Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що працює на посаді директора ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України. Позивач вказав, що йому стало відомо про те, що Міністерство охорони здоров`я України винесло наказ від 15 червня 2020 року про призначення [PERSON] виконуючим обов`язки директора ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України № 29-О, а також наказ про призначення [PERSON] виконуючим обов`язки директора ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України № 31-О. Згадані накази, як зазначає позивач, є незаконними та перешкоджають йому у реалізації права на працю та позбавляє його роботи. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати незаконними та скасувати накази Міністерства охорони здоров`я України від 15 червня 2020 року № 29-О Про призначення [PERSON] та від 26 червня 2020 року № 31-О Про призначення [PERSON] . Міністерство охорони здоров`я України подало відзив на позовну заяву та письмові пояснення, в яких зазначило, що не укладало трудового контракту з позивачем, та що останній лише тимчасово виконував обов`язки директора ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України. Також МОЗ України вказало, що виконання обов`язків директора зазначеної установи покладено на [PERSON] у зв`язку зі скаргами на незадовільну організацію роботи позивачем. Також МОЗ України зауважило, що діяло в межах наданих йому повноважень (т. 1 а.с. 118-124, 174-177, 218-221). Позивач подав відповідь на відзив Міністерства охорони здоров`я України, якою підтримав свій позов. Поміж іншого також зауважив, що він не звільнений та працює на посаді директора установи, а не виконує обов`язки директора, оскільки його трудові відносини з ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України тривають на підставі контракту, укладеного з його правопопередником - ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України контракту (т. 2 а.с. 1-17). Відповідач ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України" подав відзив, в якому зазначив, що позов має бути задоволений в частині оскарження наказу МОЗ від 26 червня 2020 року № 31-О Про призначення [PERSON] , оскільки він перешкоджає позивачу в реалізації права на працю. Стосовно наказу МОЗ від 15 червня 2020 року № 29-О Про призначення [PERSON] відповідач зазначив, що він уже скасований, отже позовна вимога про його оскарження має бути залишена без задоволення (т. 2 а.с. 62-64). Також відповідач ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України" подав відзив, яким підтримав позовні вимоги в повному обсязі (т. 3 а.с. 37-41). Позивач подав відповідь на відзив ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України", в якому зазначив, що погоджується з тим, що у задоволенні його вимог стосовно оскарження наказу № 29-О Про призначення [PERSON] має бути відмовлено, а також вказав, що підтримує свої вимоги стосовно оскарження наказу від 26 червня 2020 року № 31-О Про призначення [PERSON] (т. 2 а.с. 102-103). У судове засідання з`явилися представник позивача та представник ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України", які підтримали позов, а також представник Міністерства охорони здоров`я України та третя особа, яка не заявляє самостійних виог щодо предмета спору, - [PERSON] , які просили відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думки сторін та їх представників, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Трудові відносини всіх працівників регулює Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП). Частиною 2 ст. 2 КЗпП передбачено право працівників на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою (реч. 1 ч. 1 ст. 2 КЗпП). Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою (реч. 1 ч. 2 ст. 2 КЗпП). Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ч. 1 ст. 21 КЗпП). Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (ч. 3 ст. 21 КЗпП). Відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається (ч. 2 ст. 22 КЗпП). За змістом ст. 23 КЗпП трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Так, наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 14 травня 2013 року № 71-о [PERSON] з 14 травня 2013 року був призначений на посаду директора ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України (т. 1 а.с. 17). 14 травня 2013 року Державна санітарно-епідеміологічна служба України уклала контракт з [PERSON] № 7, за яким останній призначений на посаду директора ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України у термін до 14 травня 2014 року (т. 2 а.с. 22-30). 14 травня 2013 року [PERSON] приступив до роботи на посаді директора ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України (т. 1 а.с. 16). 14 травня 2013 року у трудову книжку позивача було внесено запис про призначення його на посаду директора ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України (т. 2 а.с. 165-166). Додатковою угодою № 1 від 27 березня 2014 року термін дії контракту № 7 від 14 травня 2013 року продовжено до 14 травня 2017 року (т. 2 а.с. 21). Наказом МОЗ України від 01 липня 2016 року № 644 Про прийняття до сфери управління Міністерства охорони здоров`я України цілісних майнових комплексів державних підприємств та державних установ (т. 1 а.с. 133-140) було, поміж іншого: прийнято до сфери управління Міністерства охорони здоров`я України цілісні майнові комплекси державних підприємств та державних установ Державної санітарно-епідеміологічної служби України (далі - державні підприємства та державні установи) згідно з додатком 1 до цього наказу; затверджено акти приймання-передачі цілісних майнових комплексів державних підприємств та державних установ зі сфери управління Державної санітарно-епідеміологічної служби \~ \~ \~ \~України до \~ \~ \~ \~сфери \~ \~ \~ \~управління Міністерства охорони здоров`я України за переліком, що додається; закріпити цілісні майнові комплекси державних установ на праві оперативного управління та державні підприємства на праві господарського відання за державною установою Центр громадського здоров`я Міністерства охорони здоров`я України; передано до державної установи Центр громадського здоров`я Міністерства охорони здоров`я України майно визначене в актах приймання-передачі, що затверджуються цим наказом; припинено діяльність державних підприємств та державних установ шляхом їх реорганізації у формі приєднання до державної установи Центр громадського здоров`я Міністерства охорони здоров`я України; встановлено, що державна установа Центр громадського здоров`я Міністерства охорони здоров`я України є правонаступником всіх прав та зобов`язань державних підприємств та державних установ; утворено комісії з питань припинення діяльності юридичних осіб державних підприємств та державних установ та затвердити їх голів, згідно переліку, що додається. Наказом МОЗ України від 08 липня 2016 року № 689 на [PERSON] покладено виконання обов`язків керівника ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України (т. 1 а.с. 141-146). Постановою Кабінету міністрів України від 29 березня 2017 р. № 348 Державну санітарно-епідеміологічну службу ліквідовано. Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відомості про звільнення позивача у встановленому законом порядку із займаної посади шляхом винесення відповідного наказу матеріали справи не містять. Запис про звільнення позивача у трудовій книжці також відсутній. Крім того, у Реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] зазначений, як керівник цього підприємства з 14 травня 2013 року (02 липня 2020 року було здійснено реєстраційну дію щодо зміни керівника, однак надалі ця реєстраційна дія була скасована за скаргою [PERSON] \т. 2 а.с. 42-45\). Отже, позивач не є звільненим з ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України та продовжує виконувати свої обов`язки, покладені на нього Наказом МОЗ України від 08 липня 2016 року № 689 (т. 1 а.с. 141-146), та на виконання п. 6 Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного комунального закладу охорони здоров`я, затвердженого постановою КМУ №1094 від 27.12.2017 р. Суд зауважує, що наказ МОЗ від 05 червня 2020 року № 1337 (т. 1 а.с. 150) (скасований Наказом МОЗ від 26 червня 2020 року № 1459 \т. 1 а.с. 185\), а також Наказ МОЗ від 26 червня 2020 року № 1460 (т. 1 а.с. 186) стосовно внесення змін до переліку виконуючих обов`язків директорів державних підприємств та державних установ МОЗ України, затвердженого Наказом МОЗ від 08 липня 2016 року № 689, шляхом виключення відомостей про [PERSON] , як виконуючого обов`язки ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України не мають правового значення, оскільки звільнення останнього має бути здійснено відповідно до положень трудового законодавства шляхом винесення наказу про звільнення та внесення відповідних змін до Реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, але не шляхом внесення змін до наказу, на підставі якого він тривалий час виконує покладені на нього обов`язки. Під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків 15 червня 2020 року Міністерство охорони здоров`я України винесло наказ № 29-О про призначення [PERSON] виконуючим обов`язки директора ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України (т. 1 а.с. 12). Однак, 26 червня 2020 року Міністерство охорони здоров`я України винесло наказ №30-О про скасування наказу від 15 червня 2020 року № 29-О про призначення [PERSON] виконуючим обов`язки директора ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України (т. 2 а.с. 206). Також 26 червня 2020 року Міністерство охорони здоров`я України винесло наказ №31-О про призначення [PERSON] виконуючим обов`язки директора ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України (т. 1 а.с. 11). 30 листопада 2020 року Міністерство охорони здоров`я України винесло наказ №57-О про визнання таким, що втратив чинність наказ Міністерства охорони здоров`я України від 26 червня 2020 року № 31-О Про призначення [PERSON] (т. 2 а.с. 205). З огляду на те, що під час винесення зазначених спірних наказів позивач не був звільнений та продовжував виконувати свої обов`язки, призначення під час наявності у штатному розписі лише однієї штатної посади (т. 1 а.с. 13) іншої особи, як виконуючого обов`язки директора ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України, під час виконання таких обов`язків позивачем, на переконання суду, обмежують його у здійсненні своїх трудових прав та обов`язків. З огляду на наведене, суд вважає за потрібне частково задовольнити позовну заяву та визнати незаконним наказ Міністерства охорони здоров`я України від 15 червня 2020 року № 29-О Про призначення [PERSON] . У задоволенні іншої частини вимог суд вважає за потрібне відмовити, оскільки спірний наказ МОЗ № 29-О від 15 червня 2020 року скасований наказом МОЗ від 26 червня 2020 року № 30-О, а спірний наказ МОЗ від 26 червня 2020 року № 31-О визнано таким, що втратив чинність, наказом МОЗ від 30 листопада 2020 року № 57-О (т. 2 а.с. 205, 206). Крім того, суд вважає за потрібне відмовити у задоволенні позовних вимог до ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України", оскільки спірні накази видавалися саме МОЗ України. Також суд вважає за потрібне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з Міністерства охорони здоров`я України на користь держави 840,80 грн судового збору.

Outcome: partial