Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], та земельну ділянку, площею 0, 10 га, яка знаходиться по [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, складеним 01.04.2003 року. Осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, немає. Спадщину позивач прийняв належним чином та оформив спадкові права на частину спадкового майна після смерті батька. Та при зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на вищевказане майно йому було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, хоча вважає, що будівельний паспорт на будівництво даного житлового будинку від 1998 року, технічний паспорт на нього, виписки з погосподарських книг та рішення сільської ради про виділення батьку земельної ділянки для будівництва житлового будинку свідчать про належність спадкодавцю як житлового будинку з господарськими будівлями, так і земельної ділянки. Тому він звернувся до суду з даним позовом, яким просить визнати за ним право власності на житловий будинок з відповідними господарськими спорудами та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, вказаних в ньому, пояснивши, що за життя батько позивача не встиг оформити завершення будівництва ним житлового будинку та отримати відповідні правовстановлюючі документи на нього, державного акту на земельну ділянку за життя батько також не отримував, за виготовленням технічної документації на отримання державного акту на право власності на земельну ділянку не звертався, однак вважають, що надані суду документи свідчать про набуття ним права власності на дане нерухоме майно. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, відповідно до якої відповідач позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. На підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України в прийнятті визнання відповідачем позову було відмовлено та продовжено судовий розгляд. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним в позові відмовити з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8) . За життя [PERSON] 01.04.2003 року склав заповіт, яким заповів своєму сину [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також все те, на що він матиме право за законом, копія якого надана суду (а.с. 9). Після смерті [PERSON] [PERSON], як його син, спадщину прийняв належним чином та оформив спадкові права на частину спадкового майна (а.с. 26 - 28). Інші спадкоємці, які претендують на спадкове майно, відсутні, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 48 - 82). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої на думку позивача входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що в цілому складається з: житлового будинку літ. "А", прибудови літ. "а", погребу літ. "П/а", ганку, сараю літ. "Б", вольєру літ. "б", убиральні, літнього душу літ "В", огорожі № 1, криниці № 3, вигрібної ями № 4, воріт № 5, хвіртки № 6, огорожі № 7, воріт № 8, воріт № 9, ? огорожі № 10, згідно технічного паспорту на даний будинок (а.с. 15 - 20). Згідно копії будівельного паспорту № 322 1998 року, [PERSON] було надано дозвіл на виконання будівельних робіт від 10.12.1998 року, складено проект забудови земельної ділянки та акт винесення в натурі границь земельної ділянки та розбивки будівель (а.с. 10 - 14). Згідно копії витягу з рішення 3 сесії 23 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради «Про розгляд заяв громадян» від 08.07.1998 року, було вирішено виділити [PERSON] земельну ділянку площею 0, 10 га по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку (а.с. 21). При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення позовних вимог суд враховує, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Вирішуючи питання про виникнення та наявність у спадкодавця [PERSON] на час відкриття спадщини права власності на житловий будинок суд враховує, що згідно п. 6.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, що діяло на час відкриття спадщини [INFO], набуття права власності на об'єкти нерухомого майна обумовлювалось отриманням свідоцтва про право власності, яке видавалось місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування на новозбудовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію. Та проведення робіт з прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством, згідно ст. 14 Закону України «Про основи містобудування», в ред. чинній на час відкриття спадщини, покладалось на виконавчі органи сільських, селищних, міських рад. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. Тобто на час відкриття спадщини обов'язковою умовою завершення будівництва та подальшої реєстрації права власності на нього було прийняття його до експлуатації. Та матеріалами справи встановлено і не заперечується позивачем, що житловий будинок з господарськими будівлями до експлуатації не приймався та за життя [PERSON] не реєструвався у сільській раді, оскільки поштова адреса даному будівництву була присвоєна лише 30.05.2014 року (а.с. 22), та згідно копії технічного паспорту на дане будівництво Акт державної технічної комісії про його прийняття до експлуатації відсутній (а.с. 16 - 17), крім цього, роком побудови житлового будинку в технічному паспорті зазначено 2004 рік, коли спадкодавець помер [INFO], що свідчить про те, що спадкодавець помер до завершення будівництва. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Тобто до складу спадщини в такому випадку входять не збудовані об'єкти нерухомості, а права та обов'язки спадкодавця як забудовника. Та позивач просить суд визнати за ним право власності саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, тому враховуючи, що згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи виключно в межах заявлених позивачем вимог, дана вимога задоволенню не підлягає в зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не набув права власності у встановленому законом порядку на вказаний позивачем житловий будинок з господарськими будівлями. Також, вирішуючи питання про виникнення та наявність у спадкодавця [PERSON] на час відкриття спадщини права власності на земельну ділянку, суд враховує, що згідно ст.ст. 22, 23 Земельного кодексу України, в ред. на час винесення рішення про виділення [PERSON] земельної ділянки, право власності на землю виникало лише після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчувалось державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Крім цього, відповідно до вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, в ред. на час відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку виникало після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчувалось державними актами. Тому в зв'язку з тим, що за життя [PERSON] документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, не отримував та за виготовленням державного акта до відповідних органів взагалі не звертався, відповідно його державна реєстрація також відсутня, отже за життя в нього не виникло право власності на вказану позивачем земельну ділянку, а отже позивач не може набути право власності на неї в порядку спадкування. Враховуючи вищезазначене, суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed