Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 серпня 2007 року нею укладено з відповідачем договір про участь у фонді фінансування будівництва, згідно з яким об'єктом фінансування є будинок загальною площею 164, 3 кв. м у районі с. Угринів Тисменицького району та запланована дата вводу будинку в експлуатацію 1 жовтня 2007 року. Вона передала 576 205 грн. вартості об'єкта інвестування, що вбачається з свідоцтва про участь у фонді фінансування будівництва позивачкою. Оскільки будинок не зданий в експлуатацію то оплачений управителю об'єкт інвестування у власність позивачкою не отримано, тому просила розірвати договір та повернути вартість об'єкту інвестування, що становить 1 568 782 грн. 92 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву відповідно до якої підтримує позовні вимоги та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач та третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ТзОВ «Новекс Дім» в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Дослідивши докази, які надані сторонами на обґрунтування та заперечення позовних вимог, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Судом встановлено, що 17.08.2007 року між ТзОВ "Укрпромбанк" та [PERSON] укладено договір № 99 про участь у фонді фінансового будівництва. Предметом даного договору є участь довірителя у ФФБ виду "А", тобто у спорудженні малоповерхового житлового комплексу "Західний" в урочищі Чобіт села Угринів Тисменицького району, управителем якого є ТзОВ "Укрпромбанк". Згідно до змісту ст.ст. 9, 11, 12 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю фінансова установа, яка відповідає вимогам цього Закону, може за власною ініціативою створити ФФБ. ФФБ не є юридичною особою. ФФБ може бути двох видів - ФФБ виду А та ФФБ виду Б. Управитель для кожного ФФБ розробляє й затверджує Правила ФФБ та інші необхідні внутрішні документи, що регламентують функціонування цього ФФБ. Правила ФФБ є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами цієї системи фінансування будівництва житла, управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов'язується збудувати один або декілька об'єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об'єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов'язується здійснювати фінансування будівництва цих об'єктів будівництва на умовах договору. Згідно з вимогами ст. ст. 1029, 1037 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача). Обов'язком управителя майном є управління майном відповідно до умов договору. Відповідно до Закону України від 19 червня 2003 року «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» встановлено загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами. За правилами ч. 4 ст. 18 зазначеного вище Закону у разі порушення забудовником строків спорудження об'єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов'язків, передбачених ч. 1 цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Управитель зобов'язаний виплатити довірителю кошти у сумі, що визначається відповідно до ст. 20 цього Закону при відмові довірителя від участі у Фонді фінансування будівництва (далі - ФФБ) і не може бути меншою за суму, внесену довірителем до ФФБ. Довіритель не сплачує управителю винагороду за виплату йому коштів у разі, якщо довіритель відмовляється від участі у ФФБ з підстав, визначених цією частиною. Відповідно до п.1.4 договору № 99 про участь у фонді фінансового будівництва об'єктом інвестування є будинок у вищенаведеному об'єкті будівництва площею 164,3 кв.м, що відповідає 16403 вимірним одиницям. Цим же пунктом сторонами договору визначена запланована дата вводу будинку в експлуатацію - 1.10.2007 року. Управителем (ТзОВ "Укрпромбанк") з метою реалізації будівництва малоповерхового комплексу "Західний" 10.06.2005 року було укладено договір №1 із забудівником - ТзОВ "Новекс Дім". На підставі внесення довірителем коштів, відповідно до зазначеного правочину позивачу було видане свідоцтво серія ІФ № 99 від 17.08.2007 року про участь у ФФБ. Зазначені кошти позивач отримав на підставі кредитного договору №250/ФКВ-07 від 17.08.2007 року укладеного з відповідачем. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вартість вимірної одиниці об'єкту інвестування на момент підписання правочину становила 40,3495 грн. Вартість об'єкту інвестування в цілому складала 576205,00 грн. Судом встановлено, що малоповерховий житловий комплекс "Західний" не введений в експлуатацію по даний час, і будинок, в який інвестовано кошти позивача, йому у власність не передано. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення забудівником строків спорудження об'єкта будівництва або у випадку неналежного виконання управителем своїх обов'язків, передбачених ч.1 статті 18 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», довіритель вправі вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому інвестованих коштів. При відмові довірителя від участі у ФФБ управитель зобов'язаний виплатити йому кошти в розмірі, який визначається у відповідності із статтею 20 названого вище Закону. Згідно із цією нормою Закону сума коштів, яка підлягає виплаті довірителю, визначається управителем, виходячи із кількості закріплених за довірителем вимірних одиниць об'єкта інвестування та поточної ціни вимірної одиниці цього об'єкта станом на день відкріплення від довірителя об'єкта інвестування. Згідно із статтею 11 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» для ФФБ виду «А» поточну ціну вимірної одиниці об'єкта будівництва, коефіцієнти поверху та комфортності визначає забудівник. Згідно із документальними відомостями, поданими ТзОВ «Новекс Дім» суду вартість вимірної одиниці на час виникнення спору і по даний час становить 95,64 грн. таким чином, оскільки відповідач не передав у визначені строки позивачу у справі оплачений будинок загальною площею 164,3 кв. м тому суд вважає, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а згідно ст.60 ЦПК України встановлено, що «кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу». Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов є підставним і підлягає до задоволенння в повному обсязі.

Outcome: approved