Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором №Ф060348П від 21.04.2006 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який перейменований в ПАТ "Укрсоцбанк", та [PERSON] та Договором поруки № 02-23-Ф060348П-773 від 21.04.2006 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та малим приватним підприємством "Таврія" в сумі 28 315,00 Євро та стягнення суми судового збору в сумі - 1365,63 грн., посилаючись на порушення боржником зобов'язань за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, заяв про розгляд справи за своєї відсутності не подавали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з договором кредиту № Ф060348П від 21.04.2006 року позивач надав відповідачу [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 44 065 Євро зі сплатою 10,5 % річних за перший рік. Кінцевий термін повернення кредиту до 20.04.2013 року. . В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають із Основного договору, 21.04.2006 року позивач та мале приватне підприємство "Таврія" уклали Договір поруки № 02-23-Ф060348П-773, відповідно до якого поручитель зобов'язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користуванням кредитом, а також можливих санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту № Ф060348 від 21.04.2006 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст.192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в України у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (ст. 19, 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензію на здійснення валютних операції або письмовий дозвіл на здійснення операції із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу ІІ Закону України від 15 лютого 2011 року № 30 524-VІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (п.2 ст. 5 Декрету про валютне регулювання). Крім того, пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Як вбачається з матеріалів справи свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ «Укрсоцбанк» виконав правомірно та в повному обсязі. Всупереч умов кредитного договору відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед новим кредитором. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. З наданих матеріалів, насамперед розрахунку заборгованості ПАТ «Укрсоцбанк», вбачається те, що станом на 30.11.2017 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить - 28 315 Євро. Враховуючи зазначене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений ст. 13 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України не надано доказів про виконання своїх обов'язків щодо сплати заборгованості за договором кредиту, суд приходить до висновку про те, що позов щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати.

Outcome: approved