Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», у якому просить на її ( [PERSON] ) користь 187785 гривень невиплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02 листопада 2019 року приблизно о 19 годинні, водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «SKODA Octavia», реєстраційний номер [NUMBER] із швидкістю щонайменше 120 км/год рухався проїзною частиною вулиці Бродівська у м.Тернополі із сторони центру міста у бік с. Біла Тернопільського району, на ділянці, що навпроти будинку №47, не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїзної частини, наїзд на бетонну електроопору та подальше зіткнення з стіною будинку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] , загинув. Пасажиром автомобіля «SKODA Octavia», реєстраційний номер [NUMBER] , був [PERSON] , [INFO] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] спричинено закриту черепно-мозкову травму з крововиливами під оболонки головного мозку, у зв`язку із чим [INFO] у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» [PERSON] помер. Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч.2 ст.286 КПК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 листопада 2019 за №12019210000000340. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «SKODA Octavia», р.н. [NUMBER] на момент ДТП була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 423338 у AT "CK "Мега-гарант". 09 червня 2020 року позивачка [PERSON] надіслала заяву про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до AT «CK «МЕГА-ГАРАНТ». Так, позивачка вказує, що відповідно до ст. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вона має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Так, згідно ст. 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . Вона ( [PERSON] ) є дружиною [PERSON] , з яким вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 грудня 2016 року і до дня смерті [PERSON] . Від шлюбу із [PERSON] [INFO] у них народився син - [PERSON] та [INFO] у них народилась дочка - [PERSON] . Відтак, вона ( [PERSON] ) є законним представником малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З цих підстав позивачка вказує, що моральна шкода відповідно до ст. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок смерті [PERSON] , ділиться між: дружиною - [PERSON] ; матір`ю потерпілого - [PERSON] ; сином потерпілої - [PERSON] ; дочкою потерпілого - [PERSON] та батьком потерпілого - [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка вказує, що розмір моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] становить 50 076 гривень, який нею обчислено виходячи з наступного розрахунку: 4173 гривень х 12 = 50 076 гривень / 4 = 12 519 гривень. Розмір страхової виплати у порядку ст. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для [PERSON] становить 37 557 гривень, з розрахунку: 12 519 гривень х 3 = 37 557 гривень. Крім цього, позивачка вказує на те, що відповідач повинен відшкодувати шкоду, завдану втратою годувальника для малолітніх дітей, у відповідності до ст. 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, згідно ст. 27.2. вказаного Закону Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. З цих підстав, розмір страхової виплати для [PERSON] , як законного представника дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , у порядку ст. 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить 150 228 гривень, з розрахунку 4173 гривень х 36 = 150 228 гривень. За вказаних обставин просила позов задовольнити. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Від відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» надійшов до суду відзив на позов, у якому заперечують проти позовних вимог. В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що Відповідно до абз. 4 пункту 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У зв`язку із тим, що остаточне рішення по справі №607/4093/20 за обвинувальним актом №12019210000000340 від 02 листопада 2019 року відносно [PERSON] ще не прийнято, AT "CK "МЕГА-ГАРАНТ" вважає за неможливим прийняти остаточне рішення щодо визнання події страховим випадком за Полісом №АО/423338 про що й було повідомлено представника Позивача. Так, представник відповідача зазначає, що стягнення страхового відшкодування з AT «СК «МЕГА-ГАРАНТ» нерозривно пов`язано із встановленням вини водія [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої позивачу завдано шкоду. Без встановлення винуватості застрахованої особи у дорожньо-транспортній пригоді обов`язок страховика не виникає. Поряд з цим, висунення обвинувачення не є юридичним фактом, що підтверджує винуватість [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді в силу ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Відтак, оскільки вирок в кримінальному провадженні №12018050000000388 компетентним судом у відповідності до КПК України не винесено, вину [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди не встановлено, то обов`язок виплати страхового відшкодування [PERSON] у Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» не виник. За вказаних обставин просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Янчишин В.Й. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» у судове засідання не з`явився. Хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. Судом установлено: 02 листопада 2019 року приблизно о 19 годинні, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «SKODA Octavia», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Бродівська м.Тернопіль, у с. Біла Тернопільського району, на ділянці, що навпроти будинку №47, не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїзної частини, наїзд на бетонну електроопору та подальше зіткнення з стіною будинку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] , загинув, а пасажир автомобіля [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] спричинено закриту черепно-мозкову травму з крововиливами під оболонки головного мозку та у його речовину, що призвело до набряку-набубнявіння і компресії (стиснення) головного мозку та розладу його функцій, від чого [INFO] у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» настала смерть [PERSON] . За фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України 02 листопада 2019 року внесено відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні №12019210000000340, що стверджується Витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань. Як убачається із фабули вказаного витягу з ЄРДР02 листопада 2019 року приблизно о 19 годинні, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «SKODA Octavia», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Бродівська м.Тернопіль, у с. Біла Тернопільського району, на ділянці, що навпроти будинку №47, не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїзної частини, наїзд на бетонну електроопору та подальше зіткнення з стіною будинку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] , загинув, а пасажир автомобіля [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07 листопада 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області стверджується, що [PERSON] помер [INFO] , про що складено актовий запис №1819. Позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01 грудня 2016 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №2141. Померлий [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 червня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №1220. Також, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27 червня 2019 року стверджується, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 12 січня 1988 року Відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «SKODA Octavia», р.н. [NUMBER] на момент ДТП була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 423338 у AT "CK "Мега-гарант" (а.с.19). 09 червня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до відповідача АТ "CK "Мега-гарант" із заявою про виплату страхового відшкодування, у якій просила виплатити 37557 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті [PERSON] , відповідно до ст. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також 150228 гривень - у якості відшкодування шкоди, завданою втратою годувальника, у відповідності до ст. 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно викладених у позові обставин, по даний час, відповідачем не здійснено виплату страхового відшкодування. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб». Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Беручи до уваги презумпцію страхового відшкодування у рамах ліміту відповідальності страховика та страхувальників, позивачка підставно пред`явила позов про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я до страховиків, оскільки заявлена сума страхового відшкодування не перевищує межі ліміту, передбаченого Законом і страховим полісом. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявник (за наявності). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У судовому засіданні установлено, що позивачка зверталася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, із долученням до неї усіх необхідних документів. Однак, страхове відшкодування не було виплачене. Відповідач мотивує свої заперечення проти позову відсутністю судового рішення з розгляду кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №12019210000000340 від 02 листопада 2019 року, що зумовлює зупинення перебігу строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та відсутністю встановлення компетентним судом вини водія [PERSON] . Суд вважає вказані доводи відповідача помилковими, з огляду на наступне. У Постанові від 11 грудня 2019 року (справа №601/1304/15-ц, провадження 61-33216св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду прийшов до висновку, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, виключається внаслідок непереборної сили та умислу потерпілого. Перед потерпілим несуть обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18) вказано, що зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою. Відповідачем АТ "CK "Мега-гарант" не доведено тих обставин, що потерпілий [PERSON] , який помер внаслідок дорожньо-транспортної пригоди передбачав чи мав умисел на настання ДТП. Із долучених до матеріалів цивільної справи копій матеріалів кримінального провадження №12019210000000340 від 02 листопада 2019 року також не вбачається наявності доказів, які б свідчили про умисел потерпілого [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди або ж наявності обставин непереборної сили при дорожньо-транспортній пригоді. За змістом ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п. 27.1. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Як убачається із Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції батько потерпілого [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік, розмір мінімальної заробітної плати у 2019 році: у місячному розмірі - 4173 гривні; у погодинному розмірі - 25,13 гривні Таким чином, особами, які мають право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є: дружина потерпілого - позивачка [PERSON] , матір потерпілого - [PERSON] , малолітній син потерпілого - [PERSON] та малолітня дочка потерпілого - [PERSON] . Відтак, розмір моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] становить обчислюється наступним чином: 4173 гривень х 12 = 50 076 гривень / 4 (кількість осіб) = 12 519 гривень. Отже, кожен має право на відшкодування моральної шкоди у сумі 12 519 гривень. Відтак, позивачка [PERSON] , яка діє у власних інтересах та інтересах двох малолітніх дітей має право на отримання моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] у розмірі 37557 гривень, з розрахунку: 12519 гривень х 3 = 37557 гривень. Згідно ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Таким чином, право на відшкодування шкоди мають малолітні діти потерпілого [PERSON] : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебували на його утриманні. Згідно п. 27.2. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Однак, суд не погоджується із визначеним позивачкою розміром шкоди, яку вона просить стягнути із відповідача, з огляду на наступне. Так, позивачкою здійснено загальний розрахунок суми страхового відшкодування наступним чином: 1) розрахунок моральної шкоди: 4173 гривень х 12 = 50 076 гривень / 4 (кількість осіб) = по 12 519 гривень на кожну особу; 2) розрахунок шкоди, заподіяної смертю потерпілого: 4173 х 36 = 150228 гривень; 3) загальний розмір страхового відшкодування: 37557 + 150228 = 187785 гривень. Проте, позивачкою не враховано, що, сума моральної шкоди на кожну особу становить 12519 гривень, при цьому страховий ліміт за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 423338 за шкоду заподіяну життю та здоров`ю складає 200 000 гривень. Відтак, 200 000 (сума страхового ліміту) - 187785 гривень (розмір страхового відшкодування, який просить стягнути позивачка) = 12215 гривень, що менше від визначеного розміру відшкодування моральної шкоди, а саме 12 519 гривень, на отримання якої має право матір потерпілого. Відтак, суд приходить до переконання, що загальна сума страхового відшкодування становитиме 200 000 (сума страхового ліміту) - 12519 гривень (розмір моральної шкоди на отримання якої має право матір померлого) = 187 481 гривень. Відтак, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial