Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Адвокат Гримут Т.В., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Тячівської державної нотаріальної контори про скасування заборони на відчуження. Вимоги мотивує тим, що 21 березня 2021 року [PERSON] виготовила технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами та звернулась до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності на майно, на що державний реєстратор повідомив їй, що провести реєстрацію права власності є не можливим, так як на даний будинок накладено арешт, а саме заборону відчуження згідно відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 255660313 від 07.05.2021 року , на вищевказаний будинок накладено заборону (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 4025555, зареєстровано: 09.11.2006 року, реєстратором є Тячівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення, б/н, 14.06.1978 року, Тячівське відділення Держбанку, об`єкт обтяження невизначено, не вказ., состав: ціле, состояния: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , архівний номер: [NUMBER] , архівна дата: 14.02.2002 , дата виникнення: 14.06.1978, № реєстра: 481394-206, внутр. № FВ01СЕ2F23F3462В472С, комментарий: 5-1/1978. Позивачці про дане обтяження відомо не було і ніхто ніколи ніяких претензій з приводу даного обстеження не виявляв по теперішній час. Представник позивача вказує, що з вище вказаної інформаційної довідки вбачається, що підставою для обтяження було повідомлення, б/н, 14.06.1978 року Тячівського відділення Держбанку. За адвокатським запитом до НБУ було отримано відповідь стосовно правонаступництва відділень Держбанку СРСР,- зокрема Тячівського відділення Держбанку СРСР в якому йдеться про те, що відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 06.10.1987 №1118 "Про перебудову діяльності і організаційну структуру банків СРСР" на базі районних відділень Держбанку СРСР утворено районні відділення Агропромислового банку СРСР (далі - Агропромбанк СРСР (у т.ч. Тячівське відділення). Згідно з постановою Ради Міністрів СРСР "Про перетворення Агропромислового банку СРСР в акціонерний комерційний Агропромисловий банк" від 18.07.1990 №703, Агропромбанк СРСР перетворено в Республіканський акціонерний комерційний агропромисловий банк "Україна" (далі - банк "Україна" АК). 28.09.1990 Державний банк СРСР зареєстрував банк "Україна" АК за №425. Відповідно до рішення Ради банку "Україна" АК від 15.11.1990 (протокол №1) Закарпатське обласне управління Агропромбанку СРСР перетворено в Дирекцію банку "Україна" АК Закарпатської області, а також відділення Агропромбанку СРСР перетворені у відділення банку "Україна" АК. 29.06.2001 Правління Національного банку України прийняло постанову №249 "Про відкликання ліцензії на здійснення банківських операцій та ліквідацію Акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" (23.12.1992 Національний банк зареєстрував статут Акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" у новій редакції у зв`язку зі зміною найменування з Республіканського акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" на Акціонерний комерційний агропромисловий банк "Україна" (скорочене найменування - банк "Україна"). З завершенням процедури ліквідації Національний банк виключив банк "Україна" з Державного реєстру банків. Позивач зазначає, що у зв`язку з наведеними перетвореннями, заборона не була скасована швидше за все помилково, а отже Тячівська державна нотаріальна контора не зможе отримати повідомлення від банку, якого наразі не існує, про зняття заборони, згідно п. 5.1 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Тобто, дві державні установи, які були залученні при накладені заборони на даний час не можуть вирішити питання про його зняття, тому єдиним виходом з цієї ситуації є рішення суду. Листом від 26.05.2021 року № 18189 Тячівський РВ ДВС у відповідь на адвокатський запит повідомив, що станом на 26.05.2021 року відповідно до бази даних АСВП, АСВП (Архів) та АСВП (спецпідрозділ) та книг обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцю, відсутні відкриті та не завершені виконавчі провадження, щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб та інших майнових або аліментних забов`язаннях покладених судом та іншими органами. Відносно [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] , Тячівським РВ ДВС арешт на нерухоме майно не накладався. Також вказаним листом Тячівський РВ ДВС повідомив, що станом на 26.05.2021 року арештів та заборон на відчуження на житловий будинок розташований за адресою, [ADDRESS] не накладалося. У зв`язку із сформованою ситуацією, вважає що дана заборона підлягає скасуванню, оскільки підстав для накладення заборони на майно позивачів на даний час не має, а тому просить скасувати заборону на відчуження вказаного житлового будинку. 29 липня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Тячівської державної нотаріальної контори, про скасування заборони на відчуження та призначено підготовче судове засідання. 6 вересня 2021 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Гримут Т.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з викладених підстав та просила їх задовільнити. Представник відповідача Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутності, також зазначив, що рішення просить постановити на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21 березня 2021 року [PERSON] виготовила технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами та звернулась до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності на майно, на що державний реєстратор повідомив їй, що провести реєстрацію права власності є не можливим, так як на даний будинок накладено арешт, а саме заборону відчуження згідно відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. (а.с. 9-16) Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 255660313 від 07.05.2021 року, на вищевказаний будинок накладено заборону (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 4025555, зареєстровано: 09.11.2006 року, реєстратором є Тячівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення, б/н, 14.06.1978 року, Тячівське відділення Держбанку, об`єкт обтяження невизначено, не вказ., состав: ціле, состояния: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , архівний номер: [NUMBER] , архівна дата: 14.02.2002 , дата виникнення: 14.06.1978, № реестра: 481394-206, внутр. № FВ01СЕ2F23F3462В472С, комментарий: 5-1/1978.(а.с. 17) Листом Національного банку України №20-0006/55506 від 02.10.2020 року про розгляд адвокатського запиту адресованного адвокату Гримут Т.В., стверджується, що стосовно правонаступництва відділень Держбанку СРСР,- зокрема Тячівського відділення Держбанку СРСР в якому йдеться про те, що відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 06.10.1987 №1118 "Про перебудову діяльності і організаційну структуру банків СРСР" на базі районних відділень Держбанку СРСР утворено районні відділення Агропромислового банку СРСР (далі - Агропромбанк СРСР (у т.ч. Тячівське відділення). Згідно з постановою Ради Міністрів СРСР "Про перетворення Агропромислового банку СРСР в акціонерний комерційний Агропромисловий банк" від 18.07.1990 №703, Агропромбанк СРСР перетворено в Республіканський акціонерний комерційний агропромисловий банк "Україна" (далі - банк "Україна" АК). 28.09.1990 Державний банк СРСР зареєстрував банк "Україна" АК за №425. Відповідно до рішення Ради банку "Україна" АК від 15.11.1990 (протокол №1) Закарпатське обласне управління Агропромбанку СРСР перетворено в Дирекцію банку "Україна" АК Закарпатської області, а також відділення Агропромбанку СРСР перетворені у відділення банку "Україна" АК. 29.06.2001 Правління Національного банку України прийняло постанову №249 "Про відкликання ліцензії на здійснення банківських операцій та ліквідацію Акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" (23.12.1992 Національний банк зареєстрував статут Акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" у новій редакції у зв`язку зі зміною найменування з Республіканського акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" на Акціонерний комерційний агропромисловий банк "Україна" (скорочене найменування - банк "Україна"). З завершенням процедури ліквідації Національний банк виключив банк "Україна" з Державного реєстру банків.(а.с. 21) Листом № 18189 від 26.05.2021 року Тячівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) адресованого адвокату Гримут Т.В. у відповідь на звернення про надання інформації щодо перебування на виконанні в Тячівському районному відділі ДВС виконавчого провадження, де боржником являється [PERSON] , [INFO] , повідомляють, що станом на 26.05.2021 відповідно до бази даних АСВП, АСВП (Архів) та АСВП (спецрозділ) та книг обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцю, відсутні відкриті та незавершені виконавчі провадження, щодо стягнення з вказаних осіб заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб та інших майнових або аліментних зобов`язання покладених судом та іншими органами. Відносно [PERSON] , [INFO] , Тячівським РВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Івано-Франківськ) арешт на нерухоме майно не накладався. Та станом на вище вказанудату арештів та заборон на відчуження на житловий будинок розташований за адресою, [ADDRESS] ,Тячівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західногоміжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не накладалося (а.с.19). З листа державного нотаріуса Тячівської державної нотаріальної контори 06.09.2021 року, вбачається, що у Тячівській держаній нотаріальній конторі відсутні відомості щодо накладення заборони (архівний запис) на нерухомого майна, стосовно якого поданий позов, у зв`язку з передачею їх на зберігання до Закарпатського обласного державного нотаріального архіву, проте помилка в написанні її прізвища при внесені відомостей в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зроблена випадково, а саме при внесенні написано прізвище власника як « [PERSON] », проте правильно « [PERSON] » (а.с. 35). Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до положень статті 41, 55 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закону № 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно достатті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ. Пунктом 4 частини 1 статті 4 вказаного Закону державній реєстрації підлягають речові права та їх обтяження, зокрема заборона відчуження та/або користування. Згідно ст.10 Закону державними реєстратороми є: 1)громадянин України,який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону. Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна регулюються Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 р. № 1127. Згідно зістатею 73 Закону України "Про нотаріат"нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства чи організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. У відповідності достатті 74 Закону України "Про нотаріат" одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до статті 2-1 Закону України „Про нотаріат» та з метою вдосконалення порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, затвердженоПорядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно із підпунктом 5.1 пункту 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладення заборони, повідомлення про зняття заборони. Оскільки, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що на даний час існують обставини, що стали підставою для накладення заборони відчуження вищезазначеного майна позивача, а отже, наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про заборону відчуження житлового будинку за адресою [ADDRESS] , яка накладена Тячівською державною нотаріальною конторою Закарпатської області 09 листопада 2006 року, реєстраційний номер обтяження: 4025555, зареєстровано: 09.11.2006 року, реєстратором є Тячівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення, б/н, 14.06.1978 року, Тячівське відділення Держбанку, об`єкт обтяження невизначено, не вказ., состав: ціле, состояния: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , архівний номер: [NUMBER] , архівна дата: 14.02.2002 , дата виникнення: 14.06.1978, № реестра: 481394-206, внутр. № FВ01СЕ2F23F3462В472С, комментарий: 5-1/1978. при відсутності будь-яких документів про підстави накладення даної заборони, не відповідає вимогам чинного законодавства України. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що у зв`язку з ліквідацією Держбанку, а також враховуючи те, що вирішити питання про відновлення порушених прав позивачів шляхом зняття заборони відчуження з нерухомого майна останніх в позасудовому порядку неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів та необхідність захисту їх прав шляхом скасування такої заборони та задоволення позову.

Outcome: approved