Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

19.06.2018 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Січ" про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи. В позові представник посилався на те, що 10.07.2017 року в с. Малинівка Гуляйпільського району Запорізької області водій [PERSON] , керуючи автомобілем "ВАЗ-2105" державний номер [NUMBER] скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, з якими був госпіталізований до Комунальної установи "Гуляйпільська центральна районна лікарня", зазначені обставини підтверджуються постановою про закриття кримінального провадження №12017080220000467 від 31.10.2017 року, до Комунальної установи "Гуляйпільська центральна районна лікарня" [PERSON] було доставлено з діагнозом "закрита травма черева, травматичний розрив селезінки, закритий перелом лівого плеча у нижній і середній треті зі зміщенням", у період з 10.07.2017 року по 31.07.2017 року останній був прооперований та по 23.08.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні, де 01.08.2017 року був повторно прооперований, в період з 24.08.2017 року по 08.12.2017 року проходив амбулаторне лікування, вважає, що внаслідок завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією якого була застрахована за полісом АЕ №9956199 у відповідача позивач має право на відшкодування шкоди на підставі ч.1,5 ст.1187 ЦК України та полісу, п.1.3 ст.1 Закону України №1961-IV, 27.12.2017 року позивач надіслав на адресу відповідача заяву на виплату страхового відшкодування, яку відповідач отримав 09.01.2018 року, 06.04.2018 року відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, пославшись на те, що подія 10.07.2017 року не є страховим випадком через відсутність у діях водія забезпеченого транспортного засобу складу кримінального правопорушення, вважає, що єдиною підставою відмови відповідача для прийняття рішення було невизнання відповідачем події 10.07.2017 року страховим випадком, вважає, що рішення ґрунтується на невірному тлумаченні відповідачем положень Закону України №1961-IV, посилається на п.п.1.3 ст.1, ст.6, 22 Закону України №1961-IV, посилаючись на постанову про закриття кримінального провадження вважає, що завдання тілесних ушкоджень є прямим причинним наслідком дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10.07.2017 року, посилається на ч.1,5 ст.1187, ст.999 ЦК України, прохає стягнути з відповідача на користь [PERSON] 37727,88 грн. заборгованість зі сплати страхового відшкодування за страховим випадком 10.07.2017 року, 2389,78 грн. пені за прострочення сплатити страхового відшкодування за період з 07.04.2018 року по 13.06.2018 року, 301,82 грн. інфляційних збитків в зв`язку порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування за період з 07.04.2018 року по 13.06.2018 року, 210,86 грн. 3% річних, передбачених ст.625 ЦК України за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування за період з 07.04.2018 року по 13.06.2018 року, 6400 грн. витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання правничої допомоги. 22.06.2018 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позов прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкрите підготовче засідання на 16.07.2018 року. 16.07.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області підготовче провадження відкладено на 16.10.2018 року. 25.09.2018 року до суду звернувся відповідач з відзивом на позов, в якому посилався на те, що позов не визнав, пославшись на те, що позивач знаходився поряд з місцем дорожньо-транспортної пригоди 22.07.2017 року близько 00 годин 15 хвилин в с. Малинівка Гуляйпільського району Запорізької області, а тому вважає, щоб настала цивільно-правова відповідальність [PERSON] як особи, відповідальність якої застрахована за договором, остання повинна бути встановлена щодо позивача, вважає, що з матеріалів кримінального провадження та адміністративного провадження така відповідальність не встановлена, постанова про закриття кримінального провадження не містить посилання на причинний зв`язок між діями [PERSON] та тілесними ушкодженнями позивача, посилається на п.4 ст.61 ЦПК України, відповідно до якої вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, прохав відмовити в задоволенні позову. 16.10.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області оголошена перерва в підготовчому провадженні до 13.11.2018 року та доручено Комунарському районному суду м. Запоріжжя забезпечити проведення судових засідань в режимі відеоконференції. 13.11.2018 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. закрито підготовче провадження та призначено до розгляду у відкрите судове засідання на 15.01.2019 року. 15.01.2019 року оголошено перерву до 14.03.2019 року. 14.03.2019 року судове засідання не відбулося у зв`язку з відрядженням судді Яроша С.О., судовий розгляд відкладено на 19.04.2019 року. 19.04.2019 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. задоволено клопотання представника відповідача про забезпечення участі представника у судових засіданнях в режимі відеоконференції, оголошено перерву до 28.05.2019 року. Представник позивача [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснивши, що в той день він керував скутером, на право керування яким він не має відповідного посвідчення, поїхав до товариша і там випивав спиртне, а потім продовжив вживати спиртне біля магазину в с. Малинівка Гуляйпільського району Запорізької області до його закриття і після, а коли їхав по вул. Центральній села, то зупинився та стояв на дорозі, на ньому світло-відбиваючого одягу не було, останнє, що пам`ятає до удару, що він сидів на скутері, момент удару не пам`ятає, прийшов до тями і пам`ятає, що він сидів на дорозі, а скутер лежав на узбіччі дороги за 15 метрів від нього, він відчув біль у руці і зрозумів, що вона зламана, відчув біль у череві, його бачив свідок, коли він сидів на скутері, так як він її бачив і це пам`ятає, прохав позов задовольнити. Представник відповідача Купрій А.Ф. в судовому засідання позов не визнав, суду пояснивши, що позивач знаходився поряд з місцем дорожньо-транспортної пригоди 22.07.2017 року близько 00 годин 15 хвилин в с. Малинівка Гуляйпільського району Запорізької області, а тому вважає, щоб настала цивільно-правова відповідальність [PERSON] як особи, відповідальність якої застрахована за договором, остання повинна бути встановлена щодо позивача, вважає, що з матеріалів кримінального провадження та адміністративного провадження така відповідальність не встановлена, постанова про закриття кримінального провадження не містить посилання на причинний зв`язок між діями [PERSON] та тілесними ушкодженнями позивача, посилається на п.4 ст.61 ЦПК України, відповідно до якої вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, прохав відмовити в задоволенні позову. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: Позивач працював в ТОВ «Батьківщина» Гуляйпільського району Запорізької області зварювальником, що підтверджується копією довідки про доходи. 06.02.2013 року між [PERSON] та ПрАТ «СК Оранта-Січ» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України), яким було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля ВАЗ-2105 номерний знак [NUMBER] на період з 06.02.2017 року по 05.02.2018 року, що підтверджується копією полісу №АЕ/9056199 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України). 10.07.2017 року о 00 годині 15 хвилин в с. Малинівка Гуляйпільського району Запорізької області по вул. Космічна [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ-2105» реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , не врахував дорожню обстановку і при виникненні небезпеки для руху своєчасно не вжив заходів щодо уникнення наїзду на перешкоду та здійснив наїзд на мопед «Yamaxa Axis» під керуванням [PERSON] , який лежав на дорозі, завдавши останньому тілесні ушкодження, внаслідок чого мопед отримав механічні пошкодження, місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди залишив, що підтверджується копіє постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності. В період з 10.07.2017 року по 08.12.2017 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджується копіями листків непрацездатності. 31.10.2017 року постановою слідчого Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Прокопенка С.М. закрито кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР за № 12017080220000467 від 10.07.2017 року відносно [PERSON] у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ст.286 КК України, копію постанови направлено начальнику Гуляйпільського ВП ГУНП в Запорізькій області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за порушення правил дорожнього руху. 29.11.2017 року постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124, 122-4 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. 29.11.2017 року [PERSON] сплатив штраф в дохід держави в сумі 340 грн., що підтверджується квитанцією № 28 від 29.11.2017 року. 27.12.2017 року представник позивача [PERSON] звернувся до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується копією повідомлення. 27.12.2017 року представник позивача [PERSON] звернувся до відповідача з з`явою про виплату страхового відшкодування, що підтверджується копією повідомлення. 06.04.2018 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що не вважав подію страховим випадком в зв`язку з закриттям кримінального провадження відносно [PERSON] в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, що підтверджується копією відповіді. Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Судом встановлено, що до суду звернувся представник позивача, якому відмовлено у виплаті страхового відшкодування від страхового випадку, який мав місце 10.07.2017 року за участю водія транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність якого застрахована на користь третіх осіб з посиланням на те, що дана подія не є страховим випадком, так як кримінальне провадження щодо водія закрите в зв`язку з відсутністю в його діях кримінального правопорушення, з вимогою про захист його порушеного права на відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, пов`язаного з дорожньо-транспортною подією, що є страховим випадком за участю водія транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність якого застрахована на користь третіх осіб. Суд вважає, що підстави, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження під час їх перевірки наданими суду доказами, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Відповідно до п.1 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до п.2 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 3200 грн. Судом встановлено, що відповідно до листків непрацездатності через травми, одержані у дорожньо-транспортній пригоді, позивач перебував на лікуванні 120 дні, з 10.07.2017 року по 08.12.2017 року. Таким чином розмір заборгованості по виплаті страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням позивача, у мінімально гарантованому розмірі становить: 3200 грн. : 30 днів х 120 днів = 12800 грн. Відповідно до ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - не отримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати. Судом встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди позивач працював за основним місцем роботи на посаді зварювальника у ТОВ «Батьківщина» Гуляйпільського району Запорізької області, що підтверджується довідкою від 27.11.2017 року. Виходячи з відомостей, зазначених у довідці з місця роботи, розмір сукупної заробітної плати позивача за травень-червень 2017 року становив 3892,15 грн. + 4528,55 грн. = 8510,70 грн., розмір середньоденної заробітної плати позивача становить: 8510,70 грн. : 39 робочих днів = 218,22 грн., з урахуванням показника середньоденної заробітної плати та кількості робочих днів перебування позивача на лікуванні, у період з 10.07.2017 року по 08.12.2017 року заборгованість з виплати страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності позивачем, складе: 218,22 грн. х 106 робочих днів = 23131,32 грн., що підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Судом встановлено, що виходячи з розміру страхових виплат належних позивачу у якості відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю, а саме: 12800 грн. - відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням позивача та 23131,32 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності позивачем, розмір заборгованості з виплати страхового відшкодування моральної шкоди завданої позивачу внаслідок ушкодження здоров`я за страховим випадком від 10.07.2017 року складе: (12800 грн. +23131,32 грн.) : 100 % х 5 %=1796,56 грн. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що дана справа є складною, так як містить чотири окремих розрахунки, а саме розмір страхового відшкодування, розрахунок пені, інфляційних страт та 3 відсотків річних, а також містить достатньо велику кількість письмових доказів на підтвердження позовних вимог, які адвокатом досліджувались кожен окремо, адвокатом за надання правничої допомоги було витрачено 8 годин, тому розмір судових витрат пов`язаних з оплатою позивачем професійної правничої допомоги в сумі 6400 грн. підлягає стягненню з відповідача. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 6400 грн. підтверджується копією квитанції від 12.06.2018 року та копією акта виконаних робіт. Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача, так як вина водія підтверджена достовірним, належним та допустимим письмовим доказом: постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, яке набрало законної чинності. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений обставинами, які встановлені судом під час їх перевірки належними, достовірними та допустимими доказами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено в повному обсязі, то суд відповідно до ч.1 ст.141, ст.137 ЦПК України покладає на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 6400 грн. та стягує їх з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved