Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому, згідно уточнених позовних вимог, просили визнати умови Договору-купівлі продажу майнових прав на нерухоме майно від 04.12.2013 року, щодо вартості (ціни) майнових прав на квартиру (558 250 грн 00 коп), зокрема, в перерахунку на 1 км.в. (8 750 грн 00коп), яка є завищеною на 28 710 грн 00 коп - несправедливими; стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів надлишково сплачені кошти за Договором-купівлі продажу майнових прав на нерухоме майно від 04.12.2013 року в розмірі 9 570 грн 00 коп, 6 832 грн 64 коп інфляційних втрат, 5 183 грн 53 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами, а також 20 000 грн 00 коп моральної шкоди. Свої вимоги мотивували тим, що ціна в укладеному з відповідачами, як учасниками державної програми по будівництву доступного житла, Договорі купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно (квартиру [ADDRESS]) від 04.12.2013 року 1 км.в. (8 750 грн 00 коп) є більшою на 450 грн у порівнянні із звичайною ціною, за якою реалізовувалися квартири будь-якому пересічному громадянинові, що призвело до переплати на загальну суму 28 710 грн 00 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. У своїх запереченнях вказав, що ціна за 1 кв.м. у спірному будинку встановлювалась не відповідачем, а наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Правові підстави для зменшення розміру вартості квадратного метру на об'єкті у відповідача були відсутні. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. 21.10.2013р. [PERSON] уклала з Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" Договір № 392 про обслуговування коштів для будівництва (придбання) доступного житла. Предметом даного договору є домовленість сторін щодо обслуговування коштів з метою фінансування будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки та отримання у власність Об'єкта фінансування. Пунктом 2.1.1 Договору передбачено, що [PERSON] розуміючи значення своїх дій, гарантує, що цей договір укладається в інтересах всієї сім'ї, яка складається з: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до п. 2.2 Договору державна підтримка у розмірі 30 % вартості нормативної площі доступного житла надається виходячи з нормативної площі - не більше як 21 кв. метр загальної площі житла на одну особу та додатково на 10.5 кв. метра на сім'ю. Пунктом 2.4 Договору також передбачено, що об'єктом фінансування є квартира № 360 в житловому будинку [ADDRESS] Кількість кімнат - 2, загальна площа 63.33 кв.м., житлова 31,52 кв.м., вартість 1 кв.м. - 8 750 грн 00 коп. Загальна вартість об'єкту фінансування за цим Договором складає 554 137 грн 50 коп. Ще до укладання Договір № 392 про обслуговування коштів для будівництва (придбання) доступного житла, позивачі звернулися до відповідача та Іпотечного центру з приводу зменшення вартості 1 кв.м. до звичайної ціни 8 300 грн 00 коп, оскільки саме за такою ціною реалізовувались двокімнатні квартири в будинку по [ADDRESS] що підтверджується інформацією з офіційної веб-сторінки відповідача. Листом від 04.11.2013р. № 4641 Іпотечний центр стосовно зменшення ціни за 1 кв.м. запропонував звернутися до КП «Житлоінвестбуд - УКБ». Листом 31.10.2013р. КП «Житлоінвестбуд - УКБ» повідомило позивача [PERSON], що зважаючи на Закон України "Про ціни і ціноутворення" та наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 31.05.2012р. № 285 не має можливості та правових підстав для зменшення ціни за 1 кв.м. 2- кімнатної квартири на [ADDRESS] 04.12.2013р. між Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд - УКБ» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно. За умовами цього договору відповідач зобов'язався передати у власність позивачам, а позивачі зобов'язалися прийняти майнові права, що належать відповідачу, на квартиру [ADDRESS]. Позивачі набувають право власності на майнові права на квартиру, кожний в рівних частках, тобто по 1/3 частці кожний. Розділом 3 Договору передбачено, що відповідач зобов'язався передати відповідачам за Актом майнові права на квартир. Згідно додатку № 1 до Договору від 04.12.2013р. ринкова вартість 1 м.кв. у квартирі [ADDRESS] складає - 8 750 грн 00 коп. Згідно Акту № 434 прийому-передачі квартири від 16.05.2014р. відповідач передав, а позивачі у повному обсязі здійснили оплату та прийняли у рівних частинах квартиру [ADDRESS], вартістю 558 250 грн 00 коп. Зауважень прі підписанні Акту з боку позивачів надано не було. В обґрунтування своєї позиції позивачі посилаються на ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" де вказано, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Таке посилання на Закон суд сприймає критично, оскільки відповідно до п. 8.4 Договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 04.12.2013р. позивачі у присутності нотаріуса підтвердили, що в них відсутні обставини, які примусили їх укласти цей договір на невигідних стосовно себе умовах, а також те, що вони отримали від нотаріуса всі роз'яснення стосовно укладеного договору і ніяких зауважень, доповнень до цього договору не мають. Цей договір підписується сторонами добровільно, при здоровому розумі та ясній пам'яті, зміст статей законодавства. Які зазначені у договорі, їм відомі та зрозумілі. З п. 8.6 також вбачається, що позивачі заперечень та зауважень щодо кожної з умов договору не мають. Отже, позивачі укладаючи Договір добровільно погодилися із умовами договору щодо зальної вартості квартири та вартості 1 кв.м., повністю сплатили вартість квартири, а отже, не вважали їх несправедливими. Претензії до договору стосовно вартості 1 кв.м. виникли тільки майже через три роки. Згідно ст. 7 Закону України "Про ціни та ціноутворення" реалізація державної цінової політики, проведення економічного аналізу рівня та динаміки цін, розроблення та внесення пропозицій щодо формування та реалізації державної цінової політики здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну цінову політику. Ціна на 1 км.в. в будинку [ADDRESS] як об'єкті, що приймає участь у програмі доступного житла, була встановлена Додатком № 1 до протоколу від 06.03.2013р., що був уведений в дію Наказом № 85 від 07.03.2013р. Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що у відповідача не було правових підстав для зменшення розмірі вартості 1 кв.м. в будинку по [ADDRESS] Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання його сторонами. Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Якщо позивачів не задовольняла вартість житла, вони могли обрати інший об'єкт, яких згідно Додатку № 1 до протоколу від 06.03.2013р. в м. Києві налічувалося 8, з ціновим діапазоном від 7 950 грн за 1 кв.м. до 10 500 грн за кв.м. Невдоволення позивачів ціною придбаваного житла (тим більше після підписання договору, здійсненого добровільно і на власний розсуд, будучи повністю дієздатним) не може бути підставою для задоволення позову. Враховуючи, що суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання умов Договору-купівлі продажу майнових прав на нерухоме майно від 04.12.2013 року, щодо вартості (ціни) майнових прав на квартиру - несправедливими, суд відмовляє в задоволенні і інших позовних вимог оскільки останні є похідними. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed