Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] „ПриватБанк (далі ПАТ КБ „ПриватБанк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 23 січня 2015 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода), за умовами якої [PERSON] надав відповідачу стоковий споживчий кредит в сумі 41\~826,95 грн. на строк 36 місяців з 23 січня 2015 року по 31 січня 2018 року, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до Генеральної угоди від 23 січня 2015 року відповідач зобовязувався належним чином прийняти, використовувати і повернути банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти, комісії) у терміни, встановлені кредитним договором. \~ Взяті на себе зобовязання за кредитним договором, відносно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитом відсотків у встановленні кредитним договором терміни, відповідач [PERSON] не виконує, у звязку з чим у нього склалась заборгованість за кредитом. Станом на 08 жовтня 2015 року заборгованість [PERSON] перед Банком становить 62\~195 грн. 81 коп., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 41\~825,08 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 5\~269,98 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом 10\~224,83 грн.; - штраф (фіксована частина) 4\~875,92 грн.; Враховуючи те, що відповідач [PERSON] протиправно, всупереч умов надання споживчого кредиту, не повертає позивачу кредит, представник позивача просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість за кред итним договором та судові витрати. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що при укладанні Генеральної угоди були порушені права [PERSON], оскільки умови Генеральної угоди значно погіршили матеріальне становище відповідача. До того ж, вони не згодні з розрахунком по відсоткам за кредитом, вважають, що ПАТ КБ «ПриватБанк» ввели відповідача в оману. Враховуючи наведені обставини представник відповідача [PERSON] просив задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» частково. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено судом, 23 січня 2015 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань за кредитними договорами: № SAMDN51000105621656 від 02 вересня 2013 року, № DNY0F715241414 від 13 грудня 2012 року та № DNAOFP24185146 від 13 грудня 2012 року була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Згідно п. 2.1 Генеральної угоди [PERSON] надав [PERSON] стоковий споживчий кредит в сумі 41\~826,95 грн. на строк 36 місяців з 23 січня 2015 року по 31 січня 2018 року, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7). В свою чергу відповідач, починаючи з «1» по «25» число кожного місяця повинен сплачувати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1\~517,48 грн. Під час судового засідання факт отримання та користування [PERSON] кредитними коштами не оспорювався. Однак в супереч умовам Генеральної угоди, [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором, відносно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитом відсотків у встановленні кредитним договором терміни, відповідач не виконує, у звязку з чим у нього склалась заборгованість за кредитом. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 08 жовтня 2015 року заборгованість [PERSON] перед Банком становить 62\~195 грн. 81 коп., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 41\~825,08 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 5\~269,98 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом 10\~224,83 грн.; - штраф (фіксована частина) 4\~875,92 грн.; Як вбачається із Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 23 січня 2015 року [PERSON] ознайомився з її умовами, а також Умовами та правилами надання банківських послуг. Дані обставини підтверджуються особистим підписом відповідача (а.с.7зв.). Тому доводи представника відповідача [PERSON] про те, що при укладанні Генеральної угоди були порушені права [PERSON], що призвело до погіршення його матеріального становища, не можуть бути прийняті судом до уваги через їх неспроможність. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами\~ є\~ будь-які фактичні дані,\~ на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність\~ обставин,\~ що\~ обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В той же час доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача та доводили заперечення відповідача, останнім суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна\~ сторона\~ зобовязана\~ довести ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх\~ вимог\~ і\~ заперечень.\~ Таким чином, суд приходить висновку, що відповідач [PERSON]\~ розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить висновку, що заборгованість за Генеральною угодою від 23 січня 2015 року в сумі 62\~195,81 грн. (шістдесят дві тисячі сто девяносто пять грн. 81 коп.) підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у примусовому порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" в сумі 1\~218 (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved