Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Представник позивача 14.04.2016р. звернувся в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування свого позову зазначив, що 01.10.2015р. біля 22 год. 00 хв. на вул. Головна в с. Чорнотисів, Виноградівського району, Закарпатської області, в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України сталося ДТП. Внаслідок даної ДТП загинула кобила чорної масті, що належала [PERSON]. У зв'язку з вищенаведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі 16 000 грн. (вартість кобили), 78 грн. 30 коп. (витрати понесені при проведенні розтину загиблої тварини), а також судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.05.2016 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено ПАТ "Страхову компанію "АСКО-МЕДСЕРВІС", оскільки автомобіль [NUMBER], на якому рухалась відповідачка, був застрахований у вищевказаній компанії, а також замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON], у зв'язку із зміною нею прізвища після одруження. Представник позивача в судовому засіданні обставини справи підтвердив, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник ПАТ "Страхової компанії "АСКО-МЕДСЕРВІС" в судове засідання не з'явився, однак надав письмову заяву в якій проти позову заперечив та просив слухати справу у його відсутність. В письмових запереченнях по суті справи зазначив, що позивач не надав жодного доказу належності йому коня, оскільки право власності на нього підтверджується відповідним паспортом, а не довідкою із сільської ради. Оцінка вартості пошкодженого майна проведена із порушенням встановлених законодавством норм. Окрім цього позивач у встановлені законом строки не надіслав на адресу страхової компанії заяву про відшкодування страхових виплат. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію співвідповідача наведену вище. Додатково зазначила, що ДТП сталось з вини погоничів, які в порушення норм ПДР України переганяли тварин у нічний час, однак питання щодо їх винності на даний час не вирішено, оскільки справа перебуває на розгляді в суді. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований, а тому не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.10.2015р. о 22 год. 00 хв., [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в с. Чорнотисово по вул. Головна, у темну пору доби, не обрала в установлених межах безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого авто, а виявивши небезпеку чи перешкоду зменшити швидкість аж до самої зупинки, не впоралась з керуванням та допустила наїзд на тварину (коня), який несподівано вибіг із узбіччя на проїжджу частину, чим порушила п.п. 12.1, 12.2, 12.3 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Даний факт підтверджується матеріалами адміністративної справи про притягнення до відповідальності [PERSON] №299/3122/15-п, постановою Виноградівського районного суду від 13.01.2016 року (а.с.4-5). Крім відповідачки, за наслідками ДТП, було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності Серія АБ2 №449239, відносно [PERSON], [INFO], який 01.10.2015 року о 22 год. 10 хв. в с. Чорнотисів, по вул. Раковці та вул. Головній переганяв коней у темну пору доби, чим створив аварійну ситуацію (а.с.27). На даний час матеріали даної справи перебувають на розгляді у Виноградівському районному суді Закарпатської області, рішення у справі не прийнято. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно довідки наданої виконавчим комітетом Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 19.05.2016 року №825 (а.с.46), кобила чорної масті, віком 9 років, що належала [PERSON], загинула [INFO] внаслідок ДТП, яке відбулось 01.10.2015 року. Вищевказаний факт підтверджується протоколом розтину тварин. Відповідно до протоколу розтину тварини від 06.10.2015 року, кобили чорної масті, віком 9 років, що належала [PERSON], встановлено, що її смерть настала внаслідок зупинки серця, в результаті множинних крововиливів. Причиною даних пошкоджень, зі слів [PERSON], було ДТП, яке відбулось 01.10.2015 року (а.с. 6). Згідно довідки №11 від 24.11.2015 року виданої директором Виноградівської універсальної товарної біржі середня вартість кобили породи Ваговоз Чорний (вороний), віком 9 років становить 16000 грн. (а.с.7). Відповідно до п.1.2. Положення Міністерства аграрної політики від 31.12.2004 року №496 "Про запровадження ідентифікації і реєстрації коней" (в подальшому - Положення) встановлено, що воно є обов'язковим для виконання всіма юридичними та фізичними особами, що є власниками коней. Пунктом 1.3. вищевказаного Положення встановлено, що ідентифікації і реєстрації підлягають усі коні, які перебувають, розводяться або утримуються на території України. Метою запровадження даної ідентифікації є підтвердження права власності на коней, ..., забезпечення індивідуальної ідентифікації кожної тварини (п.1.4 Положення). Згідно п. 3.5. Положення усі коні, що утримуються в господарстві, повинні бути ідентифіковані за одним з таких варіантів (за вибором власника): - присвоєння клички, графічний та письмовий опис відмітин і прикмет, присвоєння ідентифікаційного номера, оформлення та видача паспорта коня (паспорта віслюка/мула/лошака). - присвоєння клички, графічний та письмовий опис відмітин і прикмет, генетична експертиза походження, оформлення родоводу, присвоєння ідентифікаційного номера, оформлення та видача паспорта коня. Відповідно до п. 7.3. Положення фізична чи юридична особа, яка придбала коня або отримала його в тимчасове користування, зобов'язана: - отримати паспорт коня (паспорт віслюка/мула/лошака), другий примірник відомості переміщення тварин та ветеринарний документ; - звірити тотожність коня з описом у його паспорті; - у встановленому цим Положенням порядку зареєструвати господарство, якщо воно не зареєстроване; - не пізніше 3-денного терміну після прибуття коня в господарство надіслати Адміністратору Реєстру тварин заповнений другий примірник відомості переміщення тварин; - подати паспорт коня (паспорт віслюка/мула/лошака) за новим місцезнаходженням коня для реєстрації зміни власника (у разі купівлі коня); - унести відповідні записи до книги обліку ідентифікованих коней. Пунктами 4.1. та 4.2 Положення передбачено, що паспорт коня (паспорт віслюка/мула/лошака) видається на кожну тварину, ідентифіковану і зареєстровану в установленому цим Положенням порядку, є супровідним документом на коня при будь-якому його переміщенні і зберігається за місцеперебуванням коня. Наявність паспорта є обов'язковою при участі коня у виставках, виводках, іподромних випробуваннях, спортивних змаганнях, ветеринарно-санітарних обробках та оглядах, продажу коня та його забою. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги пояснення представника позивача, який зазначив, що загибла тварина немала жодного ідентифікуючого її документу, суд приходить до наступних висновків. Ідентифікація тварин, повідомлення про їх народження, зміну власника, їх переміщення чи смерть є обов'язком власника тварини чи особи, яка на встановлених законодавством підставах володіє, користується чи розпоряджається нею. Позивачем не дотримано вищевказаних вимог закону, що позбавляє суд можливості встановити належність йому загиблої тварини, оскільки на неї відсутній паспорт. Посилання представника позивача на довідку сільської ради, як на підтвердження права власності на коня, суд до уваги прийняти не може, оскільки така містить посилання лиш на родові ознаки (масть, вік) і не може ідентифікувати вищевказану тварину поміж інших. Крім того, що суд, із поданих позивачем документів, не може встановити належність даної тварини [PERSON], суд також не може з упевненістю зазначити, що саме ця тварина постраждала внаслідок аварії, учасником якої була відповідачка. До такого висновку суд приходить проаналізувавши протокол розтину тварин, який вказує, що кобила померла через 5 днів після ДТП від множинних крововиливів, не зазначаючи від чого останні могли виникнути. З характеру травм (пошкоджено таз, грудна клітина та голова) існуючих у тварини та пошкоджень транспортного засобу (деформовано кришу автомобіля, розбито переднє лобове скло, деформовано передній капот, деформовано передні праве та ліве крило, зламано праве дзеркало заднього виду) не можливо з упевненістю встановити, що ці травми кобила отримала від взаємодії з автомобілем, яким керувала [PERSON], а тому і встановити причинно-наслідковий зв'язок між ДТП та смертю тварини. Враховуючи той факт, що позивачем в судовому засіданні не доведено факт належності йому тварини, яка постраждала в ДТП, а також недоведеності причинно-наслідкового зв'язку між даною подією та смертю тварини суд приходить до висновку про необхідність відмови у позові. Крім цього судом враховано той факт, що крім позивачки у ДТП міг бути винний [PERSON], який здійснював перегін скота і від залучення його до участі у справі та допиту в судовому засіданні заперечував представник позивача. Суд також критично оцінив довідку товарної біржі про вартість коня, оскільки оцінка вартості тварини проводилась без дотримання вимог передбачених ЗУ "По оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність", не містила, крім родових ознак (масть та вік), жодних індивідуальних ознак (вага, стан здоров'я та інше), а порода "Ваговоз" більш ніде, крім неї не фігурує. Окрім цього матеріали справи не містять посилання на подальшу долю туші тварини, чи була вона реалізована, і якщо так то вартість отриманих від таких дій коштів. Також суд прийняв до уваги, що позивач у встановленому ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку своєчасно не звернувся до страхової компанії з приводу факту ДТП, не надав на огляд пошкоджене майно та інше. Враховуючи, що рішення прийнято на користь відповідача судовий збір покладається на позивача, який оплатив його при поданні позову до суду. На підставі ст.ст. 22, 1166, 1167, 1187 Цивільного Кодексу України, та ст.ст. 4, 10, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed