Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», у якому просив визнати нікчемними договори позики, укладені між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №458955882 від 25.01.2018 року на суму 2250,00 грн, №437041143 від 26.02.2018 року на суму 5 790,00 грн, №393065542 від 11.04.2019 року на суму 9 560,00 грн, №538672288 від 07.05.2019 року на суму 10 430,00 грн та зобов`язати відповідача повернути позивачу грошові кошти у сумі 24 297,00 грн, що сплачені як відсотки за недійсними правочинами. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що між сторонами було укладено ряд договорів позики: №458955882 від 25.01.2018 року на суму 2250,00 грн, №437041143 від 26.02.2018 року на суму 5 790,00 грн, №393065542 від 11.04.2019 року на суму 9 560,00 грн, №538672288 від 07.05.2019 року на суму 10 430,00 грн. Відповідач на заяву позивача про надання йому оригіналів вказаних договорів не відреагував, відповіді позивач не отримав. Позивач зазначає, що сплатив за вищевказаними договорами кошти на загальну суму 41 897,00 грн, а перед відповідачем виконав свої кредитні зобов`язання. Також зазначає, що сплатив відсотки на загальну суму 24 297,00 грн, однак вважає, що вказані кредитні договори порушують його права як споживача та підлягають визнанню нікчемними. Вказує, що відповідачем не було повідомлено йому всю необхідну інформацію щодо умов договорів, порядок акцептування пропозиції Товариства не відповідає положенням ЗУ «Про електронну комерцію» та стверджує, що ним не було підписано вищезазначені договори. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28.11.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. 17.02.2020 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про уточнення позовних вимог, що фактично є заявою про зміну предмету позову, відповідно до якого позивач просить визнати недійсними договори позики, укладені між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №458955882 від 25.01.2018 року на суму 2250,00 грн, №437041143 від 26.02.2018 року на суму 5 790,00 грн, №393065542 від 11.04.2019 року на суму 9 560,00 грн, №538672288 від 07.05.2019 року на суму 10 430,00 грн та зобов`язати відповідача повернути позивачу грошові кошти у сумі 24 297,00 грн, що сплачені як відсотки за недійсними правочинами. 21.02.2020 року на адресу суду надійшов відзив ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідно до якого представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки в оспорюваних договорах містяться усі істотні умови, позивач підтвердив, що ознайомлений та повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщено на сайті товариства. Перед подачею заявки клієнт повинен ознайомитись з усією інформацією про порядок та умови фінансових послуг, без такого підтвердження у клієнта відсутня технічна можливість перейти на наступну сторінку для подальшого оформлення кредиту, тому кінцеве оформлення кредитів позивачем свідчить про те, що він отримав всю необхідну інформацію по кредитам та погодився з нею, між позивачем та банком було досягнуто згоди на укладення договорів та всіх його істотних умов. 04.05.2020 року на адресу суду надійшли заперечення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на заяву про зміну предмету позову. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду. Позивач та його представник в ході судового розгляду підтримали позовні вимоги і обгрунтування позову, просили його задовольнити, посилаючись на порушення прав позивача, як споживача фінансових послуг, не надання повної інформації про умови кредитування, а також позивач заперечив факт підписання ним тексту кредитного договору, хоча підтвердив, що він був укладений в електронній формі та внесено відповідні ідентифікатори. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено наступні кредитні договори: № [NUMBER] від 25.01.2018 року на суму 2250,00 грн, №437041143 від 26.02.2018 року на суму 5 790,00 грн, №393065542 від 11.04.2019 року на суму 9 560,00 грн, №538672288 від 07.05.2019 року на суму 10 430,00 грн. Вказаний факт сторонами не оспорюється. Як вбачається з матеріалів справи, позивач за допомогою мережі інтернет, при укладанні вищевказаних кредитних договорів, переходив на офіційний сайт Товариства: www.moneyveo.ua, обирав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначав свої персональні дані в тому числі і банківську картку на яку в подальшому отримував грошові кошти, проходив декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та укладав кредитні договори. Відтак, вказані дії позивача підтверджують те, що волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішній волі, відповідно до ст. 203 ЦК України. Договори були вчинені в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми, що спростовує необґрунтоване твердження Позивача. З огляду на це вбачається, що ініціатором щодо укладення кредитних договорів був позивач, який підтверджував ознайомлення з умовами та порядком співпраці з відповідачем, повністю погоджувався з умовами кредитних договорів, тому посилання позивача в позовних вимогах на аргументи, які ґрунтуються на припущеннях, як доказ щодо недійсності кредитних договорів є необґрунтованими. До вказаних правовідносин підлягають застосуванню Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами, Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Постанова Правління НБУ №705 від 05.11.2014 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», якою затверджено Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання. Відповідно до ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Розділом 3 Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" встановлений порядок надання грошових коштів у кредит. Так, згідно розділом 3 з п. 3.1.-3.2. заявник заповнює заявку на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, позначені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні, для прийняття товариством рішення про надання кредиту. Заповнюючи заявку, заявник у відповідності до розділу 3 цих Правил, надає свою згоду на передачу товариству своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану заявника та його спроможності виконати зобов`язання за договором. Заповненням заявки позичальник засвідчив (підтвердив) прийняття загальних умов з надання кредитів, як невід`ємних умов кредитних договорів, а також засвідчив (підтвердив), що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, передбачені частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», частиною 2 статі 11 Закону України «Про захист прав споживачів», та їх зміст, а також про всі інші умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до пункту 4 Правил надання грошових у позику за користування кредитом Позичальник виплачує Товариству проценти, в розмірі, визначеному в Договорі. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. На виконання умов розділу 3 цих Правил Позивач, акцептував оферту, здійснивши дії, спрямовані на укладання кредитних договорів і настання юридичних прав та обов`язків: заповнив заявки на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зазначив інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредити. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами виконав в повному обсязі, а позивач, в свою чергу, здійснював погашення заборгованості за кредитними договорами, що підтверджується відповідними квитанціями. В той же час, як зазначається відповідачем, позивач погасив заборгованість за кредитними договорами, окрім договору №538672288 від 03.01.2019 року. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Зі змісту оспорюваних кредитних договорів вбачається, що в них визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суми кредитів, дати їх видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позивач погодився на укладення договорів саме такого змісту, про що свідчить його заявки до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договори укладені в електронному варіанті та з електронним підписом. Без отримання листів на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не були б укладені. Тому укладення кредитних договорів відповідало внутрішній волі позивача. Згідно ст.ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За положеннями ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належних та допустимих доказів про те, що оскаржені кредитні договори укладено з порушенням чинного законодавства позивач не надав. Пленум Верховного Суду України у Постанові №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (пункт 7). За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність встановлених законом підстав для визнання недійсними договорів позики, укладених між сторонами, а саме: №458955882 від 25.01.2018 року на суму 2250,00 грн, №437041143 від 26.02.2018 року на суму 5 790,00 грн, №393065542 від 11.04.2019 року на суму 9 560,00 грн, №538672288 від 07.05.2019 року на суму 10 430,00 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed