Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до АТЗТ "ДВК" про визнання майнових прав на об'єкт інвестування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 березня 2005 року між позивачем та АТЗТ "ДВК" було укладено Договір на участь у пайовому будівництві № 46-03/С-1, відповідно до умов якого відповідач АТЗТ «ДВК» прийняв позивача у пайове будівництво житлового будинку [ADDRESS] та зобов'язався ввести будинок в експлуатацію у другому кварталі 2007 року, а позивач взяв на себе обов'язок сплатити грошові кошти за об'єкт інвестування - трикімнатну квартиру [ADDRESS] у строки та в порядку, визначені договором. На виконання умов договору позивач сплатив АТЗТ "ДВК" грошові кошти у сумі 447200 грн., здійснивши повне фінансування об'єкта інвестування. Проте у строк, визначений договором, АТЗТ "ДВК" взяті не себе зобов'язання не виконало, не добудувало та не ввело в експлуатацію будинок [ADDRESS]. Позивач зазначив, що відповідач не визнає його майнові права на об'єкт інвестування - квартиру [ADDRESS], а тому просив суд визнати за ним майнові права в судовому порядку. У зв'язку з тим, що АТЗТ "ДВК" за договором від 02 березня 2009 року №1/09 передало функції замовника будівництва житлового будинку [ADDRESS] ПП "Будінвестмонтаж", суд за клопотанням позивача залучив згадане підприємство до участі у розгляді справи в якості співвідповідача. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив суд його задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, відповідачі про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причини неявки в судове засідання суд не повідомили. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність" (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях та сферах народного господарства, цінні папери, цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права. Забороняється інвестування в об'єкти, створення і використання яких не відповідає вимогам санітарно-гігієнічних, радіаційних, екологічних, архітектурних та інших норм, встановлених законодавством України, а також порушує права та інтереси громадян, юридичних осіб і держави, що охороняються законом. За приписами ч. 1 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що 22 березня 2005 року між [PERSON] та АТЗТ "ДВК" укладено Договір на участь у пайовому будівництві №46-03/С-1, відповідно до умов якого відповідач АТЗТ «ДВК» прийняв позивача у пайове будівництво житлового будинку [ADDRESS] та зобов'язався ввести будинок в експлуатацію у другому кварталі 2007 року, а позивач взяв на себе обов'язок сплатити грошові кошти за об'єкт інвестування - трикімнатну квартиру [ADDRESS] у строки та в порядку, визначені договором. На виконання умов договору [PERSON] сплатив пайовий внесок в розмірі 447200 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 13 від 22 березня 2005 року. Згідно довідки АТЗТ "ДВК" від 25 квітня 2005 року № 4 [PERSON] по договору на участь у пайовому будівництві №46-03/С-1 від 22 березня 2005 року сплатив 447200 грн., що складає 103,54 кв.м об'єкту фінансування. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, позивач належним чином виконав взяті на себе за договором на участь у пайовому будівництві №46-03/С-1 від 22 березня 2005 зобов'язання, сплативши замовнику будівництва за об'єкт інвестування грошові кошти у повному обсязі в сумі 447200 грн. Натомість АТЗТ "ДВК" не виконало взяті на себе за договором обов'язки щодо своєчасної здачі в експлуатацію об'єкта будівництва - будинку [ADDRESS] та передачі інвестору документів, необхідних для оформлення права власності на об'єкт інвестування. Ч. 5 ст. 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) інвестору гарантоване право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій. За положеннями ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Правовий аналіз положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що майнове право це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права. Виконання зобов'язань за інвестиційною угодою свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт інвестування або набуття майнових прав на цей об'єкт. Розпорядження цими правами будь-ким, крім особи інвестора або без його згоди на передачу майнових прав, порушує права інвестора і не відповідає вимогам цивільного законодавства (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 25 вересня 2013 року №6-70цс13, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування). Незважаючи на те, що [PERSON] виконав свої грошові зобов'язання за договором на участь у пайовому будівництві, повністю сплативши вартість об'єкта інвестування, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт інвестування або набуття майнових прав на цей об'єкт, АТЗТ "ДВК" не завершило у встановлений у договорі строк будівництво будинку, не ввело його в експлуатацію та без отримання згоди позивача за договором про передачу функцій замовника від 02 березня 2009 року №1/09 передало у власність ПП "Будінвестмонтаж" майнові права на житлові і нежитлові приміщення та паркінг першої, другої і третьої черг будівництва будинку [ADDRESS]. Наведене свідчить, що відповідачами не визнаються майнові права позивача на об'єкт інвестування - квартиру [ADDRESS]. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність визнати за позивачем майнові права на об'єкт інвестування - квартиру [ADDRESS]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів в дохід держави судовий збір по 1827грн з кожного. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 6, 15, 16, 190, 526, 627, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 5, 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин),

Outcome: approved