Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Представник по довіреності публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" Сафір Ф.О. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 20629 грн. 75 коп. Позов мотивував тим, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карток від 04.01.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 5052,97 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, станом на 13.08.2014 рік, виникла заборгованість у розмірі 20629 грн. 75 коп, яка складається з наступного: 5052,98 гривень - заборгованість за кредитом; 0,82 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 15575,95 гривень- залишок за несплаченим штрафом. У зв'язку з наведеним, просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість в сумі 20629 грн. 75 коп. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив суд при винесенні рішення застосувати строк позовної давності в частині стягнення штрафу, про що надав суду письмову заяву. Кредит в розмірі 5052,97 грн. визнав, погодився сплатити заборгованість. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До кредитних відносин застосовуються положення, що регулюють відносини позики. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк", 04.01.2013 році було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карток, відповідно до даної угоди відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 5052,97 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором від 04.01.2013 року, станом на 13.08.2014 року за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 20629 грн. 75 коп, яка складається з наступного: 5052,98 гривень - заборгованість за кредитом; 0,82 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 15575,95 гривень - залишок за несплаченим штрафом. Між тим, відповідно до норм Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідач [PERSON] просив суд застосувати строк позовної давності в частині стягнення штрафу. Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності в частині стягнення штрафу суд виходить з наступного. Статтею 256 ЦК України встановлено строк, який є позовною давністю, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, до вимог, в тому числі, про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Як вбачається з п.1.1.3 генеральної угоди дата кінцевого повернення боргу 31.07.2013 року. Позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного інтересу 05.09.2014 року. Суд вважає, що у частині вимог щодо стягнення залишку за несплаченим штрафом представник позивача звернувся за межами строків позовної давності, оскільки підстави для зупинення чи переривання перебігу позовної давності, а також поважні причини його пропуску - відсутні. Згідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України,- позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно до роз'яснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі",- встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, з урахуванням відсотків за користування кредитом, у стягненні з відповідача залишку за несплаченим щтрафом необхідно вімовити. Окрім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] в користь ПАТ КБ "Приватбанк" судові витрати, що складаються з 243.60 гривень судового збору, сплачені позивачем при подачі позову. На підставі наведеного,

Outcome: partial