Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Шлюб з відповідачем було розірвано 15.09.2006 року. На теперішній час вони з дитиною взяті на облік як внутрішньо переміщені особи та проживають разом в м. Покровськ Донецької області за адресою: [ADDRESS]. Відповідач як не приймав, так і не приймає участі у вихованні дитини, не виявляє щодо неї батьківської турботи, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, зовсім не приділяє йому увагу, не піклується про стан його здоров'я, не контролює процес його фізичного та духовного розвитку. Позивач вважає, що така позиція відповідача як батька шкодить інтересам дитини та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку. Оскільки вони з сином зареєстровані в м. Донецьк, вона має намір туди виїжджати разом із дитиною з метою відвідання дому та батьків [PERSON] та [PERSON]. Крім того, вона має намір тимчасово виїжджати з дитиною Крим та за кордон з метою забезпечення її здорового та фізичного розвитку. Вона бажає отримати дозвіл на виїзд дитини до досягнення нею повноліття в будь-які країни та дату виїзду, оскільки має лише намір в подальшому виїжджати за межі України. При цьому вона має можливість в будь-який час виїжджати з дитиною за кордон для лікування, оздоровлення, туризму або з іншою метою. На підставі наведеного, позивач просила надати їй дозвіл на переміщення через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, Криму та виїзд за кордон без згоди відповідача її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повнолітнього віку, а також дозволити їй без згоди з відповідачем оформити дитячий закордонний біометричний паспорт сину. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснивши, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 2001 по 2006р.р. від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Починаючи з 2008 року і по 29 березня 2016 року відповідач надав дозвіл на тимчаовий виїзд дитини за межі України, висилаючи його з АРК. В 2016 році при в'їзді із сином з м. Бердянська до м. Донецька на лінії розмежування їй повідомили, що дозвіл, виданий на окупованій території є недійсним, і потрібно, щоб батько дитини надав законний документ, виданий або українською або російською владою. На її прохання виїхати на територію України або РФ, відповідач категорично відмовився, тим самим вирішити це питання мирним шляхом не вдалося, у зв'язку з чим вона звернулась за вирішенням спору до суду. Надання дозволу на тимчасове переміщення через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей та виїзду за кордон неповнолітньої дитини в супроводі матері без згоди та супроводу батька їй необхідно для відвідування діда та баби дитини, які мешкають у м. Донецьку, а також для виїзду за кордон в майбутньому. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзив не подав. Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] пояснила, що питання щодо надання дозволу на переміщення через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей та виїзду за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька до досягнення дитиною повноліття розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 26 жовтня 2017 року у присутності [PERSON] У зв'язку з проживанням батька дитини [PERSON] в смт. Новий Світ Судацького району АРК, і відсутністю засобів зв'язку з ним, він не був повідомлений про дату та час проведення засідання. Зі слів [PERSON] відомо, що [PERSON] не приймає участі у житті дитини, ухиляється від виконання батьківських обов'язків з виховання сина; вищевказаний дозвіл їй необхідний для відвідування свого дому та батьків у м. Донецьку, оздоровлення сина, його морального та фізичного розвитку. На підставі наведеного, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради вважає за доцільне надати [PERSON] без згоди батька [PERSON] дозвіл на переміщення через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, Криму та виїзду за кордон дитини [PERSON], [INFO] строком на 2 роки. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 9 листопада 2001 року по 14 вересня 2006 року (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про народження, виданого Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального уравління юстиції у Донецькій області 18 серпня 2017 року, [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.10). Позивач разом із дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS], взяті на облік як внутрішньо переміщені особи в серпні 2017 року Управлінням соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області, фактичним місцем проживання яких є [ADDRESS], що підтверджується копіями довідок про взяття їх на облік внутрішньо переміщених осіб (а.с.8, 9). Відповідач зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області від 24.11.217р. № 05/261484 він вважає за доцільне надати позивачу без згоди батька дозвіл на переміщення через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, Криму та виїзду за кордон сина [PERSON], [INFO], стркоом на 2 роки. Згідно ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені. Статтею 33 Конституції України закріплено право кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У відповідності ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, підписану Українською РСР 21 лютого 1990 року, ратифіковану постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.2 ст. 154 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 155 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено положеннями Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України". Відповідно до положень ст. 1 Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 3857-XII ), громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. Порядок в'їзду до іноземної держави регулюється законодавством відповідної держави. Громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в'їзд в Україну. Згідно ст. 2 Закону № 3857-XII документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в'їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в'їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в'їзду в Україну можуть використовуватися інші документи. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України (Стаття 3 Закону № 3857-XII). Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 , зі змінами і доповненнями на час виникнення спірних правовідносин ( далі - Правила) передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Отже, у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду. Відповідно до ст.11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що з серпня 2017 року їх дочка [PERSON] та онук [PERSON] проживають в м. Покровську Донецької області, раніше проживали разом із ними в м. Донецьку. Цей переїзд пов'язаний з тим, щоб дитина могла відвідувати школу та отримати українську освіту. Батько дитини не дає передбачений законом дозвіл на переміщення дитини без його згоди, так як мешкає в Криму і виїжджати звідти не хоче. Рішення суду про надання дозволу на тимчасове переміщення дитини через лінію зіткнення потрібно для того, щоб їх дочка [PERSON] мала змогу разом із дитиною відвідувати їх, оскільки сім'я повинна спілкуватися та бути разом. Неповнолітній свідок [PERSON], [INFO], показав, що його батько [PERSON] мешкає в АРК. Він спілкувався з батьком в соціальній мережі "ВКонтакте" з приводу надання йому дозволу на виїзд через лінію розмежування та за кордон, але батько відмовив йому у наданні такого дозволу. Він би бажав виїжджати за кордон на відпочинок, а також відвідувати баба та діда, які живуть в м. Донецьку. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частина 1 ст.81 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів того, що існує реальна необхідність у вивозу неповнолітньої дитини [PERSON] за кордон або в окремі райони Луганської області, позивачем суду не надано. Також позивачем не зазначено, в яку конкретно країну вона просить дати дозвіл на виїзд дитини, на який час та з якою ціллю. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог в частині надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди та супроводу другого з батька за кордон та через лінію зіткнення в межах Луганської області позивачу необхідно відмовити. Згідно п. 1. Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152, в редакції постанови чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок), паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім'я якої він оформлений, за кордоном і дає такій особі право на виїзд з України і в'їзд в Україну. Кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон. Громадянин України, який через свої релігійні переконання відмовився від внесення інформації (у тому числі відцифрованих відбитків пальців рук) до безконтактного електронного носія, що імплантований до паспорту для виїзду за кордон, має право на отримання паспорта для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія (п.2. Порядку). Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років (п. 3. Порядку). Згідно п.9. Порядку до заяви-анкети вносяться такі відомості (персональні дані) про особу, на ім'я якої здійснюється оформлення паспорта для виїзду за кордон: відцифрований образ обличчя особи; унікальний номер запису в Реєстрі; прізвище, ім'я та по батькові; стать; дата народження; місце народження (держава, область, район/місто, селище/село); місце проживання із зазначенням адреси (найменування адміністративно-територіальної одиниці, вулиця, номер будинку, корпусу, квартири); серія, номер, дата видачі документа, на підставі якого оформлюється паспорт для виїзду за кордон; контактний телефон; дата заповнення заяви-анкети; відомості про відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук; підпис особи; відомості про законного представника особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку (прізвище, ім'я та по батькові, дата та місце народження); підпис керівника територіального органу або підрозділу ДМС, а в разі його відсутності - особи, яка виконує обов'язки керівника, або адміністратора центру надання адміністративних послуг, а в закордонній дипломатичній установі України - підпис консульської посадової особи; прізвище, підпис (із зазначенням дати) працівника територіального органу або підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов'язками покладено функції із здійснення передачі персональних даних фізичної особи, на ім'я якої оформлюються документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України, для їх перевірки, а в закордонній дипломатичній установі України - прізвище, підпис (із зазначенням дати) консульської посадової особи; номер оформленого паспорта для виїзду за кордон; прізвище, підпис (із зазначенням дати) працівника територіального органу або підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов'язками покладено функції з оформлення, видачі паспорта для виїзду за кордон (у тому числі отримання відцифрованих відбитків пальців рук), а в закордонній дипломатичній установі України - прізвище, підпис (із зазначенням дати) консульської посадової особи; підпис заявника із зазначенням дати отримання паспорта для виїзду за кордон. Пунктом 20. Порядку визначено, що оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється: 1) особі, яка досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі її особистої заяви-анкети; 2) особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачів, опікунів, піклувальників або інших представників. У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі України заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства. Для оформлення паспорта для виїзду за кордон особа подає:1) заяву-анкету; 2) паспорт громадянина України (для осіб, що досягли шістнадцятирічного віку та постійно проживають в Україні); 3) свідоцтво про народження (у разі оформлення вперше паспорта для виїзду за кордон особі, що не досягла шістнадцятирічного віку); 4) відповідні документи, що підтверджують здійснення встановлених законодавством платежів, або оригінал і копію документа про звільнення від таких платежів; 5) заяву про відмову від внесення інформації (у тому числі відцифрованих відбитків пальців рук) до безконтактного електронного носія, що імплантований до паспорта для виїзду за кордон (у разі потреби). У разі оформлення паспорта особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, таку заяву від її імені подають батьки (якщо батьки не перебувають у шлюбі, - той з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачі, опікуни, піклувальники або інші представники чи представники закладів, які виконують функції опікунів чи піклувальників над цією особою. Заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства; 6) у разі оформлення паспорта особі, що не досягла дванадцятирічного віку, або особі, яка не може пересуватись самостійно у зв'язку із тривалим розладом здоров'я, що підтверджується відповідною довідкою лікувального закладу, може бути подано дві кольорові фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра та одну фотокартку розміром 10х15 сантиметрів для внесення відцифрованого зображення особи шляхом сканування (п. 22 Порядку). У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон особі, що не досягла шістнадцятирічного віку та проживає з одним із батьків, заявник разом з документами, зазначеними у пункті 22 цього Порядку, також подає оригінал або засвідчену в установленому порядку копію одного з таких документів: 1) свідоцтва про смерть другого з батьків; 2) рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; 3) рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; 4) рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; 5) довідки про реєстрацію місця проживання дитини разом з одним із батьків, який подає заяву-анкету, або у разі оформлення паспорта у закордонній дипломатичній установі України - іншого документа, що підтверджує таку реєстрацію; 6) оригінал витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (п. 23. Порядку). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами шлюб припинено шляхом йог розірвання. Отже, у разі якщо батьки не перебувають у шлюбі, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа. А тому ніякої особистої згоди відповідача для оформлення закордонних паспортів неповнолітньому [PERSON] діючим законодавством не вимагається. Статтею 19 Конституції України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. За таких обставин в задоволенні позову в частині надання дозволу без згоди батька оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини за межі України необхідно відмовити. Відповідно до ст.313 ЦК України, ст.ст.150, 154, 155 СК України, ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231, п.5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57,

Outcome: partial