Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О., державного підприємства "Сетам" (далі - ДП "Сетам"), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сєрової О.В., товариства з обмеженою відповідальністю "Рент-профіт плюс" (далі - ТОВ "Рент-профіт плюс") про визнання недійсними електронних торгів, акта про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та скасування запису про державну реєстрацію права власності. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 15 жовтня 2007 року відкритим акціонерним товариством "Банк Універсальний" (далі - ВАТ "Банк Універсальний") та [PERSON] укладено кредитний договір № 06/3101 к-07, відповідно до умов якого банком надано позивачеві кредит для споживчих потреб у сумі 50000,00 доларів США на строк 120 місяців до 14 жовтня 2017 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 13,45 % річних. Цього дня для забезпечення виконання зобов`язань, узятих на себе за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року № 06/3101 к-07, [PERSON] передала ВАТ "Банк Універсальний" в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2010 року у справі № 2-1981/2010 стягнуто з позичальника [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року № 06/3101 к-07 у сумі 382169,85 грн. Виконання указаного судового рішення здійснювалось приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О., яка здійснила опис та наклала арешт на квартиру [ADDRESS] . Згадану квартиру було передано ДП "Сетам" для її реалізації шляхом проведення електронних аукціонів. 23 квітня 2021 року квартиру [ADDRESS] було продано на електронних торгах ТОВ "Рент-профіт плюс". Позивач стверджувала, що електронні торги з продажу квартиру [ADDRESS] відбулись з грубим порушенням законодавства України, зокрема Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". У зв`язку з тим, що квартира [ADDRESS] підпадала під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", звернення стягнення на неї було неможливим. З цих підстав позивач просила суд визнати недійсними електронні торги з реалізації квартири [ADDRESS] , результати яких оформлені протоколом від 23 квітня 2021 року № 535756; визнати недійсним акт про реалізацію предмета іпотеки від 27 квітня 2021 року, складений приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О.; визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 28 квітня 2021 року № 1223, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сєровою О.В. ТОВ "Рент-профіт плюс"; скасувати запис № 41747778 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за ТОВ "Рент-профіт плюс" права власності квартиру [ADDRESS] , вчинений 28 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сєровою О.В. Відповідачі приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О., ДП "Сетам" подали до суду відзиви на позовну заяву [PERSON] , в яких зазначили про необґрунтованість доводів позивача з приводу того, що електронні торги з продажу квартиру [ADDRESS] були проведені усупереч вимогам Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Так, відповідачі вказували на те, що відповідно п. 6 дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не поширюється на суб`єктів Закону України "Про запобігання корупції". Оскільки [PERSON] є керівником та засновником товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Партнер Україна" (далі - ТОВ "Бізнес Партнер Україна") та засновником товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Бізнес Партнер Україна" (далі - ТОВ "Торговий дім "Бізнес Партнер Україна"), товариства з обмеженою відповідальністю Іженерно-комерційна фірма "Сателліт" (далі - ТОВ ІКФ "Сателліт"). З цих підстав відповідачі приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О., ДП "Сетам" просили суд відмовити [PERSON] у задоволенні її позову. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сєрова О.В. відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не подала. У підготовчому засіданні суд повернув без розгляду відзив ТОВ "Рент-профіт плюс" у зв`язку з пропуском строку для його подання. У відповіді на відзив приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О., позивач [PERSON] стверджувала, що підприємства, в яких вона є керівником та засновником, не здійснюють господарської діяльності, вона не обіймала посад, пов`язаних з виконаням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, а тому вона не є суб`єктом Закону України "Про запобігання корупції". У судовому засіданні представник позивача підтримав позов свого довірителя з мотивів, наведених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] з підстав, зазначених у відзиві. Представник відповідача ТОВ "Рент-профіт плюс" у судовому засіданні просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог у зв`язку з тим, що нею неправильно обрано спосіб захисту її прав. Так, позивачеві слід було звернутися до суду зі скаргою на рішення та дії приватного виконавця у порядку розділу VII ЦПК України. Представник відповідача ДП "Сетам" у судове засідання не з`явився, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, у відзиві просив суд розглянути справу за відсутності свого представника. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сєрова О.В. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгяду справи повідомлялася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. Заслухавши вступні слова представника позивача, представників відповідачів приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О., ТОВ "Рент-профіт плюс", дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 15 жовтня 2007 року ВАТ "Банк Універсальний", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі - ПАТ "Універсал Банк"), та [PERSON] укладено кредитний договір № 06/3101 к-07, за умовами якого банком надано позивачеві кредит для споживчих потреб у сумі 50000,00 доларів США на строк 120 місяців до 14 жовтня 2017 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 13,45 % річних. Погашення кредиту повинно було здійснюватись у строки та в порядку, визначеному п. п. 4.4. - 4.9 договору (т. 1, а. с. 5-9). Для забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року № 06/3101 к-07 між нею та банком укладено договір іпотеки від 15 жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., зареєстрований в реєстрі за № 6690, за яким позивач передала в іпотеку ВАТ "Банк Універсальний" належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] (т. 1, а. с. 12-15). 10 квітня 2009 року [PERSON] та банк уклали додаткову угоду до кредитного договору від 15 жовтня 2007 року № 06/3101 к-07 (т. 1, а. с. 10-11). 19 вересня 2011 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-1981/10 на виконання рішення цього суду від 01 червня 2010 року у справі № 2-1981/10, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року № 06/3101 к-07 у сумі 382169,85 грн та судові витрати у сумі 1820,00 грн (т. 2, а. с. 4-5). На виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2013 року у справі № 756/10395/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованості за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року № 06/3101 к-07 у сумі 179924,45 грн і судових витрат у сумі 1799,24 грн судом 28 жовтня 2015 року видано виконавчий лист № 2-4027/14 (т. 2, а. с. 273-274). 26 червня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. відкрито виконавче провадження № 62434761 з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2010 року у справі № 2-1981/2010 та виконавче провадження № 62434662 - з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2013 року у справі № 756/10395/13-ц (т. 2, а. с. 21-22, 278-279). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. від 26 червня 2020 року згадані виконавчі провадження об`єднані у зведене № 62434950 (т. 2, а. с. 302). Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. За приписами ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. 23 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. проведено опис належної боржнику [PERSON] квартири [ADDRESS] та накладено на неї арешт (т. 2, а. с. 168-170). 23 грудня 2020 року приватним виконавцем сформовано та подано ДП "Сетам" заявку на реалізацію арештованого майна боржника - квартири [ADDRESS] . 23 квітня 2021 року квартиру [ADDRESS] було продано на електронних торгах ТОВ "Рент-профіт плюс" за 839804,00 грн, що підтверджується протоколом № 535756 (т. 1, а. с. 19-20). Позивач стверджувала, що спірна квартира підпадала під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", а тому реалізацію арештованого майна боржника - квартири [ADDRESS] було здійснено з порушенням вимог цього закону. Оцінюючи доводи позивача щодо порушення норм Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" при зверненні стягненні на квартиру [ADDRESS] , суд зазначає таке. 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", пп. 1 п. 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюту, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є суб`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140,00 кв. м для квартири та 250,00 кв. м для житлового будинку. Мораторій (заборона) на примусове відчуження майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, який встановлений Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", має цільовий характер і є державною гарантією захисту конституційних прав та інтересів громадян, які отримали кредити саме в іноземній валюті. Для застосування цієї державної гарантії захисту конституційних прав та інтересів громадян, які отримали кредити саме в іноземній валюті, обов`язковою є сукупність зазначених вище обставин, оскільки вказаний закон не підлягає застосуванню до будь-яких правовідносин, що випливають із договору іпотеки. Нормою п. 6 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" передбачено, що дія цього Закону не поширюється на осіб, які є суб`єктами Закону України "Про запобігання корупції". За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, а також інші особи, які не є службовими особами та які виконують роботу або надають послуги відповідно до договору з підприємством, установою, організацією, - у випадках, передбачених цим Законом. Отже, визначальним у цій ситуації для вирішення того, чи підлягає застосуванню Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", є встановлення того, чи є особа, якій належить предмет іпотеки, щодо якого здійснюється примусова реалізація у виконавчому провадження, суб`єктом - посадовою особою та засновником юридичної особи приватного права (ухвала Верховного Суду від 06 серпня 2021 року справі № 752/15911/15-ц). За змістом підрозділу 2 ЦК України юридична особа приватного права, що створюється за рахунок внесків фізичних та юридичних осіб є об`єктом їх права власності та одночасно управління. При цьому така юридична особа є суб`єктом господарських правовідносин. Приватне підприємство є самостійною організаційно-правовою формою здійснення підприємницької діяльності і за змістом ст. 113 ГК України визначається як підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб`єкта господарювання - юридичної особи. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 81 ЦК України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до ст. 87 цього Кодексу. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту в порядку, визначеному законом. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. За положеннями ч. ч. 1-3, 5 ст. 65 ГК України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами. Пленум Верховного Суду України в постанові від 26 квітня 2002 року № 5 "Про судову практику у справах про хабарництво" зазначив, що організаційно-розпорядчими обов`язками є обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Керівник юридичної особи безумовно наділений адміністративно-господарськими чи організаційно-розпорядчими функціями (роз`яснення НАЗК від 03 лютого 2021 року № 1 щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно заходів фінансового контролю (подання декларацій та повідомлень про суттєві зміни в майновому стані)). Судом з`ясовано, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на час проведення електронних торгів з продажу квартири [ADDRESS] [PERSON] була засновником, єдиним учасником та керівником (без обмежень на представлення) ТОВ "Бізнес Партнер Україна", а тому на неї, боржника у виконавчому провадженні, не поширювалась дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Подібні висновки щодо застосування положень Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 755/17990/19 та в ухвалі від 06 серпня 2021 року справі № 752/15911/15-ц. З огляду на викладене суд відхиляє доводи позивача з приводу того, що продаж арештованого майна боржника - квартири [ADDRESS] було здійснено з порушенням вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та приходить до висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні її позову.

Outcome: dismissed