Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач 18.03.2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні ним, стягнення моральної шкоди, свої вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.10.2010 року вона є власником 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] який в цілому складається з: літ. "А" - саманний житловий будинок, загальною площею 141,9 кв.м., житловою площею 84,1 кв.м., літ. "Б" - гаражу, літ. "В" - гаражу, літ. "Г"-сараю, літ. "Ж"-сараю, літ."З"-сараю, літ. "К"-сараю, літ."Д"- вбиральні, літ. "Є"-вбиральні, літ. "І"-літньої кухні, №1-9 споруд, що розташовані на земельній ділянці площею 600 кв.м. Позивач посилаючись на те, що відповідач перешкоджає їй користуватися та володіти своєю частиною житлового будинку, а тому просить суд: вселити [PERSON] в будинок [ADDRESS], встановити порядок користування житловим приміщенням в домоволодінні [ADDRESS] закріпивши за нею право користування 1/8 частиною житлового будинку [ADDRESS] який в цілому складається з літ. "А" - саманний житловий будинок, загальною площею 141,9 кв.м., житловою площею 84,1 кв.м., літ. "Б" - гаражу, літ. "В" - гаражу, літ. "Г"-сараю, літ. "Ж"-сараю, літ."З"-сараю, літ. "К"-сараю, літ."Д"- вбиральні, літ. "Є"-вбиральні, літ. "І"-літньої кухні, №1-9 споруд, що розташовані на земельній ділянці площею 600 кв.м., зобов'язати відповідачку [PERSON] не чинити позивачці перешкод у користуванні виділеної їй 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] який в цілому складається з літ. "А" - саманний житловий будинок, загальною площею 141,9 кв.м., житловою площею 84,1 кв.м., літ. "Б" - гаражу, літ. "В" - гаражу, літ. "Г"-сараю, літ. "Ж"-сараю, літ."З"-сараю, літ. "К"-сараю, літ."Д"- вбиральні, літ. "Є"-вбиральні, літ. "І"-літньої кухні, №1-9 споруд, що розташовані на земельній ділянці площею 600 кв.м., а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх з підстав наведених в позові. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, причина неявки суду невідома. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши подану позовну заяву, надавши оцінку зібраним доказам, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.10.2010 року встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] який в цілому складається з літ. "А" - саманний житловий будинок, загальною площею 141,9 кв.м., житловою площею 84,1 кв.м., літ. "Б" - гаражу, літ. "В" - гаражу, літ. "Г"-сараю, літ. "Ж"-сараю, літ."З"-сараю, літ. "К"-сараю, літ."Д"- вбиральні, літ. "Є"-вбиральні, літ. "І"-літньої кухні, №1-9 споруд, що розташовані на земельній ділянці площею 600 кв.м.(а.с.6-8). Позивачка посилається на те, що [PERSON] створює перешкоди у користуванні [PERSON] своєї частки житлового будинку, що проявляється у тому, що позивачка не може провести інвентаризацію та реєстрацію належного їй майна. В підтвердження своїх стверджень посилається на висновок № 2225 від 06.09.2011 року, виданий КП "БТІ" (а.с.9), у відповідності до якої у зв'язку із ненаданням можливості для обстеження домоволодіння [ADDRESS] виконати замовлення на інвентаризацію не надається можливим. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. У сенсі розуміння ст.383 ЦК України , зокрема, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї. Судом звертається увага, що за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 ЦПК України . Відповідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Отже суд розцінює неспроможними по суті посилення позивача , щодо порушення її право власності, оскільки у встановленому законом порядку їй не набуто право власності на 1/8 частину будинку [ADDRESS] відсутнє свідоцтво про право власності на спірний будинок. Посилення [PERSON] , шо відповідач створює перешкоди у оформленні права власності на житловий будинок, вселення та користуванні нею своєю часткою житлового будинку, суд до уваги не приймає, оскільки у відповідності до статей 58, 59 ЦПК України позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які підтверджували факт наявності перешкод, викликане поведінкою [PERSON] з яких підстав суд вважав вимоги [PERSON] обґрунтованими. Що стосується позовних вимог про встановлення порядку користування житловим приміщенням в домоволодінні [ADDRESS] то суд приходить до наступного. Оскільки встановлення порядку користування житловим будинком потребує спеціальних знань, а в рішенні суду в разі задоволення вимог має бути зазначено площу, яка виділяється у користування співвласникам житлового будинку, то суд при вирішенні спорів призначає судову будівельно-технічну експертизу, висновок якої має суттєве значення для правильного вирішення спору. На виконання положень частини 4 статті 10 ЦПК України суд роз'яснив позивачу право заявити клопотання про призначення експертизи. В результаті реалізації процесуального права сторони ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2013 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, однак 31 березня 2014 року справу повернуто суду без дачі експертного висновку, оскільки позивач не вчинив жодних дій для внесення оплати та забезпечення доступу до об'єкту дослідження (а.с.66-68). Також позивачем не надано узгоджений між сторонами порядок користування житловим будинком, який би міг бути прийнятий до уваги, судом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, правові підстави для задоволення позову відсутні. При цьому ні [PERSON] ні [PERSON] не позбавлені процесуального права у разі необхідності знову звертатися до суду за вирішенням спору про встановлення порядку користування житловим будинком. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд, відмовляючи в задоволенні цивільного позову, також відмовляє позивачу у стягненні з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору.

Outcome: dismissed