Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Дмитрашківської сільської ради Піщанського району Вінницької області, в якому з урахуванням заяви про зміну підстав позову просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 99,8 кв. м., житловою площею 56,6 кв. м., зазначений в технічному паспорті під літ. "А", веранду під літ. "а", погріб під літ. "а/п", вхідний майданчик під літ "а1", літню кухню під літ. "Б", сарай під літ. "В", сарай під літ. "в", сарай під літ. "Г", огорожу "1-2", загальною вартістю 103 546 гривень, який розташований в с. Дмитрашківка Піщанського району Вінницької області, вул. Весняна, 3 та на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), площею 0,1288 га, кадастровий номер 0523281400:01:002:0133, вартістю 113 575 гривень 84 копійки, яка розташована в с. Дмитрашківка Піщанського району Вінницької області, вул Жукова, 3. Свої вимоги, з урахуванням зміни підстав позову, позивач мотивує, тим що 03 березня 2008 року він уклав з [PERSON] Лобов'ю Гаврилівною усний договір купівлі-продажу житлового будинку, загальною площею 99,8 кв.м, житловою площею 56,6 кв. м, вартістю 103 546 гривень, та земельної ділянки, площею 0,1288 га, кадастровий номер 0523281400:01:002:0133, вартістю 113 575 гривень 84 копійки, які розташовані в с. Дмитрашківка Піщанського району Вінницької області, вул. Весняна (Жукова), 3. Він передав їй обумовлену суму грошей за вказаний будинок, а вона віддала йому докумети на придбане майно, та вони домовилися про подальше посвідчення укладеного договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Проте, власник будинку [PERSON] виїхала на проживання в Республіку Молдова, та з того часу більше не приїжджала в с. Дмитрашківка. Він звернувся до нотаріуса для нотаріального посвідчення укладеного з [PERSON] договору, однак нотаріусом йому надано роз'яснення проте, що в односторонньому порядку без участі продавця посвідчити договір купівлі-продажу нерухомого майна неможливо. Так, з березня 2008 року він став проживати у вказаному будинку, зробив у ньому ремонт, зареєстрований в ньому для постійного проживання, користується присадибною земельною ділянкою, тобто являється особою, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, а тому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та на земельну ділянку за набувальною давністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] від позовних вимог в частині визнання за набувальною давністю права власності на земельну ділянку відмовилася, решту позовних вимог підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача - Дмитрашківської сільської ради Піщанського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, проте надав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог, викладених в позовній заяві, не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обовязки. Відповідно до ч. 4\~ ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого виконавчим комітетом Дмитрашківської сільської ради від 09 липня 1993 року Р№ 11 належить житловиий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Дмитрашківка Піщанського рйаону Вінницької області по вул. Весняна, 3, який зареєстровано в Тульчинському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 1 під реєстровим № 199, що підтверджується довідкою Комунального підприємства "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" від 28 лютого 2018 року № 25. 03 березня 2008 року [PERSON] отримала від [PERSON] дев'ять тисяч доларів США як оплату за проданий нею будинок з земельною ділянкою, площею 0,12 га, який розташований в с. Дмитрашківка Піщанського району Вінницької області, вул. Жукова, 3, про що свідчить розписка [PERSON] від 03 березня 2008 року. 21 лютого 2018 року державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Вінницькій області [PERSON] було видано роз'яснення про неможливість нотаріального посвідчення укладеного договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами між ним та [PERSON], оскільки остання, яка являється власником будинку до нотаріальної контори не з'явилася. З домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у [INFO], вбачається, що [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою. Довідкою Дмитрашківської сільської ради Піщанського району Вінницької області від 21 травня 2018 року № 323 підтверджується, що [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований та проживає в [INFO] (Жукова), 3. Зазначене підтверджується: копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 3 по вул. Весняна в с. Дмитрашківка (а.с.6-7,9), копією довідки Комунального підприємства "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" від 28 лютого 2018 року № 25 (а.с.8), розписко. [PERSON] від 03 березня 2008 року (а.с.11), довідкою Дмитрашківської сільської ради Піщанського району Вінницької області від 21 травня 2018 року № 323(а.с.12), копією домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у [INFO] (а.с.13-14), роз'ясненням нотаріуса (а.с.15), ордером (а.с.16). Згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п 'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю не нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суд враховував, зокрема, таке: володіння є добросовісним, так як особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати, про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в и володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред 'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючі положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за надувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Оскільки позивач вважав, що передавши гроші за нерухоме майно набує у його власність незалежно від наявності нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, та протягом більше десяти років відкрито, безперервно володіє будинком, який розташований в с. Дмитрашківка Піщанського району\~Вінницької області,\~вул.\~ Весняна\~(Жукова),\~3, доглядає за ним, робить необхідні ремонтні роботи, проживає в ньому, зареєстрований в ньому для постійного проживання, відкрито володіє всім будинком більше десяти років, не приховуючи цей факт, у зв'язку з\~визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приходить до висновку, що за позивачем може бути визнано право власності на будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України. На підставі наведеного та

Outcome: approved