Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідача про визнання припиненими: Договору поруки №2-10/2175 від 08.08.2006 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] , та Договору №02-10/2174 від 08.08.2006 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 08.08.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та колишнім чоловіком позивача - [PERSON] , було укладено кредитний договір №10-29/2318. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] , було укладено договір поруки №02-10/2175. В якості забезпечення зобов`язання за кредитним договором, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] , було укладено договір іпотеки №02-10/2174. Позивач зазначає, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19.10.2018 року, по справі №753/5222/18, за позовом АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] та [PERSON] , солідарно стягнуто з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором №10-29/2318 від 08.08.2006 року у розмірі 148 556,14 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 22.09.2020 року, по справі №753/5222/18, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19.10.2018 року змінено - стягнуто з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №10-29/2318 від 08.08.2006 року у розмірі 148 556,14 грн, в задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовлено. Позивач, посилаючись на положення ч.4 ст.559 ЦК України зазначає на припинення поруки в зв`язку з пропуском Банком строків пред`явлення вимоги про порушення зобов`язання. В зв`язку з припиненням поруки позивач просить припинити зобов`язання до Договором іпотеки, яким забезпечувалось виконання зобов`язань за кредитним договором, оскільки таке зобов`язання, на думку позивача, є похідним від зобов`язань за договором поруки. 04.12.2020 року ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 26.04.2021 року ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 серпня 2006 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», і [PERSON] , було укладено кредитний договір №10-29/2318, згідно якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 55 000 грн. строком до 07 серпня 2021 року із сплатою 18 % річних, а позичальник зобов`язався повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування коштами. Повернення кредиту згідно п. 1.1.1 кредитного договору було передбачено шляхом внесення позичальником щомісячних платежів за кредитом і процентами у розмірі 306 грн. до 25 числа кожного місяця відповідно графіку. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] , було укладено договір поруки №02-10/2175. В якості забезпечення зобов`язання за кредитним договором, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] , було укладено договір іпотеки №02-10/2174, предметом якого була однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач, позичальник [PERSON] порушив обов`язки по поверненню кредиту, погашав кредит нерегулярно, останнє погашення кредиту відбулося 27 жовтня 2008 року у сумі 307,95 грн. після чого останній припинив погашення кредиту, має прострочену заборгованість. Письмова вимога банку, направлена позичальнику та позивачу [PERSON] 20 лютого 2018 року, про необхідність дострокового повернення кредиту не пізніше 3-х днів з моменту отримання вимоги, останніми не виконана. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19.10.2018 року, по справі №753/5222/18, за позовом АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] та [PERSON] , солідарно стягнуто з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором №10-29/2318 від 08.08.2006 року у розмірі 148 556,14 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 22.09.2020 року, по справі №753/5222/18, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19.10.2018 року, змінено - стягнуто з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №10-29/2318 від 08.08.2006 року у розмірі 148 556,14 грн, в задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовлено. Апеляційним судом м.Києва було встановлено, що строк користування кредитом сплив 24.02.2009 р., однак Банк не пред`явив своїх вимог до поручителя у встановлений ст.559 ЦК України строк., внаслідок чого порука є припиненою. В силу положень ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується його обсяг відповідальності. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Так строком зобов`язання поруки є період часу, який починається з моменту порушення основного зобов`язання кредитором та закінчується зі спливом шести місяців (ч. 4 ст. 559 ЦК України) або за згодою сторін - іншого строку поруки, протягом якого кредитор вправі пред`явити вимоги до поручителя, у зв`язку з його порукою. З огляду на викладене,вимоги позивача про визнання зобов`язань за Договором поруки №2-10/2175 від 08.08.2006 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 ЗУ "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом статті 3 ЗУ "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно з частиною першою статті 33 ЗУ "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: 1) припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; 2) реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; 3) набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; 4) визнання іпотечного договору недійсним; 5) знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; 6) з інших підстав, передбачених цим Законом. В силу положень ст. 572 ЦК України (поняття застави) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно із ст. 575 ЦК України окремим видом застави є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Враховуючи положення ст. 575 ЦК України норми ст. 593 ЦК України та Закону України «Про заставу» застосовується і до окремого виду застави, як іпотека. Згідно зі ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави,- 3) реалізації предмета застави,- 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 28 Закону України «Про заставу», окрім наведених підстав, передбачено також припинення застави при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави, та в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом. Положеннями чинного законодавства щодо врегулювання правовідносин іпотеки визначено вичерпний перелік підстав для припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України, жодної з яких позивачем у заявленому позові не наведено. Чинне законодавство не містить жодної правової норми, яка б обмежувала певним строком процедуру примусової реалізації іпотечного майна і тим більше пов`язувала б сплив цього строку із правовим наслідком у вигляді припинення іпотеки. Таким чином, з урахуванням матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання припиненими зобов`язань за договором №02-10/2174 від 08.08.2006 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] , не ґрунтуються на вимогах закону, що регулює даний вид правовідносин і підстави для припинення іпотеки судом не встановлено, оскільки зобов`язання за Кредитним договором не є виконаними. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати, а саме суму судового збору, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial