Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яку мотивує таким. [INFO] померла її тітка [PERSON] , яка була зареєстрована і постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Снігурівської міської ради Миколаївської області та квартиру [ADDRESS] , що належала їй, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 липня 1994 року Бюро по приватизації птахорадгоспу "Снігурівський", право власності зареєстровано Снігурівським БТІ за реєстровим номером №20-679 від 15 вересня 1994 року. Відповідач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач є спадкоємцем майна (квартири) тітки за заповітом, посвідченим 21 жовтня 1994 року державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори №1-1445. За звернення до нотаріальної контори, їй було відмовлено в оформленні спадкових прав за заповітом за пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини. Вважає поважними причини такого пропуску, оскільки про наявність самого заповіту вона дізналася лише в травні 2021 року, випадково знайшовши його у речах померлих матері та брата, які проживали разом з померлою тіткою, а тому просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті тітки [PERSON] , яка померла померла [INFO] , тривалістю у три місяці. Ухвалою суду від 13 жовтня 2021 року проведено заміну неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] . Учасники процесу у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача надала суду заяву про слухання справи в її та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримали повністю, судові витрати просили не стягувати з відповідачки (вх. № 6897/21-вх 16.11.2021). Відповідачка згідно з поданою заявою просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю, зазначила, що про наявність заповіту [PERSON] на ім`я [PERSON] на квартиру їй також не було відомо (вх. № 6514/21-вх 29.10.2021). Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. [INFO] в м.Снігурівка Миколаївської області померла [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про її смерть, виданого за актовим записом № 216, що вчинений 27 вересня 2006 року, місце реєстрації смерті: Відділ реєстрації актів цивільного Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с. 8 т.1). За життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Шульгою Т.В. 21 жовтня 1994 року за реєстровим в реєстрі за №1-1445, згідно з яким заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON] , та наклала на неї зобов`язання поховати її і взяти на себе всі витрати пов`язані з похованням - позивачу у справі (а.с. 9 т.1). Факт належності спадкодавиці нерухомого майна підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло від 20 липня 1994 року, виданого органом приватизації малого підприємства "Кошторисник", на якому накладено реєстровий напис органом БТІ, за реєстровим № 20-679 від 15.09.1994 (а.с.10-11 т. 1) На підтвердження факту родинних відносин між позивачем та спадкодавцем, як між племінницею та тіткою, позивачем надано свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] , виданого повторно 14 січня 2021 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відповідно до актового запису №199 від 31 серпня 1954 року (а.с.13); копію свідоцтва про народження батька [PERSON] серії [NUMBER] , виданого повторно за актовим записом № 23 від 17 лютого 1947 року ВРАЦС Снігурівського РУЮ Миколаївської області; копію свідоцтва про народження тітки [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Снігурівським РАЦС 10 червня 1967 року за актовим записом № 121 від 05 жовтня 1914 року (а.с. 188 т. 1). Згідно з копією спадкової справи №458/06, заведеної після смерті [PERSON] [INFO] , спадкоємцем за заповітом є [PERSON] (відповідач у справі), яка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 4825780000:03:0020:0016 (а.с. 33-51 т. 1). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її рідний брат [PERSON] , який прийняв спадщину як такий, що був зареєстрований разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка Виконавчого комітету Снігурівської міської ради Миколаївської області від 03 червня 2021 року (а.с.21 т. 1). [INFO] в м. Снігурівка Миколаївської області помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] , виданого 16 березня 2015 року ВДРАЦС РС Снігурівського РУЮ у Миколаївській області, актовий запис № 86 (а.с. 18). Згідно з копією спадкової справи № 8/2015, заведеної 19 серпня 2015 року після смерті [PERSON] , спадкоємцями за законом після його смерті є [PERSON] (син) та [PERSON] (донька та позивач у справі). Дружина померлого [PERSON] відмовилася від спадщини на користь сина [PERSON] (а.с. 62-149 т. 1). [INFO] в м. Снігурівка Миколаївської області помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] , виданого 26 грудня 2020 року Снігурівським РВ ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 531 (а.с. 20 т. 1). Як вбачається з копії спадкової справи № 25/2021, заведеної 26 грудня 2020 року після смерті [PERSON] , спадкоємцем за законом після його смерті є його донька [PERSON] , його син [PERSON] відмовився від спадщини за законом на користь сестри [PERSON] (а.с. 2-23 т. 2). Листом державного нотаріуса Снігурівської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коваль Ю.В. від 05 червня 2021 року позивачу надано письмове роз`яснення щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , за пропуском встановленого законом шестимісячного строку для відповідного звернення та ненадання доказів на підтвердження реєстрації та проживання разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини (а.с.12). Між сторонами мають місце правовідносини, що виникають зі спадкових прав. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним ч.1 ст. 1235 ЦК України. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом або за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою )частина третя статті 46 цього Кодексу). За нормою ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок доведення поважності пропущеного строку покладається на спадкоємця. У постанові від 15 квітня 2021 року у справі №591/1271/18 Верховний Суд висловив правову позицію про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач послалася на необізнаність існування заповіту, складеного саме на її ім`я у жовтні 1994 року. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат`в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з п.209 розділу 22 Наказу Міністрства юстиції України від 03.03.2004 N 20/5 "Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. В матеріалах справи відсутні підтвердження, що позивач повідомлявся про наявність заповіту в межах строку подання заяви про прийняття спадщини, отже вона не була обізнана про такий заповіт. Таким чином, пропуск позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини пов"язане з наявністю у неї об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки, як встановлено судом, вона не проживала з останньою, про існування заповіту дізналася лише у травні 2021 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, що не заперечила відповідач, як єдиний спадкоємець у якої наявне право на спадкування майна померлої [PERSON] за законом. Враховуючи вищенаведені причини пропуску позивачем строку на прийняття спадщини, які суд вважає поважними, свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, визнання відповідачкою позовних вимог, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог й поновлення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . На прохання позивачки суд не стягує з відповідачки понесені судові витрати.

Outcome: approved