Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про захист житлових прав, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. Позовні вимоги мотивує тим, що 11 листопада 1977 року, громадянин [PERSON] уклав з нею, [PERSON] та її чоловіком [PERSON] договір дарування, який нотаріально посвідчений секретарем виконкому депутатів трудящих Кобилецько-Полянської селищної ради, Є. Флорян, про що в книзі для запису нотаріальних дій вчинено запис під №85. Згідно вказаного договору дарування, гр. [PERSON] подарував, а громадяни [PERSON] та [PERSON] прийняли у дар житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 07 грудня 1977 року вказаний договір зареєстрований Хустським міжміським бюро технічної інвентаризації, що стверджується реєстраційним посвідченням. Згідно вказаного реєстраційного посвідчення, житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на підставі договору дарування на праві особистої власності по 1/2 частині за кожним [PERSON] та [PERSON] . [INFO] її чоловік [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19 квітня 2005 року. Вона, як спадкоємець за законом після смерті чоловіка [PERSON] , успадкувала все спадкове майно, яке йому належало, в тому числі 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про спадщину за законом виданим 30.01.2006 державним нотаріусом Рахівської ДНК, Пріц О.І. , витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №3580510 від 14.02.2006 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9943583 від 26.02.2006. Таким чином, станом на сьогоднішній день, вона [PERSON] , являється одноосібним власником житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даному житловому будинку на день звернення до суду є зареєстрованим відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] , що стверджується записом у будинковій книзі. Відповідач, був зареєстрований у житловому будинку за згодою колишнього власника житлового будинку, [PERSON] . Однак, договору найму житлового приміщення між колишнім власником, а в подальшому між її чоловіком, чи нею та відповідачем не укладалося. Підставою для звернення до суду із даним позовом є те, що [PERSON] з 20 січня 2020 року по сьогоднішній за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] не проживає місце його проживання невідоме, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 26.04.2021 та довідкою виконавчого комітету Великобичківської селищної ради №516 від 26.04.2021. Зняти з реєстрації з місця проживання відповідача [PERSON] у добровільному порядку для неї являється неможливим, оскільки відповідач від цього відмовляється, що змушує її, як одноосібного власника житлового будинку звернутися до суду за вирішенням спору шляхом прийняття відповідного судового рішення. У зв`язку із реєстрацією в даний час відповідача [PERSON] у належному їй на праві приватної власності житловому будинку, порушується її право приватної власності на саме житло, як на власність, так і на право його вільного та безперешкодного використання, володіння та розпорядження за цільовим призначенням. Дані обставини проявляються у неможливості одержанні певних документів для нарахування соціальної допомоги, отримання соціальних пільг тощо, оскільки відповідач на даний час зареєстрований у її будинку, не маючи на те відповідних правових підстав, що підтверджується наступними доводами. Відповідач, членом її сім`ї не являється, у будинку не проживає з 20 січня 2020 року, не веде з нею спільного господарства, не має спільного бюджету, витрати по утриманню житла відповідач не несе. Договору найму житла між нею та відповідачем не укладалося. Виходячи із наведеного, вважає, що відповідач, правом власності у будь-якій формі чи частці/частках на даний житловий будинок не володіє, а його реєстрація у житловому будинку порушує її, як єдиного законного власника, права на володіння, користування та розпорядження житловим будинком. На підставі наведеного просила,винести рішення, за яким визнати громадянина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою:[ADDRESS] , таким, що втратив право користування житловими приміщеннями будинку [ADDRESS] , шляхом зняття його з реєстрації місця проживання. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 06.05.2021 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України. Відповідач, [PERSON] , бувналежним чином повідомлений про наявність ухвали про відкриття провадження по справі від 06.05.2021, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак відзиву на день судового розгляду справи не надав На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності позивача, [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , в цілій частині, стверджується: договором дарування від 11 листопада 1977 року, посвідченого секретарем виконкому депутатів трудящих Кобилецько-Полянської селищної ради, Є. Флорян, за актовим записом №85; реєстраційним посвідченням від 07 грудня 1977 року Хустського міжміського бюро технічної інвентаризації; свідоцтвом про спадщину за законом виданим 30.01.2006 державним нотаріусом Рахівської ДНК, Пріц О.І., витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №3580510 від 14.02.2006 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9943583 від 26.02.2006. У відповідності до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Так, наразі у житловому будинку [ADDRESS] , зареєстрований відповідач, [PERSON] , що стверджується копією будинкової книги. При цьому, відповідач, [PERSON] ,з 20.01.2020 по сьогоднішній день не проживає за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] , що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 26.04.2021 за №129 та довідкою Великобичківської селищної ради №516 від 26.04.2021. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що у відповідача відсутні будь-які правові підстави для проживання чи реєстрації у вище зазначеному будинку. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" в ч.5 ст.3 визначає, що місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. При цьому, формальна наявність реєстрації місця проживання не є підставою для збереження права користування жилим приміщенням. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житла має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з ч.1,2 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. З цих норм вбачається, що, по-перше, саме власник визначає коло осіб, які будуть користуватися належним йому жилим приміщенням, а по-друге, право користуванням жилим приміщенням мають члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач довела, що відповідач членом її сім`ї не являється, у належному їй на праві приватної власності житловому будинку з 20.01.2020 не проживає, не веде з нею спільного господарства та не має спільного бюджету, витрати по утриманню житла відповідач не несе. Договору найму житла між нею чи її покійним чоловіком та відповідачем не укладалося. Поряд з цим, відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено, відзив на позов не подано, за таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право на користування житлоаив будинком [ADDRESS] . За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: approved