Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

в березні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] ; третя особа: ОСББ "Бурмістенка 6" про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. В обґрунтування позову зазначив, що гуртожиток в будинку [ADDRESS] належить до комунальної власності міста. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] займають два наймача: наймач № 1 [PERSON] та наймач № 2 [PERSON] , на яких відкриті два окремих фінансово-особистих рахунка. Кімната № [NUMBER] в будинку [ADDRESS] , яку займає відповідач не є приватною власністю відповідача та не перебуває в службовому житловому фонді. Відповідно до акту ОСББ "Бурмістенка 6" від 19.08.2019 року в вищезазначеній кімнаті з 2010 року [PERSON] не проживає. Відповідач житлом не цікавиться, витрат по його утриманню не несе. Фактичне місце проживання або місцезнаходження відповідача не відоме. Таким чином відповідач без поважних причин, понад шість місяців відсутня за місцем реєстрації. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, наполягає на задоволенні позову, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило. Представник третьої особи ОСББ "Бурмістенка 6" в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомленим належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Ухвалою суду від 08.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.07.2020 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 22.12.2020 року постановлено проведення заочного розгляду справи. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що відповідно до рішення Криворізької міської ради № 381 від 31 березня 2016 року районні у місті ради правомочні розглядати й вирішувати питання, віднесені до відання органів місцевого самоврядування Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», іншими законами в обсязі і межах, визначених цим рішенням, а саме ведуть оперативний облік житлового фонду та нежитлових приміщень, здійснюють контроль за їх ефективним утриманням і використанням, беруть участь у судових засіданнях, у яких стороною є Криворізька міська рада та її виконком. Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної у місті ради № 184/01 від 28.10.2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] .. 19 серпня 2019 року та 01 грудня 2020 року мешканцями будинку [ADDRESS] складено акт про те, що [PERSON] з 2010 року не мешкає в кімнаті [ADDRESS] , вказаний акт посвідчений головою правління ОСББ "Бурмістенка 6". Згідно виписки з фінансово-особового рахунку № [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] , станом на 15.08.2019 року за адресою: [ADDRESS] сума боргу за утримання будинку складає 2040 грн. 49 коп., з серпня 2016 року по серпень 2019 року оплата за утримання будинку не надходила. Комунальна власність - одна з трьох форм власності (поряд з державною та приватною). Також, поряд з державною власністю це одна з двох форм публічної власності. Згідно ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Суб`єктами права комунальної власності є територіальні громади первинного рівня (тобто жителі сіл; добровільних об`єднань у сільську громаду жителів кількох сіл; селищ; міст), територіальні громади вторинного рівня (жителі районів, областей), а також органи місцевого самоврядування, що здійснюють права комунальної власності від імені територіальної громади представницькі та виконавчі органи місцевого самоврядування. До об`єктів права комунальної власності, зокрема, належать: рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, пенсійні фонди, частки в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування, а також відумерла спадщина. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. З аналізу вказаної норми слідує, що наявність у особи статусу наймача або члена сім`ї наймача не є визначальним при вирішенні питання щодо їх права на користування житловим приміщенням та реєстрацію в ньому. Обов`язковою умовою для цього є встановлення факту відсутності особи в займаному ним приміщенні понад встановлені законом строки без поважних на те причин, на чому також акцентує увагу Верховний Суд України в п. 9 Постанови Пленуму № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України врегульовано, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), зокрема від вирішення вимог про позбавлення права користування жилим приміщенням. Відповідно до положень ст.72, ст.71 Житлового кодексу Української РСР, ст.7Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться виключно в судовому порядку. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі такого судового рішення, яке набрало законної сили. При цьому, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання, що в повному обсязі відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року, справа № 490/12384/16-ц, провадження № 61-37646св18; Верховного Суду від 22 листопада 2018 року, справа № 760/13113/14-ц, провадження № 61-30912св18. Із матеріалів справи, поважних причин відсутності відповідача за місцем реєстрації понад шість місяців судом не встановлено, відповідач житлом не цікавиться, витрат по його утриманню не несе. Фактичне місце проживання або місцезнаходження відповідача не відоме. Відповідач [PERSON] без поважних причин, понад шість місяців відсутня за місцем реєстрації, що є правовою підставою для визнання її, згідно ст. 71,72 Житлового Кодексу Української РСР, такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2102,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved