Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № 500911929 від 31.07.2013р. в розмірі 38392,95 грн., з яких: 21786,90 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 11106,05 грн. - заборгованість по процентам та комісією, 5500 грн. - пеня, штраф, неустойка. При цьому посилається на те, між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 500911929 від 31.07.2013р. на суму 23474,01 грн. 30.09.2014 між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до TOB «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500911929 від 31.07.2013р. 10.10.2016 між TOB "Дата [PERSON]" та TOB «ФК "ЄАПБ» укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого, TOB "Дата [PERSON]" відступило TOB "ФК "ЄАПБ" належне йому право вимоги до відповідача, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить TOB "Дата [PERSON]", а TOB "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до Додатку № 1-1 до договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року TOB «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 38392,95 грн., з яких: 21786,90 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 11106,05 грн. - заборгованість по процентам та комісією, 5500, 00 грн. - пеня, штраф, неустойка. Позивач просить стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп. 9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. З огляду на вищевикладене, розгляд цієї справи проведено за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. 30.01.2018 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач вказав, що має скрутне становище з робою, тому не розрахував можливості щодо погашення кредиту вчасно. Відповідач звертає увагу на те, що в копіях документів, наданих позивачем, містяться розбіжності, зокрема у додатку № 1 до кредитного договору вказана дата надання кредиту 01.08.2013 року, а розрахунок заборгованості починається з 31.07.2013 року, сам кредитний договір містить численні прочерки, зокрема що стосується комісій, штрафних санкцій, пені. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відсотків та пені не повний та не зрозумілий, оскільки не вказано, яким чином нараховані такі суми та а який період. Також, відповідач вказує на відсутність у справі оригіналів документів, які підтверджують позовні вимоги та зазначає, що копії таких документів не можуть вважатися належними доказами. Також, позивач просить застосувати наслідки спливу скороченої позовної давності тривалістю 1 рік до вимоги про стягнення пені. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. У відповідності до\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" та [PERSON] був укладений Кредитний договір №500911929, відповідно до умов якого, позичальник [PERSON] отримав кредит в сумі 23474,01 грн. строком на 60 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99 %. Згідно умов Кредитного договору, заборгованість погашається щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах визначених цим договором та відповідно до графіку платежів. Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок позичальника. Пунктом 2.8 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплатити комісійну винагороду, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та строки, встановлені цим договором. (а.с. 4-7).\~\~ Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.\~610,\~611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема\~\~\~\~сплата неустойки. Відповідно до\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.3 Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 Цивільного кодексу України\~кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). Частиною третьою\~ст. 512 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кредитор у зобов'язанні не може бути змінений, якщо не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до\~ст. 513 Цивільного кодексу України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановленому законом. Як убачається з матеріалів справи, 30.09.2014 року між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено договір факторингу про відступлення прав вимоги, за умовами договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договором та договороми забезпечення та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором, відповідно до якого до якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500911929 від 31.07.2013р. (а.с. 13-15). 10.10.2016 року між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення прав вимоги №2016-1ДМГ/ЄАПБ, за умовами договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договором та договорами забезпечення та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (а.с 16-20). Відповідно до\~ст. 514 Цивільного кодексу України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст. 516 Цивільного кодексу України\~заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За вказаним договором право вимоги переходить до нового кредитора після підписання сторонами Акту прийому - передачі Реєстру прав вимоги згідно додатку №5, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по Кредитним договором, на умовах передбаченими основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій неустойки що передбачені умовами основних договорів. (п.2.1 Договору відступлення прав вимоги). Відповідно до Додатку № 1-1 до договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року TOB «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 38392,95 грн., з яких: 21786,90 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 11106,05 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 5500,00 грн. - пеня, штраф, неустойка (а.с. 20). Відповідно до ч. 2\~ст. 516 Цивільного кодексу України\~якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 1\~ст. 517 Цивільного кодексу України\~визначено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч.2 вказаної статті боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. 19.10.2016 року (вих. №001478137-1) ТОВ «Дата [PERSON]» направлено на адресу боржника [PERSON] (м. Житомир, пров. Альбрехта, 3) повідомлення про відступлення права вимоги по Кредитному договору №500911929 від 31.07.2013 року, укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». (а.с. 11) 24.10.2016 року (вих. №001478137-1) [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» направило на адресу [PERSON] (м. Житомир, пров. Альбрехта, 3) повідомлення про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору №500911929 від 31.07.2013 року та включення персональних даних [PERSON], до бази персональних даних (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, якою встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Аналізуючи зібрані у справі докази, у їх сукупності, зважаючи на часткове визнання позову відповідачем, суд вважає доведеним, що відповідачем [PERSON]\~ порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором №500911929 від 31.07.2013 року, що становить 21786,90 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 6570,55 грн. заборгованість за відсотками та 4535,50 грн. заборговансть за комісією, що підтверджується наданими позивачем розрахунками, які долучено до матеріалів справи (а.с. 10). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, що встановлено\~ п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500911929 від 31.07.2013 року вбачається, що за період з 01.11.2013 року по 10.10.2016 року нараховано пеню у розмірі 5958,77 грн. Позивач у відзиві просить застосувати наслідки спливу скороченої позовної давності тривалістю 1 рік до вимоги про стягнення пені. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до\~статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За частинами першою, пятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500911929 від 31.07.2013 року, позивачем нараховано штраф за прострочку платежів за період з 01.09.2013 року по 10.10.2016 року у сумі 5958,77 грн., а з позовом позивач звернувся до суду 21.09.2017 року. Тому, зважаючи, що ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимоги про стягнення неустойки, в даному випадку штрафу, встановлюватися спеціальна позовна давність в один рік, суд вбачає підстави для відмови у задоволенні позову у частині вимог про стягнення штрафу за прострочку платежів за період з 01.09.2013 року по 01.09.2016 року у звязку з спливом позовної давності, про що зазначено відповідачем у відзиві, та вбачає підстави для задоволення вимоги про стягнення штрафу, який був нарахований у межах строку позовної давності, та у відповідності та в межах наданого розрахунку позивачем, як на підставу своїх доказів, тобто у період з 01.10.1016 року по 10.10.2016 року у сумі 1000,00 грн. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Отже, норми ЦПК України не передбачають обовязкового подання до суду оригіналів письмових доказів, тому суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що копії документів не можуть вважатися належними доказами. Відповідно до ч. 5,6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.\~\~Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стянення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1412,48 грн. На підставі ст. ст. 3, 6, 11, 253, 256, 257, 261, 267, 525, 526, 530, 549, 553, 550, 610, 623, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1054, Цивільного кодексу України,

Outcome: partial