Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], в інтересах яких діє адвокат Фільварочна\~О.Б. 03 травня 2018 року пред'явили до суду позов до відповідачів ПрАТ «Страхова група «ТАС», ПрАТ «Страхова компанія «Перша», зазначивши третіми особами [PERSON], [PERSON], у якому просили стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС » та ПрАТ «Страхова компанія «Перша» на їх користь страхове відшкодування за шкоду спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема на користь [PERSON] по 13 855, 50 гривень, з кожного відповідача та на користь [PERSON] по 86072, 50 гривень страхового відшкодування, з кожного відповідача. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що [INFO] близько 08 год 00 хв по вул. Центральна в с. Нижнів Тлумацького району Івано-Франківської області відбулось зіткнення автомобіля марки «Фіат Скудо», р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автобуса автобусом марки «БАЗ - А079.24», р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], під час якого [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що призвели в подальшому до його смерті. За даним фактом проводилося досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Померлий [PERSON] є їх ([PERSON], [PERSON].) батьком, а тому, смертю потерпілого [PERSON] їм ([PERSON] та [PERSON] спричинена майнова та моральна шкода. На момент ДТП власником та володільцем автомобіля «Фіат Скудо», р.н. [NUMBER], був [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СГ «ТАС», а транспортним засобом марки «БАЗ - А079.24», р.н. [NUMBER] керував [PERSON] на підставі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу була застрахована ПрАТ «СК «Перша» на підставі полісу № АК/5036426. На момент смерті потерпілого [PERSON] на його утриманні перебувала неповнолітня дочка - позивач [PERSON], [INFO], студентка 1-го курсу «Тернопільського державного медичного університету ім. І.Я. Горбачевського МОЗ України», а тому вважають, що їй відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. На момент ДТП середній заробіток померлого, розрахований за останні 3 календарних місяці, що передували смерті. Однак, вказують, що оскільки зазначений середньомісячний заробіток є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, тому відповідно до ч. 1 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого заробітку (доходу) повинен обчислюватися виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати та становить, зокрема із 3200 гривень, станом на 2015 рік, що згідно проведених розрахунків становить 16 000 гривень. Розмір частки, що припадав на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди (додаток 13), становить: 16 000 грн. / 4 (дружина, двоє дітей і померлий) = 4000 грн. Оскільки право на утримання від потерпілого має лише неповнолітня на момент ДТП [PERSON], на її користь відшкодуванню підлягає шкода, заподіяна смертю батька, в сумі по 4000 грн. щомісячно до закінчення нею навчання, але не більш як до досягнення 23 років, тобто до [INFO]. Загальна сума шкоди, що підлягає відшкодуванню на користь [PERSON] як особи, що перебувала на утриманні померлого, становить 295483, 84 гривень. При цьому, у будь-якому випадку розмір регламентної виплати за шкоду, заподіяну смертю батька, не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на день настання страхового випадку. Таким чином, розмір регламентної виплати за шкоду, заподіяну смертю потерпілого [PERSON] на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, особам, що були на його утриманні, становить щонайменше 36 * 3200 грн. = 115 200 гривень. Окрім цього, смертю [PERSON] позивачам завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних та моральних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях, яких вони зазнали внаслідок передчасної та раптової загибелі в результаті ДТП близької їм людини. Завдану їм моральну шкоду позивачі оцінили у розмірі 38400 гривень, яка, як вони вважають підлягає відшкодуванню рівними частинами, тобто по 1/3, на користь: дочки [PERSON], дочки [PERSON] та дружини - [PERSON], тобто кожній по 12 800 гривень. Також, смертю [PERSON] була спричинена майнова шкода позивачу [PERSON], яка полягає у понесених нею витратах на поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг, зокрема: вартість домовини, хреста, таблички, одягу та іншої ритуальної атрибутики, що включає вінки, свічки, вартість послуг бальзамації та транспортних послуг катафалком, всього на загальну суму 15055 гривень. При цьому, як полісами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, так і Розпорядженням Нацкомфінпослуг №3470 від 29.12.2015 року передбачено, що страхова сума за шкоду, заподіяну життю та здоров»ю потерпілих, становить 200000 гривень. Таким чином вважають, що загальний розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню на користь заявників за шкоду, спричинену смертю потерпілого [PERSON], становить 200000 гривень: на користь [PERSON] - 27855 гривень, з яких: 15055 гривень (витрати на поховання) + 12800 гривень (1/3 частки регламентної виплати за моральну шкоду в розмірі 12 мінімальних заробітних плат в місячному розмірі на дату ДТП); на користь [PERSON] - 172 145 гривень, з яких: 12 800 гривень (1/3 частки регламентної виплати за моральну шкоду в розмірі 12 мінімальних заробітних плат в місячному розмірі на дату ДТП, що,становить 38400 гривень) + 159 345 гривень (відшкодування особі, що перебувала на утриманні померлого (тобто по 4000 гривень, щомісячно до [INFO]. Таким чином, розмір страхового відшкодування ПрАТ «СК «Перша» та ПАТ «СГ «ГАС» підлягає визначенню шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на 2 (кількість учасників) та становить по 100000 гривень на користь заявників, включаючи: по 13 855 гривень 50 копійок на користь [PERSON] та по 86 072 гривень 50 копійок на користь [PERSON], з кожного відповідача. 02 липня 2018 року від відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» надійшов до суду відзив на позов, згідно якого відповідач вказує, що відповідно до абз. 4 ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку протягом якого виплачується страхове відшкодування припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Станом на 12 червня 2018 року позивачі не зверталися до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із заявою про виплату страхового відшкодування, в порядку передбаченому чинним законодавством, внаслідок чого питання про виплату страхового відшкодування не розглядалося, а тому, на даний час АТ «СГ «ТАС» (приватне), відповідно до чинного законодавства України, не має підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки Позивачами не дотриманий передбачений законодавством порядок отримання страхового відшкодування. Ліміт відповідальності згідно Полісу № АЕ/ 8971556, за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих становить 200000 гривень. Згідно ч. 2, ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам. особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини». Оскільки під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди завдано шкоду третій особі, тобто пасажиру, АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно законодавства відшкодовує лише половину нанесеної шкоди в межах половини ліміту відповідальності, передбаченої Полісом №АЕ/8971556, тобто в межах 100000 гривень, а Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» зобов'язана відшкодувати другу половину шкоди в межах 100000 гривень так як інший учасник ДТП водій «БАЗ - А079» державний номерний знак [NUMBER], застрахований в ПрАТ «СК «Перша». Також вказує, що згідно п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Таким чином, АТ «СГ «ТАС» (приватне) буде відшкодована шкода смертю потерпілого, розмір якої не перевищує 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку у розмірі 115200,00/2=57600 гривень після розгляду кримінального провадження у справі про вчинення дорожньо-транспортної пригоди та подання заяви на виплату страхового відшкодування. Щодо виплати моральної шкоди, то АТ «СГ «ТАС» (приватне) відшкодує моральну шкоду [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 6400 гривень кожному, зокрема (38400/3)/2 = 6400 гривень, кожному після розгляду кримінального провадження та подання заяви на виплату страхового відшкодування. Щодо витрат на поховання, то вказує, що відповідачі мають право на отримання страхового відшкодування від АТ «СГ «ТАС» (приватне) в межах документально підтверджених витрат, які були понесеш ними з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу, або калумбарну нішу, а також ті витрати, які пов'язані з облаштуванням ті утриманням місця поховання, а отже інші витрати, які не відповідають вищевикладеним вимогам не підлягають відшкодуванню, зокрема витрати на поминальний обід та інші непрямі збитки. Окрім того, зазначені документально підтверджені витрати на поховання діляться між АТ «СГ «ТАС» (приватне) та ПрАТ «СК «Перша» пополам. Покликаючись на те, що справа не розглянута в рамках кримінального провадження та позивачі не дотрималися передбаченого законодавством порядку отримання страхового відшкодування,оскільки станом на 12 червня 2018 року не зверталися до AT «СГ «ТАС» (приватне) для отримання страхового відшкодування, вважають, що звернення позивачів до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів є безпідставним, оскільки факту порушення, невизнання, або оспорювання прав, свобод чи інтересів з боку AT «СГ «ТАС» (приватне) не було, у зв'язку із чим у AT «СГ «ТАС» (приватне), відповідно до чинного законодавства України, не має підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, тому просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 10 липня 2018 року від представника позивачів адвоката Фільварочної\~О.Б. надійшла до суду відповідь на відзив ПрАТ «СГ «ТАС», згідно якої вказує, що твердження відповідача про те що, позивачі начебто не завертались до страховика у передбаченому законодавством порядку не відповідають дійсності та повністю спростовуються матеріалами цивільної справи: копіями заяв про виплату страховою відшкодувань, квитанцій ТД ПАТ «Укрпошта», повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення. Однак, про прийняте за результатами розгляду заяви про виплату страхової о відшкодування рішення AT «СГ «ТАС» (приватне) позивачі не повідомлялись, будь-які додаткові документи не вимагались, страхове відшкодування не виплачувалось. Твердження відповідача про начебто відсутність факту порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи законних інтересів з боку AT «СГ «ТАС» (приватне) с безпідставним, оскільки майнова та моральної шкода страховиком, котрий ухиляється від прийняття рішення про виплату страхового відшкодування чи відмову від нього ухиляється, не відшкодована внаслідок бездіяльності останнього. Посилання відповідача на те, що на положення ст. 36.2 Закону, відповідно до якого, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 36.2 Закону, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Таким чином, розгляд справи в рамках кримінального провадження та встановлення винуватця ДТП породжує для страховика юридичні наслідки в частині відшкодування шкоди самим володільцям джерел підвищеної небезпеки залежно від вини цих володільців (ч. 1 ст. 1188 ЦК України) на відміну від даного випадку настання цивільно-правової відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки внаслідок смерті іншої особи - пасажира не залежно від їх вини. Щодо поділу розміру страхового відшкодування між страховиками, то АТ «СГ «ТАС» (приватне), посилаючись на норми п. 36.3 ст. 36 Закону правильно вказує на необхідність визначення розміру страхового відшкодування кожній особі шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Щодо страхового відшкодування утриманцям, то відповідно до ст. 1200 ЦК України загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Тобто, зазначена норма містить обмеження лише щодо мінімального розміру страхового відшкодування утриманцям померлого в той час, як загальний його розмір позивачем визначено на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, як цього і вимагає Закон. До того ж, відповідно до ч. З ст. 1200 ЦК України особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. З цих підстав, представник позивачів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. 27 серпня 2018 року від відповідача «ПрАТ «СК «Перша» надійшов до суду відзив на позов, у якому вказують, що твердження позивачів про те, що ПрАТ „СГ „ТАС" та ПрАТ „СК „Перша", як співвідповідачів у справі, виникає спільний обов'язок на відшкодування їм завданої шкоди в незалежності від факту вини та її ступеню кожного із водіїв-учасників згаданої ДТП, оскільки в досліджуваному випадку шкода заподіяна пасажиру забезпечених ТЗ, а тому вона підлягає відшкодуванню незалежно від вини водіїв не заслуговують на увагу, оскільки абз. 4 ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку на прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Таким, чином, у досліджуваному випадку його відповідальність й дійсно наступає в незалежності від наявності вини водія, цивільно-правова відповідальність якого відповідно до умов Полісу забезпечена у нього, проте вона наступає виключно після закінчення розгляду ДТП в кримінальній справі, про що й іде мова в абз. 4 ст. 36.2 спеціалізованого ЗУ «Про ОСЦПВ». Таким чином вважають, що досліджуваний позов заявлений передчасно, а тому у його задоволенні просять відмовити. При цьому, зазначають, що «ПрАТ «СК «Перша» жодним чином не заперечує факт ймовірного настання власного зобов'язання перед позивачами щодо відшкодування шкоди, але за умови, якщо ПрАТ «СК «Перша», як страховиком у справі, будуть отримані вичерпні докази наявності підстав для виплати страхового відшкодування, серед яких, зокрема, заява на виплату страхового відшкодування, визначений ЗУ „Про ОСЦПВ" перелік документів, що стосуються даного ДТП і можуть бути в наявності у позивачів, а також документи, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги. 18 жовтня 2018 року від представника позивачів адвоката Фільварочної О.Б. надійшла відповідь на відзив ПрАТ «СК «Перша», у якій вказує, що посилання представника відповідача на те, що позивачі не зверталися із заявами про виплату страхового відшкодування не заслуговують на увагу, оскільки від відповідача на її адресу надійшла відповідь на заяву про виплату страхового відшкодування за номером ЦВ 0312648 (17-00-000138). Також заперечила проти тверджень відповідача про те, що зупинення перебігу строку для виплати страхового відшкодування зупиняється до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 36.2 Закону, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Тому вказує, що у даному випадку немає значення доведеності вини водіїв транспортних засобів з приводу спричинення шкоди потерпілому,у зв'язку із чим страхового відшкодування повинно бути виплаченим. 08 грудня 2018 року від відповідача «ПрАТ «СК «Перша» надійшли до суду додаткові пояснення до поданого відзиву на позов, згідно яких відповідач вказує, що в вимоги позивачів про стягнення витрат на утримання. [PERSON] до 23 років включно є безпідставними, оскільки такі витрати виплачуються у випадку продовження особою навчання, однак достеменно невідомо, чи буде дана особа після виповнення 18 років продовжувати навчатися до моменту досягнення нею 23 річного віку. Також вказують, що позивачі безпідставно покликаються на ст.1197 ЦК України в частині розрахунку розміру шкоди завданої смертю потерпілого, оскільки дані правовідносини чітко визначаються ч. 2 ст. 1200 ЦК України. З цих підстав вважають, що позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають. У судовому засіданні представник позивачів - адвокат Фільварочна О.Б. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, з підстав, викладених у позові. Представник відповідача ПрАТ «СК «Перша» - Алєксєєв В.В. у судовому засідання заперечив проти задоволення позовних вимог, вказавши, що позивачем невірно здійснено розрахунок, оскільки у даному випадку не підлягають до застосування норми ст.1197 ЦК України, при цьому, вказав, що сума, яка підлягає виплаті як страхове відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, згідно їх розрахунків повинна становити 22906,80 гривень. Також, зазначив, що погоджується із наданим стороною позивача розрахунком моральної шкоди, а також визнає позовні вимоги про відшкодування позивачу [PERSON] витрат, понесених нею на поховання померлого [PERSON] Представник відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. не повідомивши про причини неявки, письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог та заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] поступила до суду заява про розгляд справи за його відсутності. Судом установлено: [INFO] близько 08 год 00 хв по вул. Центральна в с. Нижнів Тлумацького району Івано-Франківської області відбулось зіткнення автомобіля марки «Фіат Скудо», р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автобуса автобусом марки «БАЗ - А079.24», р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], під час якого пасажир автомобіля «Фіат Скудо», р.н. [NUMBER] [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер у Тлумацькій центральній районній лікарні. За фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України [INFO] внесено відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні №12017090240000022, що стверджується Витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань. Як убачається із фабули вказаного витягу з ЄРДР, [INFO] близько 08 год 00 хв по вул. Центральна в с. Нижнів Тлумацького району Івано-Франківської області відбулось зіткнення автомобіля марки «Фіат Скудо», р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автобуса автобусом марки «БАЗ - А079.24», р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], під час якого пасажир автомобіля «Фіат Скудо», р.н. [NUMBER] [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер у Тлумацькій центральній районній лікарні, а водій [PERSON] та його пасажири:[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодженні різного ступеня тяжкості. 17 лютого 2017 року [PERSON], перебуваючи в Івано-Франківській обласній клінічній лікарні померла. Свідоцтвом про смерть серії І-ИД №217780 виданим 25 січня 2017 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області стверджується, що [PERSON] помер [INFO], про що складено актовий запис №125 Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди власником та володільцем автомобіля «Фіат Скудо», р.н. [NUMBER], був [PERSON], що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СГ «ТАС», згідно полісу №АЕ/8971556, строк дії якого з 27 червня 2916 року 26 червня 2017 року. Відповідно до вказаного полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8971556, розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров'ю становить 200 000 гривень; за шкоду завдану майну - 100 000 гривень, розмір франшизи - нуль гривень. Власником транспортного засобу марки «БАЗ - А079.24», р.н. [NUMBER], яким на момент вчинення ДТП керував [PERSON] на підставі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу, був [PERSON], що стверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу була застрахована ПрАТ «СК «Перша» на підставі полісу № АК/5036426, строк дії якого з 17 листопада 2016 року 16 травня 2017 року. Відповідно до вказаного полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5036426 , розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров'ю становить 200 000 гривень; за шкоду завдану майну - 100 000 гривень, розмір франшизи - нуль. Як убачається із довідки №55/5 виданою 12 грудня 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «СУ-470 Електромонтаж», [PERSON] працював у ТОВ «СУ-470 Електромонтаж» на посаді головного інженера, загальний розмір отриманої ним заробітної плати за листопад 2016 року-січень 2017 року становив 23205,94, зокрема: за листопад 2016 року - 6247,90 гривень; за грудень 2016 року - 7500,48 гривень; за січень 2017 року - 9457,46 гривень. Згідно довідки №38/5 виданої 02 липня 2018 року ТОВ «Електромонтаж» дохід [PERSON], який працює у ТОВ «СУ-470 Електромонтаж» на посаді головного інженера за період з січня 2016 року по грудень 2016 року склав 67632,27 гривень. Померлий [PERSON] є батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] Зокрема свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради 23 травня 2000 року стверджується, що батьками [PERSON], [INFO] є: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] народилась [INFO], батьками якої згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 11 червня 1996 року Відділом реєстрації Актів громадянського стану Тернопільського міськвиконкому є: [PERSON] та [PERSON]. 21 вересня 2017 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], змінивши прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]», що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим 21 вересня 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (актовий запис №1220 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області). Згідно довідки №05/1-21/75 виданої 07 вересня 2017 року ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського МОЗ України» [PERSON] є студентом першого курсу 2 групи медичного факультету за спеціальністю «Медицина» державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського МОЗ України». Навчання здійснюється на державній умові. Форма навчання - денна. Закінчує навчання в червні 2023 року. Як убачається із Довідки №1859/02 виданої Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області [PERSON] знаходиться на обліку у Тернопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію у разі втрати годувальника, щомісячний розмір якої 1640 гривень, загальний розмір отриманої пенсії по втраті годувальника за період з січня 2018 року по червень 2018 року склав 9840,06 гривень. Позивачі [PERSON], [PERSON] проживали разом із померлим [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що стверджується наявною у матеріалах справи копією витягу з Будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно викладених у позові обставин, організацією поховання померлого [PERSON] займалось позивач [PERSON], яка понесла витрати на суму 15500 гривень, що стверджується товарним чеком виданим 22 січня 2017 року ФОП [PERSON] та видатковою накладною №РН-0000018 виданою 22 січня 2017 року ФОП [PERSON] До зазначеної суми у розмірі 15500 гривень згідно вказаної видаткової накладної входять наступні витрати: покупка домовини, полотна, покривала, туфель, носової хустинки, гребінця, костюма, сорочки, майки трусів, шкарпеток, краватки, кепки, паска, ритуальної атрибутики, доставка тіла, бальзамації і санітарної обробка тіла, хреста, табличка. Як убачається із матеріалів справи позивач [PERSON], в інтересах якої діє адвокат Фільварочна О.Б. зверталася до відповідачів ПрАТ «СГ «ТАС» та ПрАТ «СК «Перша» із заявою про виплату страхового відшкодування до якої долучила: копію витягу з ЄРДР, копію висновку експерта, копію свідоцтва про смерть, копію свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON], копію посвідчення водія [PERSON] та свідоцтва про реєстраці. ТЗ «Фіат Скудо», копію посвідчення водія [PERSON] та свідоцтва про реєстрацію ТЗ «Еталон», копію полісу №АЕ/8971556, витяг із веб-сайту МТСБУ щодо полісу №АЕ/8971556, копію полісу №АК/5036426; витяг із веб-сайту МТСБУ щодо полісу АК/5036426, копію довідки про навчання копію з місця роботи [PERSON], копію будинкової книги, копію товарного чеку від 22 січня 2017 року, копію видаткової накладної, копію витягу з ЄДРЮО та ФОП, реквізити рахунку [PERSON], реквізити рахунку [PERSON], копію паспорта та ІПН [PERSON], копію паспорта та ІПН [PERSON], копію паспорта та ІПН [PERSON], що стверджується копією опису вкладення до цінного листа. Факт отримання відповідачами заяви про виплату страхового відшкодування підтверджується наявними у матеріалах справи копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення. 20 вересня 2018 року відповідачем ПрАТ «СК «Перша» направлено на ім'я представника позивачів Фільварочної О.Б. відповідь за №446/с (справа ЦВ0312648 (17-00-000138), у якій вказує, що обов'язок по сплаті страхового відшкодування наступає виключно після закінчення розгляду ДТП в кримінальній справі, а тому розгляд заяви про виплату страхового відшкодування буде здійснено після того, коли страховику стане відомо про набрання законної сили рішення у кримінальній справі з розгляду кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №12017090240000022 від 21 січня 2017 року. 26 вересня 2018 року старшим лейтенантом поліції слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області [PERSON] винесено постанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №12017090240000022 від 21 січня 2017 року, у зв'язку із відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення. Із вказаної постанови вбачається, що водій [PERSON] не мав технічної можливості уникнути скоєння ДТП. При розслідуванні кримінального правопорушення об'єктивних доказів вини [PERSON] у порушенні Правил Дорожнього руху України не встановлено. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб». Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявник (за наявності). Відповідно до частини 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У судовому засіданні установлено, що позивачі зверталися до відповідачів із заявами про виплату страхового відшкодування, із дорученням до неї усіх необхідних документів. Однак, страхове відшкодування не було виплачене. Відповідачі мотивують свої заперечення проти позову відсутністю судового рішення з розгляду кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №12017090240000022 від 21 січня 2017 року, що зумовлює зупинення перебігу строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Так, постановою старшого лейтенанта поліції слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області Гоцанюка\~І.В. від 26 вересня 2018 року закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12017090240000022 від 21 січня 2017 року, у зв'язку із відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення. При цьому, суд звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами; загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно п.п. 27.1. ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно із п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Згідно ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п'яти років після його смерті. За положеннями ч. 2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Суд вважає невірним наданий стороною позивача розрахунок загального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати) на утримання непрацездатної дочки [PERSON], оскільки вказаний розрахунок базується на положеннях абзацу 2 ч. 1 ст. 1197 ЦК України. Однак, зазначена стаття регулює визначення заробітку (доходу), втраченого внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка працювала за трудовим договором. Натомість, вказані правовідносинах врегульовані ст. 1200 ЦК України та п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно довідки №55/5 виданої 12 грудня 2017 року ТОВ «Електромонтаж» дохід померлого [PERSON] за період з листопада 2016 року по січень 2017 року склав 23205,94 гривень. Відтак, розмір його середньомісячного заробітку становить 7735,31 гривень. Таким чином, з огляду на вимоги ст. 1200 ЦК України розмір частки яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди складає 1933,85 гривень (з розрахунку 7735,31 гривень /4 (кількість осіб: померлий [PERSON], дружина померлого - [PERSON] та діти померлого: [PERSON], [PERSON].). Щодо заявленої стороною позивача вимоги про стягнення загального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати) на утримання непрацездатної дочки [PERSON] одноразовим платежем з урахуванням сум, які підлягають до сплати до закінчення нею навчання, тобто до 2023 року, суд зазначає наступне: Частина 1 ст. 1202 ЦК України передбачає, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Судом не встановлено, а позивачем не зазначено обставин, які мають істотне значення, на підставі яких сума відшкодування повинна бути виплачена одноразово, тому відшкодування підлягає стягненню щомісячними платежами. Враховуючи положення ч. 1 ст. 1202 ЦК України, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь Позивача [PERSON] слід стягнути одноразово суму на відшкодування шкоди до часу ухвалення цього судового у розмірі 50280 гривень (1933,85 гривень х 26 місяців, з яких: (12 місяців 2018 року + 11 місяців 2017 року + 2 місяці 2019 року + 10 днів січня 2017 року та 20 днів березня 2019 року, що складають повний календарний місяць). Враховуючи положення ч. 1 ст. 1202 ЦК України, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача [PERSON] слід стягувати щомісячні виплати у розмірі 1933,85 гривень, тобто з кожного відповідача по 966,95 гривень, починаючи стягувати з дня ухвалення рішення суду, до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 річного віку. Суд звертає увагу, що загальна сума страхового відшкодування, з врахуванням стягнутої суми по день ухвалення судового рішення у розмірі 50280 гривень та подальших щомісячних виплат у розмірі 1933,85 гривень, є більшою, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, визначений у п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як мінімальний розмір страхового відшкодування. Щодо вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди, суд зазначає наступне: Згідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, які особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової ) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Внаслідок трагічної смерті [PERSON] його діти: позивачі [PERSON] та [PERSON], а також дружина [PERSON] зазнали душевних та моральних страждань, спричинених раптовою смертю рідної людини. Згідно п. 3 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», місячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2017 року становить 3200 гривень. Відтак, з огляду на вимоги п. 3 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір моральної шкоди, які підлягає стягненню на користь позивачів становить: 12х3200 = 38400 гривень. З урахуванням поділу вказаної суми на трьох членів сім'ї померлого [PERSON], зокрема: його дочок: [PERSON], [PERSON] та дружини [PERSON], сума, яка підлягає стягненню на кожну особу, що перебувала на утриманні померлого [PERSON] становить 12800 гривень, зокрема: 38400 гривень/3=12800 гривень. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідачів ПрАТ «СГ «ТАС», ПрАТ «СК «Перша» на користь позивача [PERSON] 12800 гривень, зокрема з кожного відповідача по 6400 гривень, а також, стягнення з відповідачів ПрАТ «СГ «ТАС», ПрАТ «СК «Перша» на користь позивача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 12800 гривень, тобто по 6400 гривень з кожного відповідача. Щодо вимоги про стягнення із відповідачів на користь позивача [PERSON] 15500 гривень понесених витрат на поховання. Статтею 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Згідно п. 4 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. У ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" зазначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Тобто, виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Судом установлено, що позивач [PERSON] у зв'язку із загибеллю батька [PERSON] понесла витрати на його поховання, а саме: витрати на покупку одягу для померлого, домовини, ритуальної атрибутики, доставки тіла та бальзамації на загальну суму 15055 гривень, що стверджується видатковою накладною №РН-0000018 виданою 22 січня 2017 року ФОП [PERSON] Таким чином, з відповідачів ПрАТ «СГ «ТАС» та ПрАТ «СК «Перша» слід стягнути на користь позивача [PERSON] понесені нею витрати на поховання батька [PERSON] у розмірі 15055 гривень, зокрема по 7527,50 гривень з кожного відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідачів ПрАТ «СГ «ТАС» та ПрАТ «СК «Перша» на користь позивача [PERSON] відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого одноразовим платежем у розмірі 50280 гривень, зокрема по 25140 гривень із кожного відповідача; стягнення з відповідачів ПрАТ «СГ «ТАС» та ПрАТ «СК «Перша» на користь позивача [PERSON] відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого щомісячними платежами у розмірі 1933,85 гривень, зокрема з кожного відповідача по 966,95 гривень, починаючи з дня ухвалення рішення суду до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 річного віку; стягнення з відповідачів ПрАТ «СГ «ТАС», ПрАТ «СК «Перша» на користь позивача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 12800 гривень, зокрема з кожного відповідача по 6400 гривень, стягнення з відповідачів ПрАТ «СГ «ТАС», ПрАТ «СК «Перша» на користь позивача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 12800 гривень, тобто по 6400 гривень з кожного відповідача; стягнення із відповідачів в користь [PERSON] 15055 гривень понесених витрат на поховання, зокрема з кожного відповідача по 7527,50 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: partial