок заборгованості за кредитним договором. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 526, ч.1 ст. 530 ЦПК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Із заяви № K3XRRX05110061 від 7 червня 2007 року до ЗАТ КБ "ПриватБанк" вбачається, що відповідач просив надати йому строковий кредит в сумі 1833,60 грн. на строк до 7 червня 2008 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування в розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 44,92 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 305,60 грн. в обмін на зобов"язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 10 по 15 числа кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 207,98 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами. Також у заяві вказано, що [PERSON] ознайомлений та згодний з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), які були надані йому в письмовій формі. Він виразив свою згоду, що ця заява разом з запропонованими "ПриватБанком" умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір (а.с.5). В умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) зазначено, що позичальник зобов"язується погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п.4.1,4.2 даних умов та тарифів, сплатити банку винагороду у строки та розмірі згідно тарифів, заяви та даних умов (п.п.3.2.2 - 3.2.4). При порушенні позичальником будь-якого зобов"язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2,3.2.3 даних умов банк має право нарахувати, а позичальник зобов"язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менш 1 грн. за кожний день прострочки платежу (п.5.1). При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов"язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п.5.3) (а.с.6-9). Відповідно до статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником всіх прав та зобов"язань ЗАТ КБ "ПриватБанк" (а.с.13). Згідно розрахунку ПАТ КБ "Приватбанк" станом на 24 січня 2014 року [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 713,14 грн., заборгованість за відсотками - 9808,96 грн., заборгованість з комісії - 404,28 грн., пеня - 17759,84 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (відсоток від суми заборгованості) - 1434,31 грн., загальна сума - 30620,53 грн. (а.с.4). В ст.ст.256,257 ЦК України зазначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. П.1 ч.2 ст.258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). При цьому відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. А в п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) визначено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с.9), з чим при підписанні договору погодився відповідач. З розрахунку ПАТ "ПриватБанк" вбачається, що останній платіж за договором був проведений [PERSON] в межах дії договору. 10 серпня 2007 року (а.с.4), строк дії договору скінчився 7 червня 2008 року. Доказів щодо проведення погашення відповідачем кредиту в подальшому позивачем не надано. Оскільки останній платіж був зроблений відповідачем 10 серпня 2007 року, і в подальшому він будь-яких дій, які б свідчили про визнання ним свого боргу або іншого обов»язку не вчиняв, позивач про порушення свого права дізнався в липні 2008 року, коли термін дії договору скінчився, і відповідач будь-яких платежів не робив, тому перебіг позовної давності почався саме з цього часу. Доказів протилежного позивач теж не надав. ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулося до суду з даним позовом 10 лютого 2014 року, тому суд вважає, що строк позовної давності ним був пропущений. Згідно ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак доказів на підставу своїх вимог, що банком не пропущений строк звернення до суду, позивач не надав. При цьому представник відповідача [PERSON] просить застосувати позовну давність. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких підстав слід відмовити в задоволенні позову у зв"язку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed