Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 24.05.09 р. в м. Ковелі відбулася дорожньо - транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки "ВАЗ 21121", д. н. з. [NUMBER], під керуванням відповідача та автомобіля марки "Чері", д. н. з. [NUMBER], під керуванням третьої особи у справі. Причиною ДТП стало те, що відповідач у стані алкогольного сп'яніння на своєму автомобілі змінював напрямок руху і не переконався, що це буде безпечно для інших учасників руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки "Чері", в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. 16.0б.09 р. по справі № 3 - 1 284/09 відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу (далі - т/з) марки "ВАЗ 21121", д. н. з. [NUMBER] - відповідача у справі, була застрахована ним на підставі полісу № ВС/397 051 7. Автомобіль марки "Чері" на момент ДТП було застраховано третьою особою у справі як страхувальником згідно договору добровільного страхування № 0 291/11 009/11 від 26.09.08 р. у ВАТ "Українська страхова компанія "Джерелі Гарант"" (далі - ВАТ "УСК "Джерелі Гарант"". Третя особа як страхувальник звернувся до ВАТ "УСК "Джерелі Гарант"" із заявою про відшкодування шкоди, після чого останнє на підставі звіту № 150 експертного автотоварознавчого дослідження виплатило страхове відшкодування третій особі як страхувальнику в розмірі 18 703 грн. 17 коп. за платіжним дорученням № 385 від 21.09.09 р., після чого звернулася до нього як до страховика винної особи, з позовом до Господарського суду м. Києва. Позовні вимоги було задоволено і стягнуто з нього 23 890 грн. 82 коп. по виконавчому провадженню. Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика проводить відшкодування. Страхове відшкодування в сумі 23 890 грн. 82 коп. було перераховано на рахунок В ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві за платіжним дорученням № 4 424 від 03.09.12 р.. Він повністю виконав покладені на нього зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі. За п. п. "а" п. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого т/з, який спричинив ДТП, якщо він керував т/з у стані алкогольного чи іншого сп'яніння. Оскільки відповідач перебував на момент ДТП у стані алкогольного сп'яніння, він має право вимоги до відповідача. Претензією він письмово повідомив відповідача щодо необхідності виплати на його користь грошових коштів. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача шкоду в сумі 17 666 грн. 81 коп. виплаченого страхового відшкодування. За ухвалою суду від 16.01.15 р. до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, було залучено [PERSON]. В судове засідання представник позивача не з"явився, хоча позивач належно оповіщений. Про причини неявки свого представника суду не повідомив. Попередньо до суду подано заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, у якій зазначено, що позивач позов підтримує повністю, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належно оповіщений. Про причини неявки суду не повідомив. Письмового заперечення проти позову до суду не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] - в судове засідання не з"явився, хоча вказана третя особа належно оповіщена. Про причини неявки суду не повідомив, письмового заперечення проти позову до суду не подав. На думку суду, з врахуванням позиції позивача, можливий розгляд справи у відсутності осіб, які не з"явились, при заочному розгляді справи (ст.ст. 224 - 228 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. Як вбачається з копії полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних т/з № ВС/397 051 7 від 28.01.09 р., відповідач застрахував т/ з - автомобіль марки "ВАЗ - 21121", д. н. з. [NUMBER], у ВАТ "СК "Універсальна"" на період з 28.01.09 р. по 27.01.10 р. включно. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлено в сумі 25 500 грн., франшиза не визначалась. Як слідує з копії довідки про ДТП від 24.08.09 р. № 107, виданої В ДАІ Ковельського МВ У МВС України у Волинській обл., 24.05.09 р. по вул. Володимирській у м. Ковелі сталась ДТП за участю автомобіля марки "ВАЗ 21121", д. н. з. [NUMBER], під керуванням відповідача, який перебував у стані алкогольного сп"яніння, та автомобіля марки "Чері", д. н. з. [NUMBER], під керуванням потерпілого - третьої особи у справі. ДТП сталась внаслідок порушення ПДР України відповідачем, якого притягнено до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Останнє стверджується копією постанови судді Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 16.06.09 р. у справі № 3 - 1 284/09 про притягнення [PERSON] до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Згідно з копією договору № 1 291/11 009/11 від 26.09.08 р. добровільного страхування т/з, третя особа у справі за страхувала автомобіль марки "Чері", д. н. з. [NUMBER], у ВАТ УСК "Дженералі Гарант". Та обставина, що автомобілю третьої особи у справі було завдано механічних пошкоджень внаслідок вищезазначеної ДТП, стверджується копією протоколу огляду т/з від 28.05.09 р., копією висновку № 150 експертного автотоварознавчого дослідження вказаного вище автомобіля. За рішенням Господарського суду м. Києва від 11.06.12 р. у справі № 501 - 33/6 537 - 2012 за позовом ПАТ "Українська страхова компанія" Гарант Авто" в особі його філії до ПАТ "Страхова компанія" Універсальна"" про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 23 404 грн. 89 коп., стягнуто з відповідача на користь позивача 17 666 грн. 81 коп. боргу. Вказана обставина стверджується копією вказаного вище рішення суду. Згідно з копією заяви про закінчення виконавчого провадження у зв"язку з фактично повним добровільним виконанням боржником рішення згідно з виконавчим документом, 03.09.12 р. позивач у вищезазначеній справі Господарського суду звернувся до виконавчої служби із заявою про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа, виданого за вищезазначеним судовим рішенням Господарського суду. Позивач 25.12.12 р. своїм листом за вих. № УН 4 147 Р звернувся до відповідача з приводу відшкодування суми ціни позову у розглядуваній справі як збитків, якого відповідач отримав 29.12.12 р., що стверджується копією вищезазначеного листа та зворотнього поштового повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції. Як зазначено у ст. 1 166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Ч. ч. 1, 2 ст. 1 187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ч. 5 ст. 1 187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до положень ст. 1 191 ЦК України у її редакції, що була чинного за станом на 03.09.12 р. - день сплати позивачем фактично спірної суми третій особі, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до преамбули Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до змісту ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", метою здійснення обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За змістом ст. 6 цього ж Закону, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Зазначена вище ДТП, що сталась 24.05.2009 р., під час якої [PERSON] завдав шкоди [PERSON], тобто дана подія сталася за участю забезпеченого транспортного засобу та потягла за собою настання страхового випадку. Відповідно до положень ст. 22 цього ж Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів його відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, що була заподіяна у результаті ДТП, зокрема, майну третьої особи. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Абз. 16 ст. 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, що здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до зазначеного вище полісу (договору) відповідач взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, потерпілому - тетій особі у справі - під час ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і фактично виконав цей обов"язок, сплативши третій особі суму вищезазначеного страхового відшкодування - 17 666 грн. 81 коп. за судовим рішенням. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у господарській справі, адміністративній праві, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачем як страховиком цивільно - правової відповідальності відповідача, було 03.09.12 р. за платіжним дорученням № 4 424 від 03.09.12 р. за судовим рішенням, сплачено, у т. ч., 17 666 грн. 81 коп. на користь страховика третьої особи у справі в якості шкоди, спричиненої з вини відповідача, що встановлена судовим рішенням у адміністративній справі про притягнення відповідача до адмінвідповіданості за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, а тому позивач з 03.09.12 р. набув права регресної вимоги до відповідача і така вимога є цілком законною. Позов підлягає до повного задоволення. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що їх слід стягнути з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved