Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Білоцерківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що [INFO] померла її матір [PERSON], яка проживала в [ADDRESS] в житловому будинку, який належав їй на праві власності. Але, так як зазначений житловий будинок не був зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно, постановою державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок. Причиною відмови є те, що є наявна не узаконена самовільна забудова та не має можливості встановити належність провового документу. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд позов задовольнити та визнати за нею право на отримання у власність в порядку спадкування після смерті [PERSON] на спадкове майно у вигляді житлового будинку в [ADDRESS] В судове засідання представник заявника [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Білоцерківської міської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій в при вирішення спору покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні було встановлено, що [INFO], в віці 80 років, померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] і належав матері заявниці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 03.04.1972 року Білоцерківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4244, а також з земельної ділянки, площею 0,0561 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в [ADDRESS], що належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ № 402920, виданого управлінням Держкомзему у м. Біла Церква, Київської області 12.03.2012 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі і внесена до Державного реєстру земель, згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3201724612013 від 07.11.2013 року, виданого відділом Держземагенства у м. Біла Церква, Київської області. Також, судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] звернувшись з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Дані обставини підтверджуються наданими суду копіями свідоцтва про смерть [PERSON], копією спадкової справи, копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.12.2013 року, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2014 року у справі № 357/264/14-ц, яким встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Білоцерківською державною нотаріальною конторою 03.04.1972 року за реєстром № 4244 на ім'я [PERSON], належить [PERSON], яка померла [INFO] ,копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15412595. Постановою державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області М.В. Мельничук про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.12.2013 року заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, в зв'язку з тим, що станом на 22.10.2013 року житлова площа будинку змінилася з 52,9 кв.м., на 50,2 кв.м., в зв'язку з внутрішнім переплануванням, яке не являється самочинним відповідно до інструкції про порядок технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, а загальна площа змінилась з 75,9 кв.м. на 93,2 кв.м., за рахунок самочинних прибудов, а також з підстав того, що право власності видане та зареєстроване на ім'я «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть спадкодавець значиться як "[PERSON]", що підтверджується копією вказаної постанови. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2014 року у справі № 357/264/14-ц, яким встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Білоцерківською державною нотаріальною конторою 03.04.1972 року за реєстром № 4244 на ім'я [PERSON], належить [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. п.23 - за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз'ясненням Міністерства юстиції України щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна № 19-32/319 від 21.02.2005р. - якщо первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності майна попередньому чи наступному власнику (спадкоємцю) у випадку відсутності таких документів, вирішується у судовому порядку. Відповідно до п.4 ст.З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено - права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (до 1.07.2004), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Також, суд враховує і норму статті 328 ЦК України , згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що за позивачем може бути визнано право власності на спадкове майно а саме на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved