Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

[PERSON] в червні 2019 року через свого представника звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що 03.08.207 року між [PERSON] та АТ «Державний ощадний банк України», був укладений кредитний договір № 431, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі загальною сумою 60 000,00 доларів США із платою за користування кредитом 14% річних, з кінцевим терміном погашення кредиту до 02.08.2017 року. В забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору, 03.08.2007 р. між АТ «Державний ощадний банк України» та позивачем було укладено договір іпотеки № 923, згідно якого останнім передано Банку в іпотеку нерухоме майно, яке належить йому на праві власності, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] . У зв`язку із порушенням умов Кредитного договру представник АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту. Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24.09.2010 р. позов банку задоволений та зобов`язано солідарно виплатити заборгованість за кредитним договором у розмірі 434 434,00 грн. з [PERSON] та [PERSON] . Вказане рішення суду набрало законої сили 05.10.2010 р.. 12.11.2010 р. було видано виконавчий лист. 01.07.2013 р. ухвалою Деснянського районного суду м. Києва розстрочено виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24.09.2010 р. до 01.07.2015 р. 26.07.2017 р. державним виконавцем Деснянського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві виконавче провадження закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі виконавчого документа. Не погоджуючись з даним фактом представник АТ «Державний ощадний банк України» у квітні 2017 р. звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, а саме: на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , позовні вимоги банк обгрунтовував тим, що [PERSON] та [PERSON] , умови ухвали Деснянського районного суду м. Києва, від 01.07.2013 р. про розстрочення виконання рішення суду від 24.09.2010 р. порушені, заборгованість за кредитним договором не погашена. 23.01.2018 р. рішенням Деснянського районного суду м. Києва у справі № 754/5253/17 відмовлено АТ «Державний ощадний банк України» у задоволенні позовних вимог. Постановою апеляційного суду м. Києва від 21.03.2018 р. та постановою Верховного суду України від 10.04.2019 р. рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23.01.2018 р. залишено без змін. В зв`язку з чим відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», договір іпотеки вважають, що припинив свою дію. Однак, в порушення ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідач свого обов`язку не виконав. У зв`язку із невиконанням відповідачем положень ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», 21.03.2019р. Позивач звернувся до відповідача з вимогами вчинити відповідні зобов`язання, а саме вчинити всі необхідні дії для державної реєстрації припинення обтяження іпотекою квартири під [ADDRESS] . Однак листом від 26.04.2019 р. вих. № 100.19-07/36271/2019-26 відповідачем було відмовлено у задоволенні вимог позивача, які були викладені у претензії від 21.03.2019 р. посилаючись на нібито на безпідставність останніх. З огляду на зазначене, не зважаючи на виконання позивачем в повному обсязі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24.09.2010 р. та виконання взятих на себе зобов`язань перед Відповідачем за кредитним договором № 431 від 03.08.2007 р., відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором та Договором іпотеки не виконано. Предмет іпотеки і досі перебуває під обтяженням. В зв`язку з чим позивач просить суд припинити зобов`язання за кредитним договором № 431 від 03.08.2007 р. укладеного між [PERSON] та АТ «Державний ощадний банк України» у зв`язку з його виконанням; визнати іпотеку за іпотечним договором, укладеним між [PERSON] та АТ «Державний ощадний банк України»03.08.2007 р., посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу МеліховоюО.В., зареєстрований в реєстрі № 5426462 припиненими у зв`язку із припиненням основного зобов`язання; внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про припинення іпотеки за іпотечним договором, укладеним [PERSON] та АТ «Державний ощадний банк України» 03.08.2007 р., який посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меліховою О.В. та зареєстрований в реєстрі № 5426462, де предметом іпотеки зазначено квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] ; стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» на користь [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. 02.10.2019 року від відповідача надійшов відзив на позов в якому АТ «Державний ощадний банк України» посилався на те, що банк вправі нараховувати комісію та пеню і після судового рішення про стягнення заборгованості до повного виконання позичальником своїх зобов`язань. Вказують, що при вирішенні зазначеної справи поза увагою суду залишилась обставина, що мало важливе значення для правильного вирішення справи по суті, а саме: заборгованістьза кредитним договором № 431 від 03.08.2007 р. обліковується в доларах США і погашення її здійснюється у валюті наданого кредиту. При надходжені коштів на погашення кредиту у гривнях, зарахування на рахунки з обліку кредитної операціїздійснюється після конвертації із валюти кредиту, тобто, долари США. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.09.2010 р. у справі № 2-2284/11 встановлено, що кредит надавався в доларах США, а сума заборгованості, яка підлягала стягненню, вказана в гривневому еквіваленті за курсом станом на 30.11.2009 р., оскільки на той час судова практика не передбачала можливості стягнення заборгованості у іноземній валюті. За таких фактичних обставин виконання рішення суду не може вважатись належним виконанням зобов`язання за кредитним договором, оскільки внаслідок валютних асигнувань та обезцінення національної валюти за час виконання цього рішення сума сплаченого за цим рішенням коштів не відповідає розміру заборгованості, що обліковується на рахунках з обліку даної кредитної справи, у зв`язку з чим за кредитним договором обліковується заборгованість у валюті кредиту. Згідно розрахунку заборгованості по кердитному договору № 431 від 03.08.2007 р. станом на 26.09.2019 р. сума заборгованості становить 10 003,45 доларів США, оскільки не виконані позичальником перед АТ «Державний ощадний банк України» зобов`язання, а тому і відсутні підстави вважають для припинення іпотеки. Просили суд в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримували та просила суд позов задовольнити з обставин викладених в позові. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнавав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, та пояснив, що Банк нарахував різницю оскільки кредит наданий в доларах, а стягнення відбулось в гривні, ось чому і виникла розбіжність. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 03.08.207 року між [PERSON] та АТ «Державний ощадний банк України», був укладений кредитний договір № 431, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі загальною сумою 60 000,00 доларів США із платою за користування кредитом 14% річних, з кінцевим терміном погашення кредиту до 02.08.2017 року. В забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору, 03.08.2007 р. між Банком та Позивачем було укладено договір іпотеки № 923, згідно якого останнім передано Банку в іпотеку нерухоме майно, яке належить йому на праві власності, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24.09.2010 р. позов банку задоволений та зобов`язано солідарно виплатити заборгованість за кредитним договором у розмірі 434 434,00 грн. з [PERSON] та [PERSON] . Вказане рішення суду набрало законої сили 05.10.2010 р.. 12.11.2010 р. було видано виконавчий лист. 01.07.2013 р. ухвалою Деснянського районного суду м. Києва розстрочено виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24.09.2010 р. до 01.07.2015 р. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 21.03.2018р., рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23.01.2018р. залишено без змін. У вищевказаному судовому рішенні встановлено відсутність заборгованості по тілу кредиту. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України . 26.07.2017 р. державним виконавцем Деснянського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві виконавче провадження закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі виконавчого документа. У зв`язку із невиконанням відповідачем положень ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», 21.03.2019р. позивач звернувся до відповідача з вимогами вчинити відповідні зобов`язання, а саме вчинити всі необхідні дії для державної реєстрації припинення обтяження іпотекою квартири під [ADDRESS] . Однак листом від 26.04.2019 р. вих. № 100.19-07/36271/2019-26 відповідачем було відмовлено у задоволенні вимог позивача, які були викладені у претензії від 21.03.2019 р. посилаючись на нібито на безпідставність останніх. З огляду на зазначене, не зважаючи на виконання позивачем в повному обсязі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24.09.2010 р. та виконання взятих на себе зобов`язань перед Відповідачем за кредитним договором № 431 від 03.08.2007 р., відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором та Договором іпотеки не виконано. Предмет іпотеки і досі перебуває під обтяженням. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною 1 статті 4 Закону обтяження нерухомого майна підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Таким чином, наявність заборони відчуження належного позивачу нерухомого майна, порушує право позивача на розпорядження належним йому майном, яке гарантоване ст. 319 ЦК України. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна заяваа підлягає задоволенню Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач від сплати судового ззбору звільняється, як особа яка має інвалідність ІІ групи. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для належного захисту своїх законних прав та інтересів, Позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката Гнатюк Т.В., із якою уклав Договір № 02-02/17 від 21.06.2017 р. Правова допомога, яка отримується позивачем від адвоката є оплачуваною. На час звернення до суду з даною позовною заявою позивач на підставі додаткової угоди№ 1 до договору № 02-02/17 про надання правової допомоги та довідки-розрахунку № 1, оплатив на користь адвоката витрати на правову допомогу в розмірі 20 000,00 грн., сума сплати підтверджена відповідною випискою (а.с.98), а тому понесені позивачем витрати суд присуджує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved