Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, по якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до повнолітня дитини або позитивної зміни здоров`я дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 грудня 2020 року. Від спільного проживання мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 вересня 2020 року по справі №404/4734/20 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю, хворіє на генералізовану форму епілепсії, часті тяжкі, абсанси (раптову непритомність), тяжкий терапевтично-резистетний перебіг, лямбліоз, мастоцитоз (пігментна кропив`янка), вторинну лактазну недостатність, збіжну спів дружню акомодаційну косоокість, змішаний астигматизм та відповідні супроводжуючі діагнози. За наслідками вказаних захворювань у доньки трапляються періодичні відключення свідомості з «завмиранням» 1-2 рази на день до 10 разів на тиждень, напади супроводжуються психо-моторним збудженням. Крім того, дитина періодично має висипи по тілу, а тому потребує особливого харчування. Враховуючи викладене, дитина потребує періодичного диспансерного нагляду невролога, прийом відповідних лікарських препаратів для лікування та підтримання задовільного стану, безлактозного (тобто особливого) харчування. Згідно висновків спеціалістів дитині рекомендовано консультація алерголога консультативної поліклініки лікарні ОХМАДИД, яка знаходиться в м. Києві, а тому відвідування вказаної лікарні потребує відповідних додаткових витрат на транспорт, оплату відповідних консультацій, витрат на харчування, проживання. Крім того, лікарнями рекомендовані періодичні (2 рази на рік) курси реабілітації, постійне прийняття судинної терапії, особливе ортопедичне взуття, окуляри. Позивач вказує, що під час спільного проживання, як подружжя, лікували доньку за спільні кошти, проте з часу припинення шлюбних стосунків (з травня 2020 року), хвороби продовжують прогресувати, а батько дитини, сплачує щомісячно лише аліменти, які складають щомісячно близько 1 500 грн., але цих коштів недостатньо для подальшого лікування та оздоровлення доньки. Жодних коштів від відповідача не отримувала, добровільно брати участь у лікуванні доньки відповідач відмовляється /а.с. 1-3/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.02.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін /а.с. 24-25/. 12.03.2021 року на адресу суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву відповідно до якого просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування відзиву зазначено, сторони, проживаючи однією сім`єю піклувались про доньку та здійснювали її лікування, з часом стосунки почали погіршуватись та сторони припинили спільне проживання. Спочатку уклали між собою договір про поділ майна подружжя, після чого відповідач подарував за договором від 29.10.2020 року доньці належну йому Ѕ частину квартири. Вказує, сплачує аліменти та не відмовляється приймати участь у витратах на дитину по можливості, тому готовий відшкодувати позивачу половину фактично понесених, обґрунтованих витрат. Вважає доданий до матеріалів справи виписний епікриз Дитячої міської лікарні про лікування [PERSON] з 25 січня 2016 року за підписом лікаря [PERSON] , не є належним доказом, так як у 2016 року сторони проживали разом і витрати на лікування були спільними. Вказує, що у вересні 2020 року відповідачем було сплачено 30 303 грн. в рахунок аліментів на утримання доньки, тому вважає, що позивач отримала достатньо коштів на утримання та лікування доньки. Згідно довідки про доходи, після відповідних утримань дохід відповідача в середньому становить 5 000,25 грн., тому вимога позивача про стягнення додаткових витрат на утримання доньки у визначеному розмірі, позбавляє можливості повною мірою задовольняти власні базові життєві потреби. Після фактичного припинення спільного проживання однією сім`єю з дочкою та позивачем тобто з травня 2020 року, згідно наданих позивачем документів, було понесено наступні витрати. Відповідно виписки із медичної карти №3891 стаціонарного пацієнта пульмонологічного відділення [PERSON] проходила лікування з 02 червня 2020 року по 12 червня 2020 року. Як зазначено у даній виписці, поступила зі скаргами на висип по тілу, зі слів матері плями виникли 1,5 роки тому. Лікування здійснювалося із застосуванням препаратів "Депакін" та "Левоцетам", а рекомендація після виписки " Алерон". (Дана виписка не містить печатки лікарів). На підтвердження придбання зазначених препаратів позивачем надано чеки -від 04.11.2020 р. Левіцитам на суму 81 грн. 90 коп.; від 10.09.2020 р. Левіцитам на суму 88 грн. 89 коп.; від 13.08.2020 р. Депакін на суму 1027 грн. 00 коп.; від 08.11.2020 р. Депакін на суму 490 грн. 90 коп. Згідно консультативного висновку спеціаліста (офтальмолога) [PERSON] проходила огляд 19 серпня 2020 року, рекомендації спеціаліста окуляри для постійного носіння, "Мезатон", "Слезавіт". На підтвердження придбання зазначених препаратів позивачем не надано чеків. Згідно виписки із медичної карти хворого №6190 стаціонару неврологічного відділення [PERSON] проходила лікування з 07 вересня 2020 року по 15 вересня 2020 року. Лікування здійснювалося із застосуванням препаратів "Депакін" та "Епілептал" а рекомендація після виписки " Валькопром ", " Левіцетам ", "Гепагеном". На підтвердження придбання зазначених препаратів позивачем надано чеки від 02.12.2020 р. Депакін на суму 470 грн. 00 коп. від 10.09.2020 р. Валькопроком на суму 99 грн. 69 коп. Згідно заключення невролога КНП "Обласна клінічна дитяча лікарня міської ради м. Кропивницького" [PERSON] проходила огляд 05 жовтня 2021 року рекомендації спеціаліста "Діакарб", "Аспаркам", "Аскорутин", "Магне В6", "Смекта" "Нурофен", "Траумель". На підтвердження придбання зазначених препаратів позивачем надано чеки від 05.10.2020 року Діакарб, Аспаркам, Аскорутин, Магне В6, Смекта , Траумель на суму 388 грн.20 коп. від 02.12.2020 р. Нурофен на суму 58 грн. 00 коп. Згідно консультативного висновку спеціаліста (офтальмолога) [PERSON] проходила огляд 30 жовтня 2020 року, рекомендації спеціаліста «Візивіт». На підтвердження придбання зазначеного препарату позивачем не надано чеків. Згідно консультативного висновку спеціаліста (офтальмолога) [PERSON] проходила огляд 28 листопада 2020 року, рекомендації спеціаліста окуляри для постійного носіння. На підтвердження придбання зазначених препаратів позивачем надано чеки - від 07.12.2020 р. окуляри на суму 426 грн. 00 коп. (З копії неможливо встановити точну вартість та чек містить виправлення, необхідно оглянути оригінал чеку). Всього фактично придбано прописаних ліків на суму 3 130 грн. 58 коп. Частина прописаних лікарем препаратів або не була придбана позивачем, або не надано відповідного підтвердження його придбання. Інша частина придбаних препаратів за чеками, не були прописані чи рекомендовані лікарями і не мають відношення до діагнозів. Відповідач вказує, що згоден відшкодувати позивачу 50% суми фактично понесених витрат 3 130 грн. 58 коп./2 = 1 565, 29 грн. Згідно наданої позивачем копії виписки №3891 від 12.06.2020 року, [PERSON] рекомендоване безлактозне харчування протягом 6 місяців. Позивачем долучено до позовної заяви копії чеків про придбання, як стверджує позивач, безлактозних продуктів з супермаркетів, проте з наданих чеків неможливо встановити чи дійсно безлактозні продукти були придбані чи дійсно вони проходили сертифікацію якості харчових продуктів та, навіть, назву продуктів /а.с. 35-38/. Крім того, 18.08.2021 року відповідачем долучено до справи докази та вказано, що ним не заперечується факт наявності у їх доньки захворювання, а він заперечує щодо розміру додаткових витрат на дитину з огляду на його завищення, необґрунтованості та суттєвого впливу на можливість забезпечувати власні базові життєві потреби /а.с. 73-82/. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись, на обставини, викладені у позовній заяві, просила задовольнити. В подальшому, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути фактично понесені витрати, що підтверджені долученими квитанціями (половину розміру 3 600 грн.) та щомісячні додаткові витрати у сумі, визначеній в позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні, вимоги не визнали, після оголошеної перерви до суду надали заяву, якою просили подальший розгляд справи проводити у їх відсутності, з позовними вимогами погодились частково в частині стягнення з відповідача 1 565,29 грн. одноразово та 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Новенською селищною радою Кіровського району міста Кіровограда /а.с. 5/. [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка Новенської селищної ради міста Кропивнциького №1765 від 02.11.2020 року /а.с. 19/. Судовим наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.09.2020 року по справі №404/4734/20, провадження №2-н/404/403/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю, про що свідчить копія посвідчення серії [NUMBER] від 04.11.2020 року /а.с. 6/. Згідно консультативного висновку спеціаліста (офтальмолога) [PERSON] проходила огляд 29.11.2019 року, рекомендації спеціаліста окуляри для постійного носіння /а.с. 11 /. Придбання позивачем окулярів вартістю 426,00 грн. підтверджується поданими до суду доказами /а.с. 15/. Згідно виписки із медичної карти №3891 стаціонарного пацієнта пульмонологічного відділення [PERSON] проходила лікування з 02.06.2020 року по 12 червня 2020 року. Як зазначено у даній виписці поступила зі скаргами на висип по тілу, зі слів матері плями виникли 1,5 роки тому. Рекомендація після виписки безлактозне харчування на протязі 6 місяців, «Алерон» 1 таблетка 1 раз на день 1 місяць. /а.с. 8 /. Відповідно консультативного висновку спеціаліста (офтальмолога) [PERSON] проходила огляд 19.08.2020 року, рекомендації спеціаліста окуляри для постійного носіння, "Мезатон", "Слезавіт". /а.с. 10 /. На підтвердження придбання зазначених препаратів позивачем не надано доказів. Згідно Виписки із медичної карти хворого №6190 стаціонару неврологічного відділення [PERSON] проходила лікування з 07.09.2020 року по 15 вересня 2020 року. Рекомендації після виписки: диспансерний нагляд лікаря невролога, логопеда, окуліста, сімейного лікаря за місцем проживання. Постійно приймати проти судомну терапію: "Вальпроком 300 мг" 1 таблетка 3 рази на добу, "Левіцитам 250 мг" 1 таблетка 2 рази на добу, "Гепагеном" 1 капсула 2 рази на добу (з 7:00 до 19:00) до місяця. Курси реабілітації двічі на рік. Корекція ІПР кожні 2 роки. /а.с. 9 /. Однак, судом береться до уваги Виписка із медичної карти хворого №6190 стаціонару неврологічного відділення [PERSON] проходила лікування з 15.07.2021 року по 22.07.2021 року. Рекомендації після виписки:Д-нагляд невролога, сімейного лікаря за місцем проживання. Постійно приймати протисудомну терапію: депакін 300 мг. 1 таблетка 2 рази на добу, левіцитам 250 мг 1 таблетка 2 рази на добу, гепагеном 1 капсула 2 рази (7.00-19.00) до місяця. Курси реабілітації двічі на рік. Медична послуга А57001. /а.с.86/. На підтвердження придбання зазначених препаратів після 15.07.2021 року позивачем не надано доказів. Крім того, згідно заключення невролога КНП "Обласна клінічна дитяча лікарня міської ради м. Кропивницького" [PERSON] проходила огляд 05.10.2020 року, рекомендації спеціаліста «Діакарб», «Аспаркам» та «Аскорутин»- 10 днів, «Магне В6», «Смекта», «Нурофен», «Траумель» /а.с. 13 /. Придбання позивачем зазначених препаратів на суму 446,20 грн. підтверджується поданими до суду доказами /а.с. 16-17/. Згідно консультативного висновку спеціаліста (офтальмолога) [PERSON] проходила огляд 30.10.2020 року, рекомендації спеціаліста "Візивіт". /а.с. 13/. На підтвердження придбання зазначених препаратів позивачем не надано доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, з матеріалів справи убачається, що надані позивачем медичні довідки як докази у своїй сукупності підтверджують факт хвороби, який відповідачем не заперечується. Долучені позивачем докази про вартість придбаних лікарських препаратів не обґрунтовують у повній мірі розмір заявлених вимог, а саме позивачем не обгрунтовано належним чином суму додаткових витрат у розмірі 5 000 грн. (п`ять тисяч грн.) щомісячно та необхідність здійснення додаткових витрат саме у такому розмірі щомісячно постійно. До того ж, судом не може бути взятий до уваги наданий позивачем виписний епікриз з дитячої міської лікарні за 2016 рік /а.с. 7/, адже даний документ відноситься до періоду спільного проживання сторін у шлюбі, під час якого, як зазначається у позовній заяві, витрати на дитину сторони несли спільно, тому даний доказ не враховується судом при винесенні рішення по справі. Щодо стягнення витрат на придбання особливого харчування, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вказані витрати не відносяться до додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних з особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України, тому не можуть бути враховані при визначенні загальної суми понесених додаткових витрат на утримання дитини. Крім того, щодо стягнення витрат на відвідування дитячих оздоровчих закладів, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів відвідування оздоровчих закладів дочкою та розміру витрат, які у зв`язку з цим понесла позивач, тому такі витрати не можуть бути враховані при визначенні загальної суми понесених додаткових витрат на утримання дитини. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. За вказаного позовні вимоги про стягнення половини додаткових витрат на придбання препаратів «Депакін 300 мг» у розмірі 935,70 грн., «Левіцитам 250 мг» у розмірі 468 грн. підлягають до задоволення. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку про доведеність додаткових витрат на дитину, що носять постійний характер та здійснюються щомісяця саме на ліки: «Депакін 300 мг» та «Левіцитам 250 мг». Щодо стягнення витрат на придбання інших зазначених лікарських препаратів, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки необхідність здійснення таких витрат постійно не підтверджена наданими суду доказами, тому не можуть бути враховані при визначенні загальної суми додаткових витрат на утримання дитини. Крім того, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує, що відповідач орендує житло, сплачує комунальні послуги, перебуває на диспансерному обліку та постійно отримує підтримуючу терапію, що підтверджується копією договору оренди та квитанціями про сплату комунальних послуг, довідкою лікаря, квитанціями /а.с. 75-77, 78, 82/. Також судом взято до уваги, що відповідач сплачував аліменти, подарував дитині належну йому частину квартири, що в сукупності свідчить про суттєві витрати відповідача, які мають враховуватись судом при визначенні розміру додаткових витрат на утримання дитини /а.с. 39-40, 41, 43/. Разом з цим, що стосується заяви представника позивача поданої до суду 25.08.2021 року, якою просила суд, зокрема: стягнути з відповідача фактично понесені витрати, що підтверджені долученими квитанціями (половину розміру 3 600 грн.), та погодження відповідача (заява від 25.08.2021 року) з позовними вимогами частково, крім того і в частині стягнення з відповідача 1 565,29 грн. одноразово, то слід зазначити. В порядку ст.ст. 43, 49 ЦПК України стороною позивача письмових заяв щодо збільшення розміру позовних вимог від 21.12.2020 року, зміни предмету або підстав позову, уточнення позовних вимог не подавалось. Тому, враховуючи вищезазначене, суд бере до уваги: недоведеність позивачем постійного характеру всих витрат, а також їх розміру, визнання відповідачем хвороби у дитини та факту її лікування, згоду відповідача сплачувати додаткові витрати на дитину у розмірі 700 грн., обов`язок обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (у такому разі такі витрати на дитину становитимуть 1 403,70 грн.: 2= 701,85), а томувимоги підлягають задоволенню частково, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 701,85 грн., щомісячно. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково та позивач за законом звільнена від сплати судового збору, томуз відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 701,85 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 236,03 грн. (701,85 грн. х 100% : 2 500 грн. х 840,80 грн.). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial