Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Городоцька місцева прокуратура Хмельницької області (на даний час Волочиська окружна прокуратура) звернулася в суд з позовом в інтересах держави до відповідачів, про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер 6821283200:02:018:0010), що розташована за межами населених пунктів Клинівської сільської ради Городоцького району Хмельницької області. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити, а саме: визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22.12.2017 р. №22-24277-СГ про затвердження проекту землеустрою та передання у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер 6821283200:02:018:0010), що розташована за межами населених пунктів Клинівської сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Також просить витребувати у [PERSON] на користь держави дану земельну ділянку. В підтвердження своїх позовних вимог прокурор пояснив, що [PERSON] не мав законного права на отримання спірної земельної ділянки, оскільки він вже раніше таким правом скористався і отримав у власність земельну ділянку такого ж виду в межах норм безоплатної приватизації площею 2 га на території Радковицької сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності. Щодо позиції по суті спору, вказала, що підтримує раніше поданий відзив, де зазначено що відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки вважають що пред`явлення вимогу про визнання недійсним наказу,я ким передано земельну ділянку у власність [PERSON] є неефективним способом захисту порушеного права (а.с.76-82). Суд, заслухавши пояснення прокурора, оголосивши заяву представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає що позовна заява підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом об`єктивно встановлено, що згідно поданої заяви [PERSON] 13.04.2017 р., звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Радковицької сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Також, у поданій заяві останній вказав, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористався (а.с.27). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.05.2017 р. №22-8220-СГ надано [PERSON] дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності з місцем розташування об`єкта землеустрою: за межами населених пунктів Радковицької сільської ради Городоцького району Хмельницької області (6821287100:04:009), орієнтовний розмір ділянки 2 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (а.с.28). 09.06.2017 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про затвердження проекту землеустрою та передання у власність вищевказаної земельної ділянки. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22.06.2017 р. №22-13568-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2 га з кадастровим номером 6821287100:04:009:0018 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Радковицької сільської ради Городоцького району Хмельницької області (а.с.29-30). Крім того, згідно поданої заяви [PERSON] 02.03.2017 р., звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Клинівської сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Також, у поданій заяві останній вказав, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористався (а.с.23). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28.04.2017 р. №22-7783-СГ надано [PERSON] дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності з місцем розташування об`єкта землеустрою: за межами населених пунктів Клинівської сільської ради Городоцького району Хмельницької області (6821283200:02:018), орієнтовний розмір ділянки 2 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (а.с.24). 15.12.2017 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про затвердження проекту землеустрою та передання у власність вищевказаної земельної ділянки. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22.12.2017 р. №22-24277-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2 га з кадастровим номером 6821283200:02:018:0010 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Клинівської сільської ради Городоцького району Хмельницької області (а.с.25-26). В подальшому, як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] , зареєстрував право власності на дані земельні ділянки, а саме: 03.07.2017 року на земельну ділянку з кадастровим номером 6821287100:04:009:0018 та 26.12.2017 року на земельну ділянку з кадастровим номером 6821283200:02:018:0010 (а.с. 17-18). Також, як вбачається із долученої до матеріалів справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] будучи власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6821283200:02:018:0010 на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.2018 р. відчужив її на користь [PERSON] (а.с.20-22). Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 29.12.2020 року на земельну ділянку з кадастровим номером 6821283200:02:018:0010 було накладено арешт на підставі заяви прокурора Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області, про забезпечення позову (а.с.49-50). Вирішуючи позовну вимогу щодо визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22.12.2017 р. №22-24277-СГ про затвердження проекту землеустрою та передання у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2 га з кадастровим номером 6821283200:02:018:0010, що розташована за межами населених пунктів Клинівської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, суд приходить до висновку про її обгрунтованість виходячи із такого. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Отже, станом на 22.12.2017 р., тобто передання у власність земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером 6821283200:02:018:0010, [PERSON] вже набув у власність земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 6821287100:04:009:0018, а отже скористався своїм правом, передбаченим ст.116 ЗК України повторно, з порушенням визначеного земельним законодавством порядку. П. (г) ч.3 ст.152 ЗК України визначено спосіб захисту прав на земельні ділянки у спосіб визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позовну вимогу щодо витребування у [PERSON] на користь держави земельної ділянки площею 2 га (з кадастровим номером 6821283200:02:018:0010), суд приходить до висновку про її обгрунтованість виходячи із такого. Згідно з ст.ст. 13-14 Конституції України, земля, її надра атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської ) економічної зони з об`єктами права власності Українського народу. Від Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним багатством, що перебуває під охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою включно відповідно до закону. Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю. Так, за змістом ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно зі ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову. Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди. При цьому ст. 346 ЦПК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника. У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими особами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21.02.2018 року у справі №363/2936/15-ц, від 12.06.2018 року у справі №916/3727/15, від 09.07.2018 року у справі №910/3513/17. При цьому для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається. Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 05.10.2016 року у справі 916/2129/15 та від 17.12.2014 року у справі №6-140цс. Також суд вважає що прокурор своєчасно подав даний позов, без пропуску строків позовної давності. У даному випадку діє загальний строк позовної давності, встановлений тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). У постанові від 20 червня 2018 року у справі № 697/2751/14-ц ВеликаПалата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для вирішення питання про дотримання строку звернення до суду за захистом прав, суду слід встановити, коли прокурор дізнався чи міг дізнатися про порушення інтересів держави. Вказаний висновок Велика Палата Верховного Суду конкретизувала у Постановаі від 17.10.2018 року справа №362/44/17, вказавши, що: позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до судуу разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до судуу разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органудержавної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів. Судом встановлено, що часом виявлення прокурором відповідних порушень, в данному випадку, є час отримання відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що мало місце у листопаді 2020 року і чітко вбачається із копій відповідних витягів, що долучені до матеріалів позову (а.с.17-22). Щодо підставності представництва інтересів держави прокурором в даному випадку, суд вважає його належним та обґрунтованим і виходить із такого. Аналіз положень ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес. Обґрунтування прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави є мотивованим, зважаючи на відсутність повноважень у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних підрозділів щодо звернення до суду з позовом цієї категорії, а також те, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є відповідачем у справі. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 05.12.2018 у справі № 923/129/17. Крім того, судові витрати підлягають пропорційному розподілу відповідно до частини задоволених позовних вимог в порядку, передбаченому ч.1,2 ст.141 ЦПК України (зокрема сплачений судовий збір за подання позову; сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову пропорційно з кожного з відповідачів).

Outcome: approved