Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, 2000 р.н. та 2015 р.н. в розмірі 1/3 доходу відповідача та стягнути усю суму аліментів за весь період до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що 24 грудня 1996 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. [INFO] року у подружжя народилася донька - [PERSON] Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2003 року шлюб між сторонами було розірвано. Однак, у подальшому, після неодноразових зустрічей та переговорів сторони прийняли рішення проживати разом і майже прожили разом до подання вказаної позовної заяви. [INFO] року у позивача та відповідача народилась донька - [PERSON] У зв'язку з хворобою своїх батька та сестри відповідач виїхав до Ізраїлю, де перебував станом на час звернення до суду. Але у зв'язку з виїздом відповідача на ПМЖ до Ізраїлю можливе різке погіршення матеріального становища її сім'ї, також виникають фінансові проблеми і з навчанням старшої доньки, а відповідач працював на судах іноземних судоволодільців за кордоном, має відповідний дохід, тому просила позовні вимоги задовольнити. Під час розгляду справи, дочка [PERSON], 2000 р.н., досягла повноліття. Та, остаточно уточнивши розмір аліментів, представник позивача просив стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], 2015 р.н., щомісячно - по 14 426 грн. до досягнення дитиною повноліття, на утримання доньки [PERSON], 2000 р.н., до її повноліття - по 17 770 грн. та на навчання, до закінчення вищого учбового закладу - по 17 770 грн., виходячи з розміру заробітної плати відповідача за останній місяць праці в судах іноземних компаній до подачі позовної заяви до суду в сумі 4 500 дол.США у місяць (або 117 000 грн.) (а.с. 48-51, 59-60, 156, 201-202 т.1). У судовому засіданні 31.07.2018 р. на запитання суду представник позивача зазначив, що наполягає у визначенні розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі. Відповідач та представник відповідача у судових засіданнях суду пояснили, що від допомоги дітям він ніколи не відмовлявся, не відмовляється і допомогає, що дійсно він перебував у закордонних рейсах, але останній рейс тривав з травня 2016 р. та скінчився у жовтні 2016 року, а після вказаного рейсу він повідомив [PERSON], що за станом здоров'я йому дуже важко ходити у рейси і, мабуть, він більше не пійде. Оскільки з 03.11.2017 р. він працює менеджером ФОП «[PERSON].» із заробітною платою у 3 723 грн. у місяць, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини доходу на утримання обох дітей до їх повноліття. У процесі розгляду, оскільки відповідач звільнився з вказаної посади та став на облік до Центру зайнятості, ніякого доходу не має зазначив, що згоден сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до їх повноліття, але аліменти на навчання повнолітньої дочки сплачувати не може (а.с.40-41, 73-78, 160-162, 169-171 т.1). Крім того, представник позивача у судових засіданнях у підтвердження позовних вимог та наявності матеріальної можливості відповідача посилався на дохід, який було отримано останнім за час праці за кордоном. Відповідач у свою чергу зазначив, що усі збереження позивач забрала, не поділивши, до того ж саме вона отримувала його закордонну заробітну плату шляхом переводу через Банки, у зв'язку з чим у провадженні суду сьогодні знаходиться позов про розподіл вказаного майна. У свою чергу, у процесі розгляду справи - 31.07.2018 р., представник позивача просив визначитись із розміром аліментів, не приймаючи до уваги можливість наявності накопичених сім'єю доходів та отримання заробітної плати з закордону позивачем. Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Так, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 16.03.2000 року, виданий Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, актовий запис № 146, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 27.01.2015 року, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 88, які перебувають на утриманні позивача (а.с.8, 9 т.1). Згідно довідці Ізмаїльського державного Університету № 859 від 29.03.2018 р. [PERSON] дійсно є студенткою 1 курсу за контрактною формою навчання (а.с.155 т.1). Відповідно до довідки про доходи від 02.05.2018 р. нарахований дохід [PERSON] у ФОП «[PERSON]» на посаді менеджера за період з 03.11.2017 р. по 30.04.2018 р. становить 21 292,00 грн., щомісячний дохід: листопад-грудень 2017 р. - 3200 грн., січень-квітень - 3 723 грн. (а.с.173 том І). Згідно копії трудової книжки на ім'я відповідача з 02.05.2018 р. останнього з ФОП «[PERSON]» звільнено (а.с.174 т.1). З довідки Державного центру зайнятості Ізмаїльського МРЦЗ № 1502/142 від 22.05.2018 р. вбачається, що [PERSON] з 04.05.2018 р. перебуває на обліку в Ізмаїльському МРЦЗ, як безробітний (а.с.172, том І). Відповідно до довідці адміністрації Ізмаїльського морського порту № 570/07/1/79 від 30.11.2017 р. посвідчення моряка, що видавалось [PERSON], було дійсним до 19.09.2017 р. та продовжено не було (а.с.79 т.1). У відповідності до медичної карти на ім'я відповідача, останньому рекомендовано виключити прийняття алкоголю, недосипання, нічні зміни (а.с.62-62 т.1). Відповідно до копії свідоцтва про право власності [PERSON] на підставі розпорядження Ізмаїльського міського голови від 20.12.2006 р. є власником 1/48 частин квартири по [ADDRESS] загальною площею 752, 5 кв.м., житловою - 401,8 кв.м. (а.с.108 т.1). Згідно договору дарування частини нежитлових приміщень 07.10.2016 р. [PERSON] було подаровано [PERSON] у власність 3/100 частини (18 кв.м.) нежитлових приміщень № 26 по [ADDRESS] (а.с.109-111 т.1). Як вбачається з копії позовної заяви та ухвали суду від 27.07.2017 р. у провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя та за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, стягнення грошових коштів, визнання договору купівлі-продажу фактично укладеним між власником та подружжям та внесення з мін до Державного реєстру речових прав на нерухому майно тощо (а.с.134-140 т.1). Згідно довідці ПрАТ «Українського дунайського пароходства» від 26.06.2018 р. [PERSON] працює у ПрАТ «УДП» з 17.10.1997 року по теперішній час на 0,5 ставки на посаді перекладача 2 категорії, з 25.03.2015 р. по 03.01.2018 р. знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, з 04.01.2018 р. по 03.01.2019 р. знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до чотирьох років, до виконання обов'язків у період з 25.03.2015 р. по теперішній час не приступала (а.с.2 т.2). З відповіді Управління праці та соціального захисту населення № 4456/02 від 25.06.2018 р. вбачається, що [PERSON] перебувала на обліку та отримувала державну допомогу при народженні дітей з 01.01.2015 р. по 31.01.2015 р. одноразово - 10 320 грн., та по 860 грн. щомісячно (а.с.248 т.1). Як вбачається з отриманих судом відповідей від Банків України після звільнення у 2017 р. доходів відповідач, окрім соціальних виплат, не має. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою статті 184 СК України (із відповідними змінами) передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, суд позбавлен можливості повністю задовольнити позовні вимоги позивача, враховуючи відсутність доходу відповідача. Разом з тим, як передбачено ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 01 січня - 1 355 гривень, з 01 травня - 1 426 гривень, з 01 грудня - 1 492 гривень. Для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум становив: з 01 січня 1 689 гривень, з 01 травня 1 777 гривень, з 01 грудня 1 860 гривень. Згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 01 січня - 1 492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 01 грудня - 1 626 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум становив: з 01 січня 1 860 гривень, з 01 липня - 1 944 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд має стягнути на утримання дітей аліменти, виходячи з розміру 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до їх повноліття за вимогою позивача у твердій грошовій сумі. За наявності підстав, передбачених ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути змінено. Виходячи з ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років лише за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оскільки можливості надання відповідачем такої допомоги судом не встановлено, у задоволенні позовних вимог у вказаній частині слід відмовити. Згідно ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial