Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

позивачі звернулися в суд з позовом до територіальної громади м. Канева в особі Канівської міської ради, Житлово-будівельного кооперативу № 7 " Магніт" про визнання осіб спадкоємцями за законом та визнання права власності на нерухоме майно.Позов мотивують тим, що вони, являються єдиними спадкоємцями після смерті, [INFO], матері , [PERSON].Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]Однак у зв'язку з тим, що у спадкодавця [PERSON] був відсутній правовстановлюючий документ на квартиру та відсутня державна реєстрація права власності, вони змушені звернутись до суду, оскільки в нотаріальному порядку оформлення права власності є неможливим про що свідчить постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 вересня 2014 року. Просили визнати їх спадкоємцями за законом на спадщину , що складається з квартири [ADDRESS], що відкрилася після смерті їх матері [PERSON] та визнати за ними право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили його задоволити в повному обсязі. Представник відповідача Канівської міської ради - Леонова А.А. - позов визнала , не заперечувала проти його задоволення. Представник відповідача Житлово-будівельного кооперативу № 7 " Магніт" Горшар Т.К. - позов визнала , не заперечувала проти його задоволення судом. Заслухавши позивачів, представників відповідачів , дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 27.09.2011року. В довідці № 107 від 17.11.2014 року виданої головою Житлово-будівельного кооперативу № 7 " Магніт" Гошар Т.К.зазначено, що померла , [INFO] , [PERSON] являлась членом кооперативу ЖБК № 7 " Магніт" , отримала квартиру [ADDRESS] загальною площею 63,8 кв. м , повністю сплатила вартість квартири 27.02.1992році в сумі 11178,82 крб.( а.с.45). Позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлої [PERSON], що стверджується свідоцтвами про народження : [NUMBER] від 01.03.1984р. та [NUMBER] від 25.06.1977 р.( а.с.11,14). В установлений законом строк позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини , але постановою державного нотаріуса від 25.09.2014року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спавдщину за законом у зв"язку з відсутнсітю правовстановлюючих документів на спадкову квартиру( а.с.23-24). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 190 ЦК України встановлює, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Частина 5 ст. 1268 ЦК України встановлює порядок прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив його державної реєстрації (ст.ст.1268, 1269, 1299 ЦК). Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця права, отримати право на її проведення.Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Крім того, відповідно до п.6 ст.3 вищевказаного закону - будь-які правочини щодо нерухомості укладаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього закону. Таким чином, на даний час державна реєстрація права власності на нерухомість є обов'язковою умовою оборотоздатності такого майна, то є можливості особи, який вважає себе його власником, здійснювати будь-які угоди щодо майна, включаючи можливість зацікавлених осіб оформити спадщину. Якщо спадкодавець за життя не оформив право власності та/або не забезпечив його державну реєстрацію, це стає перешкодою для оформлення права на спадщину в загальному порядку. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 01 березня 2013 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було обговорено та взято до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування. У зв'язку із цим було зроблено витяг із зазначеного узагальнення. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, ВССУ вказав: При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На основі викладеного та

Outcome: approved