Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк "Надра" (далі ПАТ „КБ „Надра"), в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О., звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором кредиту у розмірі 11301,23 доларів США та 24848,39грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 30.07.2008 року між позивачем та відповідачем по справі - [PERSON] був укладений Кредитний договір №320/П/60/2008-840, згідно п. 1.1. якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 17249,57 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15,25% річних. 23.05.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №320/П/60/2008-840 від 30.07.2008 року. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору, у зв'язку із чим станом на 09.02.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 11301,23 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 9858,11 доларів США, що за курсом НБУ на день розрахунку складає 246020,95грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1443,12 доларів США, що за курсом НБУ на день розрахунку складає 36014,79грн., а також пеня за прострочення строків виконання зобов'язань у розмірі - 12123,72 грн. та штраф за порушення умов договору - 12724,67грн., стягнення яких є предмет позовних вимог. Представник позивача в судове засідання, призначене на 09.03.2016р. не з'явився, приймав участь в судових засіданнях, призначених на попередні дати та подавав докази на підтвердження позовних вимог, у тому числі й за клопотаннями сторони відповідача. Позовна заява містить заяву про розгляд справи без участі представника позивача, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] та її уповноважений представник в судові засідання, призначені на 04.02.2016р. та 09.03.2016р. не з'явилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, 04.02.2016р. відповідач направила на адресу суду телеграму про відкладення розгляду справи, проте доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання не подала, в судових засідання, призначених на попередні дати відповідач та її представник приймали участь, заявляли клопотання, які були розглянуті судом, проте заперечення по суті позовних вимог не подали. Як убачається з матеріалів справи, на виконання вимог Закону України „Про акціонерні товариства" № 514-VI від 17.09.2008 року Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра». Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» є правонаступником усіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» Акціонерного комерційного банку „Форум"(а.с.30). Відповідно до положення статті 55 Закону України „Про Національний банк України", головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України. На підставі Постанови Правління Національного банку України № 83 від 05.02.2015 року „Про віднесення Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Надра" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 26 від 05.02.2015 року „Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ „Комерційний банк „Надра" та розпочато з 06.02.2015 року процедуру виведення ПАТ „Комерційний банк" „Надра" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 06.02.2015 року по 05.05.2015 року включно, та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ „Комерційний банк" „Надра" Стрюкову Ірину Олександрівну. (а.с.32-34) Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 4 ст. 1 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність", банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Принцип забезпеченості кредиту передбачає наявність у банку права для захисту своїх інтересів, недопущення збитків від неповернення боргу через неплатоспроможність позичальника. Принципи повернення, строковості та платності означають, що кредит має бути повернений позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк із відповідною платою за його користування. Цільовий характер використання передбачає вкладення позичкових коштів із конкретною метою, визначеною кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний крім повернення позикодавцеві позики, сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 30.07.2008 року між ВАТ КБ „Надра", правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра»", та відповідачем [PERSON] був укладений Договір „Автопакет" №320/П/60/2008-840, відповідно до умов якого банк надає відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 17249,57 доларів США, зі сплатою 15,25% річних за користування кредитом, на строк до 29.07.2014 року (а.с. 7-11). Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 5 зазначеного Договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього Договору, за кожен випадок. Позивачем виконано умови Кредитного договору №320/П/60/2008-840 від 30.07.2008 року та надано відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 17249,57 доларів США, що підтверджується Випискою по рахункам за Кредитним договором № 320/П/60/2008-840 від 30.07.2008 року (а.с. 87-235) та не оспорюється стороною відповідача. 23.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством „Комерційний банк „Надра" та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору „Автопакет" №320/П/60/2008-840 від 30.07.2008 року, відповідно до якого сторони узгодили подовження строку повернення кредитних коштів за Кредитним договором №320/П/60/2008-840 від 30.07.2008 року - до 29.07.2016 року та виклали графік погашення кредиту в новій редакції (а.с. 12-23). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Нормами ст. 525 ЦК України встановлена неприпустимість односторонньої відмови від зобов'язання або одностороння зміна його умов. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. З огляду на викладене, в розрізі даного спору вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Кредитним договором та Додатковою угодою до нього та, у зв'язку із неналежним виконанням боржником умов Договору «Автопакет» №320/П/60/2008-840 від 30.07.2008 року із змінами, внесеними Додатковою угодою № 1 від 23.05.2013 року, у позивача виникло право вимоги на дострокове стягнення з відповідача заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також передбачених договором санкцій. Як убачається з матеріалів справи, відповідачем [PERSON] порушено умови Договору «Автопакет» № 320/П/60/2008-840 від 30.07.2008 року із змінами, внесеними Додатковою угодою №1 від 23.05.2013 року, в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та встановленої неустойки, у зв'язку з чим станом на 09.02.2015 року сума заборгованості відповідача перед Банком позивача становить 11301,23 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена) 9858,11 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом (у тому числі прострочена) - 1443,12 доларів США, а також пеня за прострочення сплати кредиту - 12123,72грн. та штраф за порушення умов договору - 12724,67грн., що підтверджено наявними в матеріалах справи розрахунками, а також даними, що містить Виписка по рахункам за Кредитним договором № 320/П/60/2008-840 від 30.07.2008 року (а.с.69-71, 87-235). Як убачається з позовної заяви, позивач просить стягнути заборгованість по тілу кредиту та процентам в іноземній валюті - доларах США, а по пені та штрафу - в національній валюті України - гривні. Згідно умов кредитного договору валютою кредитування був долар США. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 24.09.2014р. у справі №6-145цс14, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Враховуючи викладене, а також те, що кредит був правомірно наданий в іноземній валюті - доларах США, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: банківської ліцензії, дозволу та додатку до нього (а.с.27-29), суд убачає передбачені законом підстави для стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентам в іноземній валюті - доларах США. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк "Надра" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, а саме підлягає стягненню з відповідача [PERSON] прострочена заборгованість за Кредитним договором №320/П/60/2008-840 від 30.07.2008 року на загальну суму 11301,23 доларів США (заборгованість за кредитом 9858,11 доларів США та заборгованість по процентам за користування кредитом - 1443,12 доларів США) та 24848,39грн. (пеня за прострочення сплати кредиту - 12123,72грн. та штраф за порушення умов договору - 12724,67грн.). Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3068,84грн., від сплати якого на час звернення з позовом до суду позивач був звільнений відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі наведеного, ст. 509, 525, 526, 530, 533, 536, 546, 598, 610-612, 625, 629, 631, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved