Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

19 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 03 грудня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис за № 3314. Від шлюбу дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу, як зазначає позивачка, є те, що на момент реєстрації шлюбу відповідач відбував покарання у Південній виправній колонії №51 у м. Одесі, тобто, фактично, з часу реєстрації шлюб, вона не підтримує з ним шлюбні відносини. В липні 2016 року, після звільнення останнього з місць позбавлення волі, зв'язок між ними припинився з невідомих причин, тому вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки суперечить їх інтересам. Враховуючи, що сім'я фактично розпалась, примирення між сторонами неможливе, позивачка просить розірвати шлюб у судовому порядку. При цьому, зазначає, що при видачі свідоцтва про шлюб була допущена описка в написанні прізвищ подружжя, оскільки, згідно паспорту, дійсне прізвище відповідача «[PERSON]», але в свідоцтві про укладення шлюбу зазначено прізвище «[PERSON]», відповідно її прізвище також записано як «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надав заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила, у разі неявки відповідача в судове засідання, винести заочне рішення (а.с.14 ). Відповідач в судові засідання неодноразово не з'явився. Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 26.09.2017 року (а.с.12), [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS]. Судові повістки, відповідно до вимог абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, однак поверталися до суду з поміткою:"за закінченням терміну зберігання" (а.с. 16,18). [PERSON] причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність або заперечення проти позову суду не надав. Крім того, ним не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростовування доводів позивача. В силу ч.5 ст.74 ЦПК України, в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивач згоден. Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 03.12.2015 року (а.с.5), 03.12.2015 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис за № 3314. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, проживають окремо, втратили почуття поваги та кохання один до одного, позивачка примирення не бажає. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно й шлюб між ними варто розірвати. При цьому, суд керується вимогами ст. 24 СК України, яка регламентує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу відповідачка змінила своє прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". В поданій позовній заяві (а.с.2) позивачка просила відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», що узгоджується в нормою ст.113 СК України, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору в сумі 640 гривень згідно квитанції №0.0.844359757.1 (а.с.1) від 08.09.2017 року.

Outcome: approved