Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19 червня 2013 року між ПАТ "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") та [PERSON] укладено кредитний договір №001-09496-190613, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачеві кредит у сумі 15000,00 грн на строк 36 місяців з 19 червня 2013 року до 19 червня 2016 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 9,99% річних, комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 3,49% щомісячно. Погашення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається зі заяви позичальника, Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк" і Тарифів банку. П. 3. кредитного договору від 19 червня 2013 року №001-09496-190613 передбачено обов'язок позичальника щомісячно у термін до 19-го числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитом у сумі 1008,00 грн шляхом зарахування грошових коштів на рахунок №290990088856134. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує щомісячно платежі у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 21 липня 2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] складає 22179,35 грн, в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 14638,66 грн; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 1258,69 грн, заборгованість зі сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 6282,00 грн. З цих підстав ПАТ "Дельта Банк" просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 19 червня 2013 року №001-09496-190613 у сумі 22179,35 грн, а також судовий збір у сумі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №001-09496-190613, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 15000,00 грн на строк 36 місяців з 19 червня 2013 року до 19 червня 2016 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 9,99% річних, комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 3,49% щомісячно. Погашення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається зі заяви позичальника, Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк" і Тарифів банку (а. с. 3-4). Кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані позичальнику, які він використав для споживчих потреб. П. 3. кредитного договору від 19 червня 2013 року №001-09496-190613 передбачено обов'язок позичальника щомісячно у термін до 19-го числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитом у сумі 1008,00 грн шляхом зарахування грошових коштів на рахунок №290990088856134. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Однак [PERSON] неналежним чином виконував взяті на себе за кредитним договором від 19 червня 2013 року №001-09496-190613 зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, допустив заборгованість зі сплати кредиту, процентів за користування ним та комісії за обслуговування кредитної заборгованості. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред'явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред'явлення до нього позову. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] прострочив сплату частини кредиту та процентів більш ніж на місяць, що надає право кредитодавцю вимагати у відповідача дострокове повернення кредиту, процентів за його користування та комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 19 червня 2013 року №001-09496-190613 шляхом звернення до суду з позовом до позичальника, що відповідає нормі ст. 1050 ЦК України. За положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором від 19 червня 2013 року №001-09496-190613 у сумі 22179,35 грн, в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 14638,66 грн; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 1258,69 грн, заборгованість зі сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 6282,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 610, 612, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved