Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу № 7828 від 22.04.1974, посвідченого Першою Ужгородською держнотконторою, їй на праві спільної часткової власності належить 84/200 частки житлового будинку в [ADDRESS] . Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 33122023 від 09.02.2012 р. та інформаційної довідки від 03.12.2015 р. за № 46789112, інші 116/200 частки належать відповідачам по справі, якими є: [PERSON] , частка власності: 62/200, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, № 21055, 03.10.1974, посвідчений Першою Ужгородською держнотконторою. [PERSON] , частка власності: 7/400, підстава виникнення права власності свідоцтво про право на спадщину, № 2578 , 12.02.1973, посвідчений Першою Ужгородською держнотконторою. [PERSON] , частка власності: 7/400, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, № 2578 , 12.02.1973, посвідчений Першою Ужгородською держнотконторою. [PERSON] , частка власності: 7/400, підстава виникнення права власності свідоцтво про право на спадщину, № 2578 , 12.02.1973, посвідчений Першою Ужгородською держнотконторою. [PERSON] , частка власності: 7/400, підстава виникнення права власності свідоцтво про право на спадщину, № 2578, 12.02.1973, посвідчений Першою Ужгородською держнотконторою [PERSON], частка власності: 1/10, підстава виникнення права власності рішення суду, 2-251/72, 02.06.1972, народний суд м. Ужгорода. [PERSON] , частка власності: 80/800, підстава виникнення права власності - договір дарування, №766, 25.09.2007, посвідчений ПН УМНО Анучин Г.В . Між позивачем та відповідачами по справі фактичний розподіл будинку відповідно до часток у праві власності відбувся ще у 1974 році, при вирахуванні частки що була предметом договору купівлі-продажу № 7828 від 22.04.1974 р. По суті у вказаному будинку влаштовані квартири, які належать окремим сім`ям. З метою отримання висновку щодо технічної можливості виділу частки об`єкта нерухомого майна на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт за № інвентарної справи 15-249 (на квартиру № 1), 15-228 (на квартиру 2) та 15-216 (на магазин 1 " а "). Фактично за даними вказаної технічної інвентаризації у користуванні позивача в складі квартири № 1 перебуває: І - підвал 23,0 м.кв., 1 - веранда 9,0 м.кв., 2 - кухня 12,8 м.кв., 3 - комора 4,6 м.кв., 4 - житлова кімната 28,1 м.кв., загалом 77,5 м.кв., а також сарай літ. "Б". В складі квартири № 2 перебуває: поз. 5 житлова кімната 26,4 м.кв., 1 - веранда 12,3 м.кв., 2 - кухня 15 м.кв., 3 - комора 5,4 м.кв., 4 - ванна 4,2 м.кв., загалом 63,3 м.кв., а також сарай літ. "Г". В складі магазину 1 "а", перебуває ІІ - торговий зал 23,1 м.кв., та ІІІ - склад 8,4 м.кв., загалом 31,5 м.кв. Згідно довідки № 3282 від 09.10.2015р. виданої Управлінням архітектури та містобудування частині будинку яка перебуває у моєму фактичному користуванні як належна мені 84/200 частка, а саме магазину площею 31,5 м.кв. надана поштова адреса [ADDRESS]. Згідно довідки № 3280 від 09.10.2015р. виданої Управлінням архітектури та містобудування частині будинку яка перебуває у моєму фактичному користуванні як належна мені 84/200 частка, а саме житловому приміщенню площею 77,5 м.кв. надана поштова адреса [ADDRESS] . Згідно довідки № 3281 від 09.10.2015р. виданої Управлінням архітектури та містобудування частині будинку яка перебуває у моєму фактичному користуванні як належна мені 84/200 частка, а саме житловому приміщенню площею 63,3 м.кв. надана поштова адреса [ADDRESS] . На підставі викладеного позивач просить суд виділити їй, [PERSON] ,і в натурі 84/200 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виділивши - згідно інвентарної справи 15-249 в складі квартири № 1: 1 - підвал 23, 0 м . кв., веранду 9,0 м.кв., 2 - кухню 12,8 м.кв., 3 - комору 4,6 м.кв., 4 - житлову кімнату 28,1 м.кв., загалом 77,5 м.кв., а також сарай літ. "Б", згідно інвентарної справи 15-228 в складі квартири № 2, 1 - веранда 12,3 м.кв., 2 - кухня 15 м.кв., 3 - комора 5,4 м.кв., 4 - ванна 4,2 м.кв., поз. 5 житлова кімната 26,4 м.кв., загалом 63,3 м.кв., а також сарай літ "Г" та згідно інвентарної справи 15-216 в складі на магазину 1"а" в складі "а" в складі: ІІ - торговий зал 23, 1 м. кв. та ІІІ - склад 8, 4 м. кв., загалом 31, 5 м. кв. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15.12. 2015 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24.02.2016 року провадження у справі зупинено до залучення до участі в справі правонаступника чи законного представника відповідача [PERSON] , яка померла [INFO] . 23.06.2017 року судом відновлено провадження у даній справі та залучено до участі в справі в якості правонаступника відповідача [PERSON] - її доньку [PERSON] , мешканку, [ADDRESS] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23.06.2017 року за клопотанням представника позивача у даній цивільній справі призначено судову бедівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі. 31.01.2019 року вказана вище ухвала суду разом з матеріалами цивільної справи була повернута до суду без виконання з тих підстав, що експерту не було забезпечено доступ до квартири [ADDRESS] . 17.10.2019 року суд відновив провадження у справі. В судове засідання сторони не зявилися, хоч були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Разом з тим від позивача по справі до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Так, згідно змісту даної заяви позивач зазначає, що враховуючи обставини справи в загальну площу, яка повинна відійти їй в рахунок належної частки не повинні входити підвал І площею 23.0 м.кв., сарай літ «Б» та сарай літ «Г», а також магазиу 1"а" в складі: ІІ - торговий зал 23,1 м.кв., та ІІІ - склад 8,4 м.кв., загалом 31,5 м.кв. Додатково зазначає що сарай літ «Б» та сарай літ «Г» залишаться у спільній частковій власності. Відтак позивач просить суд виділити їй, [PERSON] , в натурі 84/200 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виділивши - згідно інвентарної справи 15-249 в складі квартири № 1: 1 - веранду 9,0 м.кв., 2 - кухню 12,8 м.кв., 3 - комору 4,6 м.кв., 4 - житлову кімнату 28,1 м.кв., загалом 54,5 м.кв., згідно інвентарної справи 15-228 в складі квартири № 2, 1 - веранда 12,3 м.кв., 2 - кухня 15 м.кв., 3 - комора 5,4 м.кв., 4 - ванна 4,2 м.кв., поз. 5 житлова кімната 26,4 м.кв., загалом 63,3 м.кв. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, сприводу задоволення уточненого позову не заперечує. Відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, неодноразово належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Враховуючи те, що клопотання про відкладення розгляду справи від жодної із сторін не надходило, суд приходить до переконання, що розгляд справи слід провести без участі учасників сувого процесу за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору купівлі-продажу № 7828 від 22.04.1974, посвідченого Першою Ужгородською держнотконторою, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 84/200 частки житлового будинку з в [ADDRESS] . Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 33122023 від 09.02.2012 р. та інформаційної довідки від 03.12.2015 р. за № 46789112, інші 116/200 частки належать : [PERSON] , частка власності: 62/200, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, № 21055, 03.10.1974, посвідчений Першою Ужгородською держнотконторою; [PERSON], частка власності: 7/400, підстава виникнення права власності свідоцтво про право на спадщину, № 2578, 12.02.1973, посвідчений Першою Ужгородською держнотконторою; [PERSON] , частка власності: 7/400, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, № 2578 , 12.02.1973, посвідчений Першою Ужгородською держнотконторою. [PERSON] , частка власності: 7/400, підстава виникнення права власності свідоцтво про право на спадщину, № 2578 , 12.02.1973, посвідчений Першою Ужгородською держнотконторою. [PERSON] , частка власності: 7/400, підстава виникнення права власності свідоцтво про право на спадщину, № 2578 , 12.02.1973, посвідчений Першою Ужгородською держнотконторою [PERSON], частка власності: 1/10, підстава виникнення права власності рішення суду, 2-251/72, 02.06.1972, народний суд м. Ужгорода. [PERSON] , частка власності: 80/800, підстава виникнення права власності - договір дарування, №766, 25.09.2007, посвідчений ПН УМНО Анучин Г.В . З матеріалів справи слідує, що між сторонами по справі фактичний розподіл будинку відповідно до часток у праві власності відбувся ще у 1974 році при вирахуванні частки, що була предметом договору купівлі-продажу № 7828 від 22.04.1974 р. Також під час розгляду справи встановлено, що відповідач по справі [PERSON] померла [INFO] , а спадщину після її смерті прийняла донька - [PERSON] , що доводиться доданим до справи свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.10.2016 р. № 570. Ухвалою суду за клопотанням сторони відбулася заміна відповідача по справі [PERSON] на правонаступника [PERSON] . Органом технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт за № інвентарної справи 15-249 (на квартиру № 1), 15-228 ( на квартиру 2) . З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог та даних вказаної технічної інвентаризації у користуванні [PERSON] в складі квартири № 1 знаходяться : 1 - веранда 9,0 м.кв., 2 - кухня 12,8 м.кв., 3 - комоау 4,6 м.кв., 4 - житлова кімната 28,1 м.кв., (загалом 54,5 м.кв.), а згідно інвентарної справи 15-228 в складі квартири № 2 знаходяться: 1 - веранда 12,3 м.кв., 2 - кухня 15 м.кв., 3 - комора 5,4 м.кв., 4 - ванна 4,2 м.кв., поз. 5 житлова кімната 26,4 м.кв.( загалом 63,3 м.кв.). Згідно довідки № 3280 від 09.10.2015 р., виданої Управлінням архітектури та містобудування, частині будинку, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , що відповідно становить 84/200 частка, а саме житловому приміщенню площею 77,5 м.кв. надана поштова адреса [ADDRESS] . Згідно довідки № 3281 від 09.10.2015 р., виданої Управлінням архітектури та містобудування, частині будинку, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , як належна їй 84/200 частки, житловому приміщенню площею 63,3 м.кв. надана поштова адреса [ADDRESS] . Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 33122023 від 09.02.2012 р. загальна площа житлового будинку, що є предметом спору, становить 291,8 м.кв. З врахуванням частки позивача, яка становить 84/200, в переводі на квадратні метри їй належить: 291,8 / 200 * 84 = 122,55 м.кв. Відповідно до позовних вимог позивач просить виділити їй в натурі частку будинку загальною площею (54,5 + 63,3 м.кв. = 117,8 м.кв.) - 117.8 м.кв., що відповідає належній їй частці у праві власності на будинок. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 364 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна. Право спільної часткової власності, є різновидом права власності. Тому воно може бути припинене з підстав, за якими може бути припинене будь-яке право власності (ст. 348 ЦК), а також зі специфічних підстав, пов`язаних з тим, що для спільної власності характерна множинність уповноважених суб`єктів. Такими специфічними підставами припинення спільної часткової власності є розділ майна, що перебуває в спільній частковій власності, і виділ частки, що належить кожному зі співвласників, зі спільного майна (ст. 366 ЦК). Кожен з учасників спільної часткової власності має певні правомочності у відношенні належної йому частки в праві власності на спільне майно. Відповідно до цього кожен зі співвласників може вимагати виділу своєї частки зі спільного майна. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частин першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, що посвідчують технічні характеристики спірного нерухомого майна, виділ належної позивачу частки в натурі є можливим, що також не заперечується відповідачами . Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, а також норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для задоволення позову.

Outcome: approved