Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Представник позивача - адвокат Гузєв І.Г. звернувся в суд в інтересах позивача [PERSON] з позовом до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі ПРАТ "ІНГЗК") про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період часу з 30.10.2003р. по 01.04.2008р. [PERSON] працював водієм автомобілів всіх марок, зайнятий повний робочий день на вивезені гірничої маси з кар`єра, цеху технологічного автотранспорту ВАТ «ІнГЗК», правонаступником якого є відповідач. З 01.04.2008 року по 03.07.2018 року працював водієм автотранспортних засобів зайнятий повний робочий день на вивезені гірничої маси з кар`єра, цеху технологічного автотранспорту ПАТ «ІНГЗК». Під час роботи позивач підпадав під дію загальної вібрації та виробничого пилу, показники котрих перевищували нормативні, через недосконалість робочого місця. Загальний стаж роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, складає 14 років 8 місяців. У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, позивач отримав хронічні професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації, церебрально-периферичний ангіодистонічний синдром у сполученні з полісегментарною радикулонейропатією поперековокрижовою L4-L5-S1 та шийною С5-С7, білатерально, з вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим та м`язово-тонічним синдромами, порушенням акту ходи, часто-рецидивуючий перебіг, з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу ПФ другого ступеня, з гіпотрофією м`язів плечового поясу, остеоартрозу та періартрозу ліктьових суглобів ПФ першого-другого ступеня, і колінних суглобів з проявами реактивного синовіїту ПФ першого-другого ступеня. Хронічний (пиловий) бронхіт. Легенева недостатність першого ступеня. Діагноз встановлений медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» м.Кривого Рогу №1461 від 11.10.2018 року. Згідно довідки МСЕК від 14.12.2018 року, позивачу визначено ступень втрати професійної працездатності - 65%, з яких 55% по вібраційній хворобі, 10% по хронічному бронхіту, встановлено 3 групу інвалідності. Позивачу протипоказана важка праця в умовах вібрації. Внаслідок професійного захворювання порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль: постійні виражені болі та обмеження рухів в поперековому відділі хребта, часті судоми обох гомілкових м`язів, оніміння в них і пальців обох стоп, підвищена втомлюваність ніг, болі в н/грудному відділі хребта, болі в шийному відділі хребта, оніміння в руках, болі в ліктьових суглобах і кистях, біль та обмеження рухів в правому колінному суглобі, утруднена хода, головний біль, запаморочення, поганий сон, періодичне підвищення артеріального тиску, періодичний пекучий біль за грудиною, серцебиття, загальна слабкість. Тривалий процес лікування, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічних професійних захворювань, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Позивач, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, систематичною потребою отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, що позначається на його душевному та фізичному станах. На даний час самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними. Позивач вважає достатньою компенсацією моральної шкоди у розмірі 271 245 грн., без врахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Просить позов задовольнити. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.05.2019 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.43). Позивач у судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Про причини неявки не повідомив. Уклав договір про надання правової допомоги з адвокатським бюро «Гузєв та партнери». Представник позивача - адвокат Гузєв І.Г. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив позов задовольнити в повному обсязі на підставі викладених в позовній заяві обставин. Зазначив, що моральні страждання [PERSON] почав відчувати з дати встановлення ступеню втрати професійної працездатності та встановлення групи інвалідності - з 14.12.2018 року. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. Просить відмовити позивачу в повному обсязі. Підтримала заперечення, викладені у відзиві на позов, з якого слідує, що гірничо-збагачувальне виробництво передбачає використання обладнання, машин та механізмів, при роботі яких виникають шкідливі фактори, що безпосередньо впливають на організм працівників. Праця у важких та шкідливим умовах супроводжується наданням відповідних пільг. Нормативними актами з охорони праці передбачаються заходи для максимально можливої нейтралізації дії шкідливих чинників, але не встановлюється заборона на проведення робіт у шкідливих та небезпечних умовах праці. Виробнича діяльність підприємства, яке використовує працю робітників у шкідливих і небезпечних умовах не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій прав працівників на охорону праці. Роботодавець має можливість припинити роботу працівника в шкідливих умовах праці лише у випадку, коли у працівника вже виникло професійне захворювання та встановлено відповідним медичним органом порушення стану здоров`я. Тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці, яка збільшує рівень професійного ризику, залежить від самого працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Позивач, усвідомлюючи до яких наслідків це може призвести, продовжував працювати в таких умовах тривалий час, отримуючи за це відповідні пільги і компенсації та більшу оплату, хоч мав можливість змінити місце роботи та запобігти розвитку професійного захворювання, але жодного разу не ініціював переведення на іншу роботу, де був би відсутній вплив шкідливих факторів, або набуття нової професії, ставлячи за пріоритет для себе матеріальну сторону життя, а не власне здоров`я. Вважають, що причинно-наслідковий зв`язок існує між професійним захворюванням і діями самого працівника, які виражаються у тривалому продовженні роботи у шкідливих умовах праці. У зв`язку з чим, у виникненні професійного захворювання вбачають вину і самого позивача. Також у відзиві зазначають, що позивач є застрахованою особою, а ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування" встановлено перелік щомісячних страхових виплат та інших витрат на відшкодування шкоди, що здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Вважають, що позивачем не доведена завдана моральна шкода в розмірі 271245 грн.. Такий її розмір вважають несправедливим, необґрунтовано завищеним. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вислухав представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 30.10.2003 року [PERSON] прийнятий на роботу в Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат в цех технологічного автотранспорту водієм автомобілів всіх марок, зайнятий повний робочий день по вивозу гірничої маси з кар`єра. Водій 2 класу. За результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджено право позивача на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1. 01.04.2008 року позивач переведений в цеху технологічного автотранспорту водієм автотранспортних засобів, зайнятий повний робочий день по вивозу гірничої маси з кар`єра. Водій 2 класу. 08.07.2018 року [PERSON] звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.25-30). 04.05.2016 року позивачу видано пенсійне посвідчення серії [NUMBER] (а.с.36). В період часу з 02.10.2018 року по 12.10.2018 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в державній установі «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» м.Кривого Рогу (а.с.21-24). Медичним висновком лікарсько-експертної комісії Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 11.10.2018 року №1461 про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання- 11.10.2018 року встановлено професійні захворювання [PERSON] : Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації, церебрально-периферичний ангіодистонічний синдром у сполученні з полісегментарною радикулонейропатією поперековокрижовою L4-L5-S1 та шийною С5-С7, білатерально, з вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим та м`язово-тонічним синдромами, порушенням акту ходи, часто-рецидивуючий перебіг, з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу ПФ другого ступеня, з гіпотрофією м`язів плечового поясу, остеоартрозу та періартрозу ліктьових суглобів ПФ першого-другого ступеня, і колінних суглобів з проявами реактивного синовіїту ПФ першого-другого ступеня. Хронічний (пиловий) бронхіт. Легенева недостатність першого ступеня (а.с.18-20). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08.11.2018 року проведено розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] , яке встановлено 11.10.2018 року Державною установою «Український науково-дослідний інститут промислової медицини». Встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача за час роботи на підприємстві відповідача в період з 30.10.2003 року по 03.07.2018 року водієм на вивезенні гірничої маси з кар`єру. При виконанні роботи позивач підпадав під дію загальної вібрації та виробничого пилу, показники котрих перевищували нормативні через недосконалість робочого місця. Причиною професійного захворювання визнано: загальна вібрація: 111-112 дБ при ГДР 107дБ; пил фіброгенної дії з вмістом SiO2 - 4,6-11,2 мг/м3 при ГДК - 2,0 мг/м3. Відповідно до п. 13 Акту загальна оцінка шкідливих умов праці - відноситься до 3 класу 4 ступеню - «шкідливі» (а. с. 14-17). При огляді МСЕК 14.12.2018 року [PERSON] первинно встановлено профзахворювання з 10.12.2018 року по 01.01.2020 року з втратою професійної працездатності - 65 %: 55% по вібраційній хворобі, 10% по хронічному бронхіту, також встановлена ІІІ група інвалідності на вказаний період (а.с.10-13). Сторонами не оспорюється та визнається той факт, що Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", що в свою чергу є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат". Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно статті 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача з порушення вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", визначені Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та настанням у позивача негативних наслідків - стійкої втрати професійної працездатності: первинно і до 01.01.2020 року - 65%: 55% по вібраційній хворобі, 10% по хронічному бронхіту та встановлення 3 групи інвалідності. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач за власним бажанням тривалий час продовжував працювати в шкідливих умовах праці, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки саме на роботодавця покладається обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці. В даному випадку встановлено, що [PERSON] підпадав під дію загальної вібрації та пилу фіброгенної дії, показники яких перевищували нормативні через недосконалість робочого місця і причиною цього була саме недосконалість технологічного процесу, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання і які не оспорило підприємство - відповідач. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення його звичного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що "громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди". Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої позивачу [PERSON] моральної шкоди суд враховує: конкретні обставини справи, ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням- 65%, наявність 3 групи інвалідності, вину підприємства в заподіянні шкоди. Суд також враховує, що згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання - причиною профзахворювання є робота в шкідливих умовах праці при перевищенні показників загальної вібрації та пилу фіброгенної дії. Також суд враховує вину підприємства - відповідача в отриманні позивачем професійного захворювання. З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 85000 грн без урахування податку з доходу громадян, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що він зазнає у зв`язку з погіршенням здоров`я. У задоволенні іншої частини позову щодо стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди в розмірі 186245 грн - позивачу необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позову та частковим задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 1% від задоволеної суми, а саме 850 грн. На підставі ст.ст. 8, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 5, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КзПП України, ст.13 Закону України "Про охорону праці" та

Outcome: partial