Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

5 липня 2002 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно - житловий будинок, розташований по вул. Радянській, 125 в с. Баланівка Бершадського району Вінницької області. За життя останній набув права власності на вказаний будинок відповідно до ЗУ "Про власність", так як станом на 15.04.1991 року входив до складу колгоспного двору, який рахувався за вищевказаною адресою. Однак, при житті він не реалізував своє право на оформлення приватної власності на належний йому житловий будинок. Будучи єдиним спадкоємцем за заповітом на майно померлого [PERSON], [PERSON] оформила право лише на частину спадкового майна (земельну ділянку), однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів оформити право на житловий будинок вона не має можливості. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею, як за спадкоємцем за заповітом, право приватної власності на спадкове майно - цілий житловий будинок, розташований по вул. Радянській, 125 в с. Баланівка Бершадського району Вінницької області, загальною площею 85,5 кв.м., житловою площею 49,9 кв.м., що позначається літерою "А" з відповідними господарськими будівлями та спорудами: веранда - літера "а", ганок - літера "а-1", літня кухня - літера "Б", погріб - літера "Бпід", сарай - літера "б", ганок - літера "б1", сарай - літера "В", вбиральня - літера "Т", огорожа - 1, 2 3, що належав померлому 05 липня 2002 року [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак, її представник за довіреністю [PERSON] надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу слухати без її участі. Представник відповідача, так само не з'явившись в судове засідання, надав письмову заяву за підписом Баланівського сільського голови про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до Довідки Бершадської державної нотаріальної контори № 977/01-16 від 22.12.2015 року (а.с.21), після смерті [PERSON], який помер 05.07.2002 року, [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини, а [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини, на підставі чого було заведено спадкову справу. За життя [PERSON] вчини розпорядження (заповіт) від 01.04.1998 року , яким усне належне йому майно заповів [PERSON], що вказано у інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (а.с.20). З довідки Баланівської сільської ради №54 від 18.01.2016 року (а.с.17) вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем на майно померлого [PERSON] 09.07.2003 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на земельну ділянку, майновий сертифікат та грошові вклади. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.19) [PERSON] в результаті укладення шлюбу змінила прізвище на "Свиридовська". При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.10), оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. При цьому з копії технічного паспорту (а.с.11-16) вбачається, що описаний житловий будинок станом на 15.04.1991 року відносився до категорії колгоспних дворів, головою якого був [PERSON], однак право власності на будинок не оформлено. Інших членів колгоспного двору не було. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 101 ЦК Української РСР в редакції від 1963 року в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Ст. 548 цього ж кодексу визначає, що особа приймала спадщину шляхом фактичного вступу в її управління та володіння. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору , а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи , що станом на 15.04.1991 року членом колгоспного двору, який є предметом позову був лише [PERSON], а тому вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав останньому на праві власності одноособово. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення із зазначених підстав.

Outcome: approved