Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

[PERSON] (місце проживання [ADDRESS] ) звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Оранта-життя» (місце знаходження м. Київ, пров. Несторівський, 7, 04053, код ЄДРПОУ 25635389) про стягнення викупної суми за договором страхування та три процента річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання. Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 17.02.2010 року між ним [PERSON] та Приватним акціонерним товариством страхова компанія «Оранта-Життя» було укладено договір страхування життя за програмою «Оранта-Лайф», де застрахованою особою виступає [PERSON] , що засвідчується полісом страхування життя № 1044880 від 17.02.2010 року. Згідно полісу, застрахованою особою є [PERSON] , вигодонабувачем - [PERSON] . Строк дії договору з 17.02.2010 по 16.02.2020 року; страховий платіж - 318,37 доларів США щопівроку. Позивач зазначає, що на виконання умов договору страхування життя ним здійснювалася своєчасна повна сплата страхових платежів. Зважаючи на його право про розірвання договору , ним на адресу відповідача направлено заяву про розірвання договору та повернення викупної суми. Згідно листа від 11.01.2016 року надісланого Приватним акціонерним товариством страхова компанія «Страхова компанія «Оранта-Життя» на адресу позивача вбачається, що 02.04.2015 року Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Оранта-життя» прийняла до розгляду заяву позивача і визначено розмір викупної суми 2527,69 доларів США та визнано зобов`язання по сплаті позивачу зазначеної вище викупної суми , однак, враховуючи складну економічну ситуацію фінансової системи в Україні, виплатити дану суму відповідачем не надається можливим. Окрім цього позивач зазначає, що відповідач своїх зобов`язань не виконав та не здійснив виплату викупної суми в строк 30 календарних днів з дати отримання листа, а також на час звернення до суду з позовом викупна сума йому не була сплачена. Зважаючи на погоджене сторонами договірних відносин розірвання договору, недотримання відповідачем договору зобов`язання, вважає за необхідне стягнути з відповідача 2527,69 доларів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні відповідно до курсу валют, встановленого Національним банком України станом на день подання позовної заяви - 71 455 грн. 26 коп. - викупної суми за договором страхування та 7370,57 грн. - три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості за період 160 днів (кількість днів з 03.05.15 (дня спливу 30 днів після прийняття заяви про виплату страхової суми) до 10.10.2018 - день звернення з позовом ). В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Оранта-Життя» явку свого представника у судове засідання повторно не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив на адресу суду не надходив. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому,що застосовуючи відповідно до ч.4 ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 ЗаконуУкраїни "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій,що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (AlimentariaSandersS.A.v.Spain).Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, навідповіднідержавнісудовіоргани. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1ст.6 даної Конвенції(§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогамст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 21.02.2019 року представником відповідача подано до суду клопотання про ознайомлення та зняття копій з матеріалів справи. 08.04.2020 року позивачем подано до суду заяву про проведення розгляду справи без його участі. 29.01.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 11.03.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 22.03.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про залучення до справи належного відповідача . В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 14.12.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду суддею Бенца К.К. прийнято справу № 308/11547/18 до свого провадження та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Фактичні обставини справи: Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 17.02.2010 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством страхова компанія «Оранта-Життя» було укладено договір страхування життя за програмою «Оранта-Лайф», де застрахованою особою виступає [PERSON] , що засвідчується полісом страхування життя № 1044880 від 17.02.2010 року. (а.с.30) Згідно полісу, застрахованою особою є [PERSON] , вигодонабувачем - [PERSON] . Строк дії договору з 17.02.2010 по 16.02.2020 року; страховий платіж - 318,37 доларів США щопівроку. ( а.с.30) Як встановлено судом на виконання умов договору страхування життя [PERSON] , здійснювалися своєчасна повна сплата страхових платежів, позивач здійснював сплату страхових платежів з лютого 2010 року по серпень 2014 року, що підтверджуються доданими до матеріалів справи квитанціями (а.с.8-12). Зважаючи на виявлене право позивачем, як стороною договірних відносин, щодо розірвання договору, ним на адресу відповідача направлено заяву про розірвання такого договору з вимогою повернення викупної суми . Згідно листа № 1.1.3-4/3553 надісланого ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Життя» на адресу позивача вбачається, що 02 квітня 2015 року заява позивача була прийнята до розгляду відповідачем, визнано його право на розірвання договору й визначено розмір викупної суми 2527,69 USD доларів США та визнано зобов`язання по сплаті позивачу зазначеної вище викупної суми, однак, враховуючи складну економічну ситуацію фінансової системи України, частиною якої є СК «Оранта-Життя», виплатити дану суму невідкладно відповідачем не видається можливим (а.с.7). Предметом позовних вимог є стягнення викупної суми за договором страхування та на підставі частини 2 статті 625 ЦК України три процента річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання. Нормативно-правове обґрунтування : Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ч.1 ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Згідно ч. 6 ст. 6 Закону України «Про страхування» страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо страхування відповідачем життя позивача. Згідно статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 6, 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу. Договір є укладеним, відповідно до ст. 638 ЦК України, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підтвердження чого посвідчують своїми підписами, що відповідає даним правовідносинам. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Сторони погодили умови договору своїми підписами. Сторони відповідно до вказаного договору засвідчили, що всі його умови їм зрозумілі й вони вважають їх справедливими по відношенню до себе та підтвердили свою здатність їх виконувати у цілому. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Умови такого договору жодною із сторін не спростовані. Ст. 28 Закону України «Про страхування» встановлено, що дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. Про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов`язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування, якщо інше ним не передбачено. У разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя. Якщо вимога страховика зумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, страхувальнику повертається викупна сума. Викупна сума це сума, яка виплачується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування життя та розраховується математично на день припинення договору страхування життя залежно від періоду, протягом якого дія договору страхування життя, згідно з методикою, яка проходить експертизу в Уповноваженому органі, здійснена актуарієм і є невід`ємною частиною правил страхування життя. За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно ж умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зважаючи на виявлене право позивачем, як стороною договірних відносин, щодо розірвання договору, ним на адресу відповідача направлено заяву про розірвання такого договору з вимогою повернення викупної суми . Зважаючи на погоджене сторонами договірних відносин розірвання договору, недотримання відповідачем договору зобов`язання, визнання відповідачем зобов`язання щодо сплати викупної суми за договором страхування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 2527,69 доларів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні відповідно до курсу валют, встановленого Національним банком України станом на 10 жовтня 2018 року - день звернення з позовом до суду (28, 0814 грн. за 1 долар США), - 70 981 грн. 07 коп. - викупної суми за договором страхування. Що стосується позовної вимоги про стягнення нарахованих 3 % за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд констатує наступне. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав зобов`язання, не виплатив позивачу викупну суму . Оскільки відповідач не виконав грошове зобов`язання перед позивачем у встановлений строк, відтак позивач вправі вимагати від відповідача сплату 3% річних. Таким чином розрахунок 3 відсотків річних від суми заборгованості становить : За період з 03.05.2015 року по 03.05.2016 року: 2527,69 доларів США (викупна сума) х 3 відсотка річних = 75,83 долара США (що становить 1909,90 грн. за курсом встановленим НБУ станом на 03.05.2016 року); За період з 03.05.2016 року по 03.05.2017 року: 2527,69 доларів США (викупна сума) х 3 відсотка річних = 75,83 долара США (що становить 2014,13 грн. за курсом встановленим НБУ станом на 03.05.2016 року); За період з 03.05.2017 року по 03.05.2018 року: 2527,69 доларів США (викупна сума) х 3 відсотка річних = 75,83 долара США (що становить 1982,95 грн. за курсом встановленим НБУ станом на 03.05.2018 року); За період з 03.05.2018 року по 10.10.2018 року (день подання позову): 2527,69 доларів США (викупна сума) х 3 відсотка річних (160 днів) = 33,24 долара США (що становить 933,43 грн. за курсом встановленим НБУ станом на 03.05.2018 року); Період за який пораховано заборгованість - 160 днів (кількість днів з 03.05.15 (дня спливу 30 днів після прийняття заяви про виплату страхової суми) до 10.10.2018 - день звернення з позовом до суду ). Передбачене законом право вимагати сплати боргу з урахуванням 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Враховуючи викладене, cуд, перевіривши розрахунок трьох процентів у розмірі 260,73 долари США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні відповідно до курсу валют, встановленого Національним банком України станом на 10 жовтня 2018 року - день звернення з позовом до суду (28, 0814 грн. за 1 долар США) - 7321,66 грн. визнає їх арифметично вірними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України у розмірі 260,73 долари США, що еквівалентно до національної валюти України - 7321,66 грн. підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задовлення. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства , традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання , чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України,№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо розподілу судових витрат Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. З огляду на висновки Суду щодо позовної заяви та задоволення позовних вимог , у порядку частин першої та другої статті 141 ЦПК України, з відповідача за позовом на користь позивача підлягає стягненню фактично сплачений судовий збір за подання позовної заяви у сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved