Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

У лютому 2015 року позивач публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі - ПАТ "Універсал Банк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" (далі - ВАТ "Універсал Банк"), правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та [PERSON] укладено кредитний договір №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит на придбання майна у сумі 130000,00 швейцарських франків на строк 22 роки з 17.07.2007 року до 10.05.2029 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 8,95% річних. 02.04.2009 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та [PERSON] було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору, якою сторони погодили зміну розміру плати за користування кредитом, а саме, сторони підтвердили правомірність встановлення ставки за користування кредитом з 15.07.2008 року на рівні 10,95% річних (п.2.1 додаткової угоди), а також вирішили змінити розмір плати за користування кредитом: з 02.04.2009 року по 09.03.2010 року включно ставка 7,25% річних, з 10.03.2010 року по 09.03.2015 року - 11,69% річних, а починаючи з 10.03.2015 року - 10,95% річних. [PERSON] одержав та використав кошти, отримані в кредит, у сумі 130000,00 швейцарських франків на цілі, передбачені кредитним договором. П.1.1. кредитного договору №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року передбачено обов'язок позичальника повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Однак боржник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує своєчасно та у повному обсязі щомісячні платежі у розмірі та порядку, визначеному договором. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року, між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та [PERSON] 17.07.2007 року було укладено договір поруки №001-2900/826-0002-Р/1, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язалася відповідати за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] зобов'язань, які виникають з кредитного договору №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.04.2014 року позов ПАТ "Універсал Банк" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року в розмірі 152101,60 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 12.12.2011 року (1 швейцарський франк = 8,6714 грн.) складає 1318933,81 грн., зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ "Універсал Банк" про визнання недійсним кредитного договору залишено без розгляду. Згадане рішення набрало законної сили. Даним рішенням було стягнуто з відповідачів за кредитним договором №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року тіло кредиту, нараховані включно до 25.07.2013 року відсотки та підвищені відсотки. Станом на день звернення ПАТ "Універсал Банк" з даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення суду від 09.04.2014 року не виконано. Станом на 05.02.2015 року загальна сума заборгованості [PERSON], [PERSON] за кредитним договором №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року по нарахованим відсоткам за період з 13.12.2011 року по 05.02.2015 року становить 46420,06 швейцарських франків, що еквівалентно 902066,23 грн., та складається з заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 43919,47 швейцарських франків, що еквівалентно 853473,10 грн., заборгованості по підвищених відсотках у розмірі 2500,59 швейцарських франків, що еквівалентно 48593,13 грн. Крім того, позивач у позовній заяві вказує, що, зважаючи на те, що кредитний договір №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року було укладено в іноземній валюті (швейцарських франках), та те, що курс швейцарського франка у гривні у порівнянні з днем подання позовної заяви про стягнення заборгованості значно зріс і становить 1943,27 грн. за 100 швейцарських франків, сума боргу стягнута з відповідачів рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.04.2014 року в розмірі 152101,60 швейцарських франків (за офіційним курсом НБУ станом на 12.12.2011 року складала 1318933,81 грн.), а станом на 05.02.2015 року за офіційним курсом НБУ (1943,27 грн. за 100 шв. франків) складає 2955741,87 грн. Таким чином, із моменту ухвалення рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09.04.2014 року курсова різниця складає 1636808,06 грн. (2955741,87 грн. - 1318933,81 грн.), що підлягає сплаті відповідачами. З цих підстав позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по нарахованих відсотках за кредитним договором №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року за період з 13.12.2011 року по 05.02.2015 року в сумі 46420,06 швейцарських франків, що еквівалентно 902066,23 грн. та суму боргу у вигляді курсової різниці за кредитним договором №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року у розмірі 1636808,06 грн., а також судовий збір у розмірі 3654,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов свого довірителя підтримала, просила суд його задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та [PERSON] укладено кредитний договір №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит на придбання майна у сумі 130000,00 швейцарських франків на строк 22 роки з 17.07.2007 року до 10.05.2029 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 8,95% річних (а.с.19-25). 02.04.2009 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та [PERSON] було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору, якою сторони погодили зміну розміру плати за користування кредитом, а саме, сторони підтвердили правомірність встановлення ставки за користування кредитом з 15.07.2008 року на рівні 10,95% річних (п.2.1 додаткової угоди), а також вирішили змінити розмір плати за користування кредитом: з 02.04.2009 року по 09.03.2010 року включно ставка 7,25% річних, з 10.03.2010 року по 09.03.2015 року - 11,69% річних, а починаючи з 10.03.2015 року - 10,95% річних (а.с.26-37). Судом встановлено, що [PERSON] одержав та використав кошти, отримані в кредит, у сумі 130000,00 швейцарських франків на цілі, передбачені кредитним договором. П.1.1. кредитного договору №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року передбачено обов'язок позичальника повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року, між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та [PERSON] 17.07.2007 року було укладено договір поруки №001-2900/826-0002-Р/1, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язалася відповідати за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] зобов'язань, які виникають з кредитного договору №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року (а.с.38-40). 02.04.2009 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та [PERSON] було укладено додаткову угоду №б/н до договору поруки №001-2900/756-0002-Р від 17.07.2007 року. Ст.554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.1.3, п.1.4. договору поруки від 17.07.2007 року №001-2900/826-0002-Р/1 поручитель [PERSON] у випадку невиконання боржником [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Отож суд вважає, що відповідач [PERSON] є солідарним боржником перед позивачем у зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує взяті на себе за кредитним договором №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустив заборгованість із сплати нарахованих відсотків та підвищених відсотків за кредитним договором №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року у розмірі 46420,06 швейцарських франків, що складається з заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 13.12.2011 року по 05.02.2015 року у розмірі 43919,47 швейцарських франків, заборгованості по підвищених відсотках за період з 13.12.2011 року по 05.02.2015 року у розмірі 2500,59 швейцарських франків. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено судом, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.04.2014 року позов ПАТ "Універсал Банк" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року в розмірі 152101,60 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 12.12.2011 року (1 швейцарський франк = 8,6714 грн.) складає 1318933,81 грн., зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ "Універсал Банк" про визнання недійсним кредитного договору залишено без розгляду (а.с.7-12). Згадане рішення набрало законної сили. Даним рішенням було стягнуто з відповідачів за кредитним договором №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року тіло кредиту, нараховані включно до 25.07.2013 року відсотки та підвищені відсотки. Проте станом на день звернення ПАТ "Універсал Банк" з даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення суду від 09.04.2014 року не виконано. Таким чином, факт укладання між ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON] кредитного договору №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року, отримання [PERSON] коштів за даним договором, укладення між ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON] договору поруки від 17.07.2007 року №001-2900/826-0002-Р/1 та факт порушення умов кредитного договору, що потягло за собою набуття ПАТ "Універсал Банк" права достроково вимагати повернення усієї суми кредиту та нарахованих відсотків, підтверджується рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.04.2014 року у справі №2/756/8/14, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. З матеріалів справи вбачається, що станом на 05.02.2015 року загальна сума заборгованості [PERSON], [PERSON] за кредитним договором №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року по нарахованим відсоткам за період з 13.12.2011 року по 05.02.2015 року становить 46420,06 швейцарських франків, що еквівалентно 902066,23 грн., та складається з заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 43919,47 швейцарських франків, що еквівалентно 853473,10 грн., заборгованості по підвищених відсотках у розмірі 2500,59 швейцарських франків, що еквівалентно 48593,13 грн. Ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За приписами ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником відповідачів було заявлено в суді до ухвалення судового рішення про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог ст.267 ЦК України. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Однак, відповідачами та їх представником не надано жодного доказу на підтвердження того, що ПАТ "Універсал Банк" пропущено строк для звернення до суду з позовом. Згідно з вимогами ч.ч.2,3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З вищевикладеного випливає можливість подовження строку позовної давності шляхом пред'явлення лише частини вимоги, якщо за характером відповідного зобов'язання припускається можливість виокремлення такої частини. Частиною вимоги у будь-якому випадку є вимога про відшкодування збитків, сплата трьох відсотків річних за грошовим зобов'язанням (ст.625 ЦК України), а також сплата неустойки (штрафу, пені), якщо вони передбачені законом або договором. Враховуючи те, що рішення Оболонського районного суду м. Києва про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотках було ухвалено лише 09.04.2014 року, то строк позовної давності щодо пред'явлення позову про стягнення донарахованих відсотків за період з 13.12.2011 року по 05.02.2015 року перервався та розпочався заново з 09.04.2014 року. Таким чином, твердження представника відповідачів про те, що позивач пропустив строк для звернення до суду з позовом, є необґрунтованим та безпідставним, оскільки позов про стягнення заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року подано до суду ПАТ "Універсал Банк" 12.02.2015 року, тобто в межах строку, встановленого ст.257 ЦК України, а тому суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк для звернення до суду з даним позовом. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитним договором №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року за період з 13.12.2011 року по 05.02.2015 року у сумі 46420,06 швейцарських франків, що еквівалентно 902066, 23 грн. Щодо стягнення солідарно з відповідачів суми боргу у вигляді курсової різниці за кредитним договором №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року у розмірі 1636808,06 грн., то суд вважає, що така вимог не підлягає задоволенню з наступних підстав. Перелік захисту цивільних прав та інтересів визначений ч.2 ст.16 ЦК України не включає в себе права стягнення курсової різниці, також таке стягнення не передбачено договором кредиту або поруки. П.8.5 кредитного договору №001-2900/756-0002 від 17.07.2007 року, відповідно до якого позичальник розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті та йому повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти, не містить зобов'язання по сплаті курсової різниці. Окрім цього, суд звертає увагу позивача на те, що курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися, як збільшуватись, так і зменшуватись, однак ця обставина не дає стороні у зобов'язанні прав пред'явлення вимоги без належно оформленого зобов'язання щодо цього сторін. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 648,59 грн., а з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 648,58 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 256, 257, 261, 264, 267, 526, 530, 533, 536, 553, 554, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: partial