Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання неукладеним іпотечного договору і про усунення перешкод в реалізації прав власника квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що 08 червня 2007 року між позивачкою [PERSON] та ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" (на той час ВАТ "Райфайзен Банк Аваль") був укладений кредитний договір № 014/0029/74/76298, за умовами якого [PERSON] одержала грошові кошти в сумі 395 850 (триста дев'яносто п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят) доларів США і зобов'язалась щомісячно повертати Банку суму кредиту, а також оплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Судовим рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14.03.2013 року по справі № 496/505/13-ц встановлено, що зазначений кредитний договір є неукладеним. З урахуванням зазначеної обставини є неукладеним також і іпотечний договір, а наявність обмежень, пов'язаних з іпотекою, перешкоджає позивачці як власнику майна, яке перебуває в іпотеці, в здійсненні прав власника - застосовані до нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] обтяження, а саме накладання заборони на відчуження та обмеження іпотекою, що перешкоджають позивачці здійснювати у повному обсязі свої права власника. [PERSON] просить визнати неукладеним іпотечний договір та усунути перешкоди в здійсненні прав власника квартири [ADDRESS] шляхом зняття заборони на відчуження, накладеної на квартиру [ADDRESS] та вилучення записів про заборону відчуження та іпотеку квартири [ADDRESS]. Позивач по справі до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляду справи за її відсутності суду не подавала, про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача по справі до судового засіадння не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що непідлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 08 червня 2007 року між позивачкою [PERSON] як позичальником та ВАТ "Райфайзен Банк Аваль" (в теперішній час ПАТ "Райфайзен Банк Аваль") був укладений кредитний договір № 014/0029/74/76298, згідно умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 395 850 (триста дев'яносто п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят) доларів США під зобов'язання щомісячно здійснювати погашення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 12,5% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 014/0029/74/76298 від 08 червня 2007 року між [PERSON] та ВАТ "Райфайзен Банк Аваль" (в теперішній час ПАТ "Райфайзен Банк Аваль") був укладений іпотечний договір від 19 червня 2007 року, предметом якого було нерухоме майно - квартира [ADDRESS]. [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання неукладеним іпотечного договору і про усунення перешкод в реалізації прав власника квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що 08 червня 2007 року між позивачкою [PERSON] та ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" (на той час ВАТ "Райфайзен Банк Аваль") був укладений кредитний договір № 014/0029/74/76298, за умовами якого [PERSON] одержала грошові кошти в сумі 395 850 (триста дев'яносто п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят) доларів США і зобов'язалась щомісячно повертати Банку суму кредиту, а також оплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Судовим рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14.03.2013 року по справі № 496/505/13-ц встановлено, що зазначений кредитний договір є неукладеним. З урахуванням зазначеної обставини є неукладеним також і іпотечний договір, а наявність обмежень, пов'язаних з іпотекою, перешкоджає позивачці як власнику майна, яке перебуває в іпотеці, в здійсненні прав власника, а саме - застосовані до нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] обтяження, а саме накладання заборони на відчуження та обмеження іпотекою, перешкоджають позивачці здійснювати у повному обсязі свої права власника. [PERSON] просить визнати неукладеним іпотечний договір та усунути перешкоди в здійсненні прав власника квартири [ADDRESS] шляхом зняття заборони на відчуження, накладеної на квартиру [ADDRESS] та вилучення записів про заборону відчуження та іпотеку квартири [ADDRESS]. Рішенням Приморського районного м. Одеси від 18.04.2013 року визнано неукладеним іпотечний договір від 19 червня 2007 року між [PERSON] та ВАТ "Райфайзен Банк Аваль", предметом якого було нерухоме майно - квартира [ADDRESS]. Скасовано заборону відчуження квартири [ADDRESS], накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кобзарем О.Ю. р. № 438. Вилучено з державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження квартири [ADDRESS] № 5165175. Вилучено з Єдиного реєстру іпотек запис про іпотеку квартири [ADDRESS] № 5165327. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2018 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2013 року скасовано з у зв'язку із ново виявленими обставинами. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14.03.2013 року по справі № 496/505/13-ц було встановлено, що кредитний договір № 014/0029/74/76298 від 08 червня 2007 року між [PERSON] та ВАТ "Райфайзен Банк Аваль", є неукладеним, оскільки сторонами договору в належній формі не досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до норм ст. 215 ЦК України та п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" у разі якщо на виконання неукладеного договору стороною передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, що регулюються ст.ст. 1212-1215 ЦК України. З рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14.03.2013 року по справі № 496/505/13-ц вбачається, що незважаючи на волевиявлення сторін по справі на укладання кредитного договору і виникнення зобов'язальних правовідносин, які мають договірну природу, договір укладений не був і правовідносини зобов'язально-договірного характеру не виникли. При ухваленні рішення Приморським районним судом м. Одеси від 18.04.2013 року, суд виходив з того рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14.03.2013 року було фактично встановлено що сторони кредитного договору не дійшли згоди щодо всіх істотних умов договорів, а тому кредитний договір є неукладений. Проте, рішенням апеляційного суду Одеської області від 14.06.2017 року заочне рішення Біляївського районного суду м. Одеси від 14.03.2013 року скасоване та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ " Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсним кредитного договору - відмовлено. Отже вказаним рішенням суду апеляційної інстанції було спростовано факт неукладеності кредитного договору № 014/0029/74/76298 від 08 червня 2007 року. Таким чином, правовідносини сторін врегульовані спеціальною правовою нормою - Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» іпотечним боргом є основне зобов'язання за будь-яким правочином, виконання якого забезпечене іпотекою. Згідно ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Тобто, передумовою виникнення прав та обов'язків за іпотечним договором є наявність основного зобов'язання. На теперішній час основне зобов'язання за кредитним договором [PERSON] не виконане. Інших підстав обґрунтування позову [PERSON] не зазначено. Відповідно до ч. 1ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1ст. 15 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наведеного вище суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити за недоведеністю вимог, оскільки позивачем не наважено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кредитний договір є неукладеним. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed