Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися із позовом до [PERSON], треті особи Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON], про встановлення факту, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визначення частки у спільному майні подружжя, визнання права власності в порядку спадкування за законом та за заповітом. В обгрунтування своїх вимог вказали, що раніше домоволодіння [ADDRESS] Царичанського району Дніпропетровської області на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Царичанською державною нотаріальною конторою 27 серпня 1968 року за реєстровим № 938, належало [PERSON] Право власності на домоволодіння зареєстровано в ОКП "Царичанське БТІ" в книзі № 9 за № 1154. З 25 жовтня 1950 року [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на "[PERSON]". Спірне домоволодіння [ADDRESS] Царичанського району Дніпропетровської області було придбано в період шлюбу, то в силу ст. ст. 22, 28 СК України майно придбане подружжям у період шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Кожний із подружжя має рівні права володіти, користуватися і розпоряджатися цим майном і частки їх рівні. Статтею 125 СК УРСР 1926 року зазначено, що майно нажите подружжям спільною працею в період шлюбу вважається нажитим обома членами подружжя на засадах спільної власності в рівних частках. Інше ж майно складає окрему власність кожного з них. Праця жінки над провадженням хатнього господарства або піклуванням про дітей прирівнюються щодо прав на майно до праці чоловіка над видобуванням засобів для життя. На підставі викладеного, вважають, що [PERSON] має належати 1/2 частина спірного домоволодіння. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Царичанською ДНК 10 березня 1977 року за реєстровим № 259, відповідно до якого 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] Царичанського району Дніпропетровської області заповіла [PERSON]. [PERSON] є рідним сином [PERSON] та [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року [PERSON] прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в її управління та володіння, оскільки на період смерті [PERSON] він постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Але оформити право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] своєчасно не встиг. В документах [PERSON] помилково її ім'я вказано по різному. Так, в свідоцтві про шлюб [PERSON] її ім'я зазначено як "[PERSON]". В свідоцтві про народження [PERSON] її ім'я записано як "[PERSON]". В заповіті її ім'я зазначено як "[PERSON]", а в свідоцтві про її смерть як "[PERSON]". Вказана помилка виникла у зв'язку з невірним написанням і перекладом імені "[PERSON]" з російської мови на українську і навпаки. 19.03.1983 року [PERSON] уклав зареєстрований шлюб з [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер. Заповіту не складав. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року є позивачі, як діти спадкодавця, та його дружина [PERSON] Протягом тривалого часу [PERSON] перебуває на лікуванні у психоневрологічних інтернатах і з 28.12.2011 року перебуває на лікуванні у КЗ "Вищетарасівський психоневрологічний інтернат" ДОР". [PERSON] після смерті чоловіка спадщину не прийняла та не претендує на неї. Відповідно до вимог ст. ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року позивачі зазначають, що фактично вони прийняли спадщину шляхом вступу в її управління, володіння та користування. [PERSON] був зареєстрований і мешкав на момент смерті разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] прийняв частину спадкового майна, а саме золоті сережки та золоту обручку. Крім того, [PERSON] постійно мешкав та був зареєстрований в спадковому будинку з 1998 року. Він постійно опікувався спадковим майном. Робив необхідні ремонтні роботи, доглядав сад та огород. Зазначають, що факт постійного мешкання [PERSON] в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровської області, підтверджується і тим, що 10.06.2004 року [PERSON] у зв'язку із досягненням 16 років отримав паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію саме в будинку за вищевказаною адресою. Спадкоємець, який прийняв частину спадкового майна, вважається таким, що прийняв спадщину в цілому. [PERSON] повинна була належати тільки 1/2 частина домоволодіння. [INFO] року [PERSON] помер. За життя ним було складено заповіт, посвідчений Царичанською ДНК 25.01.2005 року за реєстровим № 126, відповідно до якого спадкоємцем після його смерті є [PERSON] Фактично до червня 2011 року [PERSON] та [PERSON] проживали у спірному домоволодінні. Вказують, що тільки в червні 2011 року [PERSON] самоуправно замінив замки на вхідних дверях будинку та хвіртці та став перешкоджати їм у користуванні спадковим майном. 04 червня 2011 року Четвертою Дніпропетровською ДНК за реєстровим номером 1-272 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого [PERSON] у власність перейшло домоволодіння [ADDRESS] Царичанського району Дніпропетровської області. Вважають, що при оформленні свідоцтва про право на спадщину [PERSON] навмисно ввів в оману нотаріальну контору щодо права власності на спірний будинок. До липня 2011 року їхнє право на частину домоволодіння [ADDRESS] Царичанського району Дніпропетровської області ніхто не оспорював і тільки наприкінці липня 2011 року їм стало відомо, що [PERSON] оформив право на спадщину на все домоволодіння. Прохають: - встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] є онуком [PERSON], померлої [INFO] року; - встановити факт належності заповіту, посвідченого 10 березня 1977 року державним нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори за реєстровим № 259, [PERSON], померлій [INFO] року; - визнати частково на 1/2 частину недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 04 червня 2011 року Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-272, відповідно до якого [PERSON] у власність перейшло домоволодіння [ADDRESS] Царичанського району Дніпропетровської області; - встановити той факт, що [PERSON] у спільному майні подружжя належала 1/2 частина домоволодіння [ADDRESS] Царичанського району Дніпропетровської області; - встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], померлої [INFO] року; - встановити факт прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON], померлого [INFO] - визнати за [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], та [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], право власності на 1/4 частину за кожним на домоволодіння [ADDRESS] Царичанського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом та за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року та [PERSON], померлої [INFO] року. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги та вимоги [PERSON], як його представник, підтримав в повному обсязі, прохає їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином був сповіщений про день, час та місце розгляду справи в суді. Відповідач [PERSON] та його представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечують проти їх задоволення. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Представник третьої особи - Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надіслали заяву з проханням розглядати дану справу без участі їх представника, винести рішення згідно чинного законодавства. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, заперечує проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача [PERSON] - [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника - [PERSON], вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 16.11.2011 року) (том1 а.с.12). [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Царичанською державною нотаріальною конторою 27.08.1968 року за реєстровим № 938, зареєстрованого в ОКП «Царичанське бюро технічної інвентаризації» в книзі 9 номер запису 1154, реєстраційний номер 33709103 (том1 а.с.32), був власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровської області. За життя [PERSON] було складено заповіт, посвідчений Царичанською ДНК 25.01.2005 року за реєстровим № 126, відповідно до якого за волею спадкодавця спадкоємцем після його смерті є [PERSON].(відповідач в справі). 04 червня 2011 року Четвертою Дніпропетровською ДНК за реєстровим номером 1-272 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого [PERSON] у власність перейшло домоволодіння [ADDRESS] Царичанського району Дніпропетровської області (том 1 а.с.32). Судом встановлено, що 25.10.1950 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]» (том1 а.с.211). Домоволодіння [ADDRESS] Царичанського району Дніпропетровської області було придбано [PERSON] в період шлюбу. Згідно вимог ст. ст. 22, 28 СК України в редакції 1969 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожний із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження. Подружжя користується рівними правами на майно. На підставі викладеного, суд вважає, що [PERSON] належить ? частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровської області. 10.03.1977 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Царичанською ДНК за реєстром № 259, згідно якого заповіла своєму синові - [PERSON] ? частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровської області (том 1 а.с.13). [PERSON] є рідним сином [PERSON].(копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане 28.08.1953 року). [INFO] року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане [INFO] року) (том2 а.с.5). Відповідно до вимог ст. ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року [PERSON] прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в її управління та володіння, оскільки на період смерті [PERSON] він постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією домової книги (том1 а.с.52-61). Оформити право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] своєчасно не встиг. 19.03.1983 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть [NUMBER], видане 13.11.2001 року) (том1 а.с.11). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачі, як діти спадкодавця, що підтверджується їх свідоцтвами про народження (том1 а.с.6,7). Його дружина - [PERSON] спадщину після смерті чоловіка не прийняла і не претендує на неї. Позивачі фактично прийняли спадщину шляхом вступу в її управління, володіння та користування. [PERSON] був зареєстрований і мешкав на момент смерті батька разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] прийняв частину спадкового майна, а саме золоті сережки та золоту обручку бабусі [PERSON] Крім того, [PERSON] постійно мешкав та був зареєстрований в спадковому будинку з 1998 року. Він постійно опікувався спадковим майном. Робив необхідні ремонтні роботи, доглядав сад та огород. Факт постійного мешкання [PERSON] в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровської області, підтверджується і тим, що 10.06.2004 року [PERSON] у зв'язку із досягненням 16 років отримав паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію саме в будинку за вищевказаною адресою (том1 а.с.9). Згідно вимог ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. .... Онуки і правнуки є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Таким чином, суд вважає, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровської області, після померлого [INFO] року батька [PERSON], яку він успадкував за заповітом після смерті своєї матері, воля якої була заповісти її майно сину [PERSON], а тому слід визнати частково на 1/2 частину недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] 04 червня 2011 року Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-272. В документах [PERSON] помилково її ім'я вказано по різному. Так, в свідоцтві про шлюб [PERSON] її ім'я зазначено як "[PERSON]". В свідоцтві про народження [PERSON] її ім'я записано як "[PERSON]". В заповіті її ім'я зазначено як "[PERSON]", а в свідоцтві про її смерть як "[PERSON]". Вказана помилка виникла у зв'язку з невірним написанням і перекладом імені "[PERSON]" з російської мови на українську і навпаки. Тому у суду не викликає сумніву той факт, що [PERSON] та [PERSON] є онуками [PERSON], померлої [INFO] року, та факт належності заповіту, посвідченого 10 березня 1977 року державним нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори за реєстровим № 259, [PERSON], померлій [INFO] року. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір залишити за позивачами. На підставі викладеного,

Outcome: approved