Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю батька 80 000 гривень. Мотивував тим, що його батько тривалий час працював на підприємстві вугільної промисловості - шахті «Дніпровська», у зв'язку з чим отримав професійне захворювання. [INFO] помер його батько [PERSON], причиною смерті було встановлено - хронічний пиловий бронхіт, в подальшому було встановлено зв'язок смерті з хронічним захворюванням. Смертю батька позивачу завдано моральну шкоду, а саме він тяжко пережив смерть рідної людини. Зважаючи на вище викладене і те що втрата батька настала внаслідок отриманого професійного захворювання, позивач просить стягнути на його користь 80 000 грн. моральної шкоди у зв'язку з втратою рідної людини - люблячого батька, втратою опори та моральної підтримки. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, в подальшому надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, в подальшому надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд , дослідивши матеріали справи приходить до наступного. [PERSON] працював на шахті Дніпровській, яка належить Приватному акціонерному товариству «Павлоградвугілля», що підтверджується копією трудової книжки. /а.с.7-8/ Актом розслідування професійного захворювання від 12 березня 2004 року [PERSON] було встановлено діагноз пиловий бронхіт 1 стадії з бронхообструктивним синдромом, емфізема легенів 1 стадії. Професійне захворювання виникло внаслідок тривалої роботи в умовах підвищеної запиленості. /а.с.12-13/ [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. /а.с.9/ 15 вересня 2017 року довідкою МСЕК було встановлено причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням. /а.юс.11/ Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. /а.с.6/ Виробничими факторами, що спричинили [PERSON] захворювання, є шкідливі умови підвищеної запиленості. Посилання представника відповідача про те, що померлий отримував страхові виплати, які були виплачені відділенням Фонду соціального страхування у зв'язку з отриманням професійного захворювання суд не сприймає до уваги, оскільки вони не мають правового значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Статтями 21, 28, 34 Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 роки, абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої внаслідок смерті у зв'язку з професійним захворювання, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Тобто цивільно-правова відповідальність роботодавця наступає у випадку порушення вимог про безпеку праці. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. У зв'язку зі смертю батька позивача, причиною якої є недотриманням відповідачем вимог чинного законодавства у сфері безпеки праці, позивачу спричинено моральну шкоду, пов'язану із втратою рідної людини, люблячого батька, опори та моральної підтримки, що призвело до душевних страждань, порушення нормальних життєвих зв'язків. Викладене приводить суд до висновку , що позов підлягає задоволенню. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. В даному випадку, суд враховує що внаслідок смерті батька, позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку зі смертю рідної людини, що призводить до порушення його звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації. Викладене приводить суд до висновку, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума в розмірі 50000 грн., в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ч.6 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України,

Outcome: partial