Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що 12.02.2005 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. Позивач є єдиним спадкоємцем яка спадщину прийняла. До складу спадкового майна увійшла земельна частка (пай) розміром 3,50 в умовно кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована в с. Попівка, Липовецького району Вінницької області, що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0108441, зареєстрованого 03.12.2012 року за № 141. Звернувшись до нотаріуса за отриманням Свідоцтва про право на спадщину на зазначено майно, їй було відмовлено з тих підстав, що нею надано документ, який не відповідає вимогам чинного законодавства (оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0108441 пошкоджено). Таким чином, позивач не може оформити спадщину на зазначене майно так як законодавство не передбачає порядку видачі дублікату сертифікату. Вказане стало причиною її звернення до суду з вимогою про визнання за нею права власності в порядку спадкування на зазначене спадкове майно після смерті спадкодавця. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, до канцелярії суду від останнього надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, якою він також повідомив суд, що заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву в якій повідомила, що позов визнає, просила суд розглянути справу без її участі. З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для відкладеня розгляду справи, оскільки сторони та їх представники скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність. Тому, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі зібраних у справі доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з приписами ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, встановивши істотні обставини, оцінивши докази, суд дійшов наступного висновку. 12.02.2005 року в с. Попівка (Липовецького району Вінницької області) померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. До складу спадкового майна увійшла земельна частка (пай) розміром 3,50 в умовно кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована в с. Попівка, Липовецького району Вінницької області, що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0108441 (а.с. 3-4), зареєстрованого 03.12.2012 року за № 141. З матеріалів Спадкової справи № 242/2015 слідує, що позивач спадщину прийняла, підтвердженням чого є її заява (а.с. 19). Факт сімейних відносин [PERSON] із [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про народження (а.с. 11), в якому остання записана її матірю. Осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині на день її відкриття, судом не встановлено. Таким чином, враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] Для оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який постановою від 19.01.2016 року відмовив їй у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай), яка розташована на території Попівської сільської ради. Оформити спадщину позивач не може, оскільки сертифікат був пошкоджений, а законодавство не передбачає порядку видачі його дублікату, що і стало підставою її звернення до суду за захистом невизнаних прав. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Судом встановлено, що 29.08.2000 року на підставі рішення Липовецької райдержадміністрації № 229 на імя [PERSON] було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0108441, який зареєстровано 03.12.2012 року за №141. Вказаний сертифікат було зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Липовецькогою районною державною адміністрацією Вінницької області по колективному сільськогосподарському підприємству" Поділля", підтвердженням чого є виписка (а.с. 5). Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку, що належність спадкодавцеві земельної частки (паю) доведено позивачем належними та допустимими доказами. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи те, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved