Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, проживання на території України до 24 серпня 1991 року. Як на підставу заяви послався на те, що народився [INFO] в Молдові. На протязі 1989-1999 років проживав на території України по [ADDRESS] . Відповідно до рішення виконкому Острівської сільської ради народних депутатів від 15.06.1993 року за № 57 йому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд в с.Острівка Очаківського району Миколаївської області. На підставі рішення Очаківської районної державної адміністрації від 20 вересня 1996 року № 299 заявнику було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 6,87 в умовних кадастрових гектарах землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Колос" в с.Острівка Очаківського району Миколаївської області. З метою оформлення паспорту громадянина України [PERSON] звернувся до компетентного органу, яким було видано роз`яснення щодо неможливості встановлення належності до громадянства України, у зв`язку з неможливістю встановлення факту постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року. Посилаючись на ст. 8 Закону України "Про громадянство", заявник просив встановити факт, що він постійно проживав на території України до 24 серпня 1991 року. Заявник та його представник - адвокат Михайленко Н.М. у судовому засіданні заяву підтримали, просили про її задоволення. Представник зацікавленої особи - Очаківського районного сектор Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області Чернова М.Д. заяву [PERSON] визнала, не заперечувала проти її задоволення. Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, допитавши в судовому засіданні свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ч.2 п.5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його становлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконкому Острівської сільської ради народних депутатів від 15.06.1993 року за № 57 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд в с.Острівка Очаківського району Миколаївської області (а.с.12). Крім того, на підставі рішення Очаківської районної державної адміністрації від 20 вересня 1996 року № 299 заявнику видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 6,87 в умовних кадастрових гектарах землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Колос" в с.Острівка Очаківського району Миколаївської області (а.с.11). Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] знає особисто з 1985 року. Останній офіційно працював з 1989 року по 1999 рік в господарстві "Колос" в с.Острівка з початку ветлікарем, а потім завфермою. Проживав разом з дружиною та двома доньками у службовій квартирі. Під час проведення розпаювання землі, [PERSON] , як член господарства, отримав земельну ділянку на підставі сертифікату. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] разом з дружиною та двома доньками проживав на території с.Острівка. Вона його знала особисто з 1985 року оскільки раніше проживали в одному будинку у службових квартирах по [ADDRESS] . Він працював з початку ветлікарем, а далі завфермою. Під час розпаювання землі, отримав сертифікат на земельну ділянку. На той час він постійно проживав на території України, за межі не виїжджав. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Стаття 1 Закону України «Про громадянство України» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.3 Закону, громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону, безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. На підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Згідно пп. а,б п.7 Порядку, провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001р. №215/2001 - встановлення належності громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту. Згідно п.8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але немає у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а)заяву про встановлення належності до громадянства України; б)копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорту громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та проте, що станом на 24серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 25 Порядку встановлено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", подає документи, передбачені підпунктами "а" - V пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Відповідно до п. 44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст. 256, яка змінена на ст. 315 ЦПК, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р., 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 р. або станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 р. чи 13 листопада 1991 р.; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. В даному випадку встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому в майбутньому реалізувати право на отримання громадянства та паспорта громадянина України. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] у період з 1989 по 1999 роки проживав на території України за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, вимоги заявника є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved