Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

До Марганецького міського суду надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про відшкодування витрат на навчання. В обґрунтування позовних вимог, посилаються на те, що [PERSON] з 01 вересня 2005 року зараховано на перший курс до Київського національного торгівельно-економічного університету, що підтверджується договором № 31 про підготовку фахівців з вищою освітою, який укладено між відповідачем та учбовим закладом. В травні 2010 року Головне управління ПФУ отримало картку працевлаштування випускника [PERSON], надіслану Київським НТЕУ для подальшого оформлення направлення на роботу. [PERSON] до роботи не приступила та працевлаштувалася до Департаменту страхування корпоративних клієнтів на ЗАТ «СК Саламандра-Україна», що підтверджується записом у трудовій книжці. Договір підпадає під норми ст.636 ЦК України, тому повинен виконуватися належним чином та [PERSON] повинна була відпрацювати не менше 3 років, а в разі відмови - відшкодувати кошти за навчання. [PERSON] порушила умови договору № 31 , тому повина відшкодувати повну вартість навчання - 52778 грн.29 коп.. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві. Вважає поважною причиною пропуску строку звернення до прокуратури, бо склалася практика, що прокуратура звертається із позовом про стягнення витрат за навчання. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявилася, надала суду заперечення проти позову, згідно яких договір вона не підписувала, в договорі не має дати його укладення, примусове відпрацювання - порушення її конституційних прав. Просить застосувати строк позовної давності до даних правовідносин та у задоволені позовних вимог відмовити. Оцінюючи пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] навчалась в Київському національному торговельно-економічному універсітеті за спеціальністю «Фінанси» , який закінчила у 2010 році та здобула кваліфікацію магістра з фінансів. Частиною другою статті 52 Закону України "Про освіту" визначено, що випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 52 Закону України "Про освіту", на виконання Указу Президента України від 23 січня 1996 року N 77 "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів", в редакції Указу Президента України від 16 травня 1996 року N 342, та статті 197 Кодексу законів про працю України було розроблено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року N 992 (далі - Порядок). Пунктом 4 Порядку передбачено, що керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком N 1. Відповідно до пункту 8 Порядку випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а відповідно до ст.. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З матеріалів справи вбачається, що на обґрунтування позовних вимог позивачем надано договір 31 без дати про підготовку фахівця [PERSON], який не підписаний [PERSON] Оскільки обов'язковою умовою для відпрацювання студента є укладення угоди, а угода [PERSON] не підписана, тому є неукладеною, то суд приходить до висновку, що позивач не довів свої позовні вимоги та відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed