Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач 12.04.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 08.10.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 123/08-АВ/011. Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК». Відповідно до п. 1.1. Кредитор надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 20579 доларів США. Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові, що підтверджується заявою на видачу готівки № авт/159078. Позичальник [PERSON] , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 23.03.2017 року має прострочену заборгованість, а саме: 6999 доларів США 20 центів сума заборгованості за кредитом та 1923 доларів США сума заборгованості за відсотками. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] , 08.10.2008 року позивач та [PERSON] уклали договір Поруки №123/08-ПР/010 від 08.10.2008 року, тому позивач просить стягнути вищезазначену заборгованість солідарно з відповідачів, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3629 грн. 41 коп. Заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2017 року позов задоволено повністю. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року за заявою відповідача [PERSON] заочне рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2017 року скасовано та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.02.2020 року до участі у справі у якості позивача залучено Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» (правонаступник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк»). У судовому засіданні представник позивача\~Кузьменко М.В. позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, проти застосування строку позовної давності заперечував, оскільки останній платіж був здійснений відповідачами у 2014 році. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, уповноважив [PERSON] бути його представником у суді. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, просив відмовити у його задоволенні та застосувати строк позовної давності. Зазначив, що позивачем безпідставно зараховувались внесені оплати в якості погашення кредиту на погашення відсотків із порушенням умов договору. Позивачем в розрахунку вказано, що за кредитним договором погашено в якості основного боргу 10\~634, 35 дол. США. Водночас, згідно довідки станом на 23.03.2017р. зазначено, що в якості погашення основної заборгованості сплачено 13\~579,80 дол. США. Отже позивачем не враховано в якості погашення основного боргу за кредитним договором ще 2945,45 дол. США. Позивачем в розрахунку вказано, що за кредитним договором у зазначений термін має бути нарахування відсотків в розмірі 6634,52 дол. США. В розрахунку зазначається про погашення 4711,52 дол. США процентів. Водночас, згідно довідки станом на 23.03.2017р. зазначено, що в якості погашення відсотків сплачено 6366,83 дол. США, а отже не сплаченим залишається 267,69 дол. США. Отже існують розбіжності у розмірах сплачених сум відповідачем, які мають бути зараховані в якості погашення основного боргу по кредиту та відсоткам. Заявивши про сплив строку позовної давності, пояснив, що діюче законодавство та стала судова практика визначає, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою\~статті 261 ЦК України\~починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Позов пред`явлений до суду 12.04.2017р., а отже останнє право вимоги має стосуватись щодо заборгованості, яка виникла саме з 11.04.2013р. погашення заборгованості. Оскільки договором передбачено, що погашення заборгованості має відбуватись до 15 числа кожного місяця, отже позивач має право вимоги у межах трирічного строку починаючи саме з 15.04.2014р., тобто починаючи з тієї частини погашення основного боргу, яка мала бути сплачена саме до 15.04.2014р., а також й за відсотками, нарахованими саме з даної дати (ст. 266 ЦК України). В той же час, згідно доданого розрахунку, розмір основної заборгованості станом на 16.04.2013р. становить 4409,66 дол. США. Водночас як зазначено вище існують розбіжності щодо розміру грошових коштів, що не були зараховані в якості погашення основного боргу в розмірі 2945,45 дол. США. Вважає, що всі зазначені розбіжності мають бути враховані судом при розгляді даної справи та покладені за основу власного рішення, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні повністю заперечила щодо заявлених позовних вимог, пояснивши, що строк дії поруки Договором поруки не визначено. Застереження в п. 6.2. того, що Договір поруки діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань не є строком дії договору у розумінні ч.1 ст.252 ЦК України, де визначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. У зв`язку з цим. до правовідносин з приводу поруки слід застосувати положення ст.559 ЦК України. Як зазначено в п. 2.1.1.1 та п. 2.1.2.1 Договору поруки кінцевий термін погашення усіх кредитів - 07.10.2015 р. Як зазначено в позовній заяві та підтверджується матеріалами справи Вимога про усунення порушень, яка направлялася позивачем відповідачам, датована 03.04.2017 року. В Вимозі зазначено, що вона направлена щодо заборгованості по Кредитному договору № 123/08-АВ/011-КЛ від 08.10.2008 року, а не до договорів, які реально були укладені між позивачем та відповідачем [PERSON] (Договір з назвою "Кредитний договір" [PERSON] з позивачем не укладав. Станом на дату пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, редакція ч.1 та ч.4 ст.559 ЦК України передбачала, що порука припиняється з припиненням забезпеченою нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Зазначене підтверджує той факт, що протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання позивач не пред`явив вимоги до поручителя, а отже на момент звернення до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителя - порука [PERSON] за Договором поруки була припинена, відносини між позивачем та [PERSON] також припинилися, а тому позовна вимога позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] , на її думку, є безпідставною та незаконною, а тому у цій частині позов має бути залишений без задоволення. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача [PERSON] - [PERSON] В [PERSON] та відповідача [PERSON] , вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи, 08.10.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали Кредитний договір №123/08-АВ/011 (том 1, а.с.6-11). Кінцевий термін повернення основної заборгованості до 07.10.2015 року. Відповідно до п.1.1. Кредитор надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 20579 доларів США. Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові, що підтверджується заявою на видачу готівки №авт/159078. (том 1, а.с. 12). В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] , що випливають з основного договору, відповідно до ст.553 ЦК України, 08.10.2008 року позивач та [PERSON] уклали договір Поруки № 123/08-ПР/010 від 08.10.2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язалася нести солідарну відповідальність за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №123/08-АВ/011 від 08.10.2008 року (том 1, а.с. 15-18). 14.06.2010 року найменування позивача було змінено на Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» (том 1, а.с.28-33). Позичальник [PERSON] , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 23.03.2017 року має прострочену заборгованість, а саме: - 6999 доларів США 20 центів сума заборгованості за кредитом, що за курсом НБУ станом на 23.03.2017 року становить 188417,79 грн.; - 1923 доларів США сума заборгованості за відсотками, що за курсом НБУ станом на 23.03.2017 року становить 51766,98 грн.; - 2270,86 доларів США розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, що за курсом НБУ станом на 23.03.2017 року становить 61131,33 грн.; - 512,83 доларів США розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків, що за курсом НБУ станом на 23.03.2017 року становить 13805,33 грн. (том 1, а.с. 23-25). Позивач звернувся до суду з позовом 12 квітня 2017 року (том 1, а.с.3-5). При цьому, вимога про стягнення пені не заявлена. Згідно з довідкою станом на 16.01.2019 р. від 17.01.2019 року наданою АТ "УКРСОЦБАНК" клієнту банку [PERSON] в тому, що за договором кредиту №-123/08-АВ/011 від 08.10.2008 року укладеному з АТ "УКРСОЦБАНК" в рахунок погашення заборгованості за період з 08.10.2008 року по 15.01.2019 року було перераховано всього за зазначений період 19966,57 доларів США, в тому числі - основна заборгованість за кредитом - 13579,80 доларів США та відсотки за кредитом 6386,77 доларів США. Останні виплати за зазначеним кредитом відбувались 01.10.2014 року, 24.05.2018 року та 07.06.2018 року (том 2, а.с. 4-5). Відповідно до розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором №-123/08-АВ/011 від 08.10.2008 року станом на 16.01.2019 року - сума заборгованості за кредитом - 6999,20 доларів США; сума заборгованості за відсотками - 3064,98 доларів США; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 2451,28 доларів США; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 967,21 доларів США; загальна сума заборгованості складає 13482,67 доларів США (том 2, а.с. 6-14). 10.09.2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно Рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15.10.2019 року. Протоколом № 4/2019 позачергових зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт. Таким чином АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набув всіх прав за переданими йому активами, а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів за передаваними зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які випливають з умов виконання договору кредиту, прав та обов`язків сторін. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Щодо розміру заборгованості. Із розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 123/08-АВ/011 від 08.10.2008 року встановлено, що станом на 16.01.2019 року за відповідачем [PERSON] значиться заборгованість за наданим кредитом, процентами та по пені в загальному розмірі 13482,67 доларів США. На спростування наявності вказаної суми заборгованості представником відповідача [PERSON] зазначено, що позивачем в розрахунку вказано, що за кредитним договором погашено в якості основного боргу 10\~634, 35дол. США. Водночас, згідно довідки станом на 23.03.2017р. зазначено, що в якості погашення основної заборгованості сплачено 13\~579, 80 дол. США. Отже, позивачем не враховано в якості погашення основного боргу за кредитним договором ще 2945,45 дол. США. Позивачем в розрахунку вказано, що за кредитним договором у зазначений термін має бути нараховано відсотків в розмірі 6634,52 дол. США. В розрахунку зазначається про погашення 4711,52 дол. США процентів. Водночас, згідно довідки станом на 23.03.2017р. зазначено, що в якості погашення відсотків сплачено 6366,83 дол. США, а отже не сплаченим залишається 267,69 дол. США. Отже існують розбіжності у розмірах сплачених сум відповідачем, які мають бути зараховані в якості погашення основного боргу по кредиту та відсоткам. 18.10.2018 року представник відповідача подав відзив на позов та просив застосувати строк позовної давності, зазначивши, що позов пред`явлений до суду 12.04.2017р., а отже останнє право вимоги має стосуватись щодо заборгованості, яка виникла саме з 11.04.2013р. погашення заборгованості. Оскільки договором передбачено, що погашення заборгованості має відбуватись до 15 числа кожного місяця, отже позивач має право вимоги у межах трирічного строку починаючи саме з 15.04.2014р., тобто починаючи з тієї частини погашення основного боргу, яка мала бути сплачена саме до 15.04.2014р., а також й за відсотками, нарахованими саме з даної дати (ст. 266 ЦК України). В той же час, згідно доданого розрахунку, розмір основної заборгованості станом на 16.04.2013р. становить 4409.66 дол. США. Водночас як зазначено вище існують розбіжності щодо розміру грошових коштів, що не були зараховані в якості погашення основного боргу в розмірі 2945, 45 дол. США. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на тому, що зобов`язання за кредитним договором не припинено, оскільки відповідач кредитні кошти не повернув, а тому позов підлягає до задоволення. При цьому, суд не приймає до уваги доводи представника позивача щодо сплати позивачем додаткових коштів, відповідно до квитанцій: -№ FOB1119311900034 від 12.07.2011 року [PERSON] вніс готівкою 400,00 доларів США на рахунки фізичних осіб (не карткові) (том 1, а.с. 207); -№ FOB1122311900022 від 11.08.2011 року [PERSON] вніс готівкою 400,00 доларів США на рахунки фізичних осіб (не карткові) (том 1, а.с. 208); -№ FOB1125711900078 від 14.09.2011 року [PERSON] вніс готівкою 400,00 доларів США на рахунки фізичних осіб (не карткові) (том 1, а.с. 209); -№ FOB1128611900048 від 13.10.2011 року [PERSON] вніс готівкою 400,00 доларів США на рахунки фізичних осіб (не карткові) (том 1, а.с. 210); -№ FJB1204411900031 від 13.02.2012 року [PERSON] вніс готівкою 400,00 доларів США на рахунки фізичних осіб (не карткові) (том 1, а.с. 211); -№ FJB1207311900020 від 13.03.2012 року [PERSON] вніс готівкою 400,00 доларів США на рахунки фізичних осіб (не карткові) (том 1, а.с. 212); -№ FOB1110811900066 від 18.04..2011 року [PERSON] вніс готівкою 370,00 доларів США на рахунки фізичних осіб (не карткові) (том 1, а.с. 213); -№ FJB1116711900062 від 16.06.2011 року [PERSON] вніс готівкою 325,00 доларів США на рахунки фізичних осіб (не карткові) (том 1, а.с. 214); -№ FJB1134811900034 від 14.12.2011 року [PERSON] вніс готівкою 400,00 доларів США на рахунки фізичних осіб (не карткові) (том 1, а.с. 215); -№ FJB1201111900014 від 11.01.2012 року [PERSON] вніс готівкою 400,00 доларів США на рахунки фізичних осіб (не карткові) (том 1, а.с. 216); -№ FJB1210911900034 від 18.04.2012 року [PERSON] вніс готівкою 100,00 доларів США на рахунки фізичних осіб (не карткові) (том 1, а.с. 217); -№ FJB1234911900071 від 14.12.2012 року [PERSON] вніс готівкою 100,00 доларів США на рахунки фізичних осіб (не карткові) (том 1, а.с. 218), оскільки в п.п. 2.4.1 Договору кредиту № 123/08-АВ/011 зазначено, що оплата процентів здійснюється щомісячно у валюті наданого Кредиту на рахунок № [NUMBER] у відділенні № 123 Дніпропетровської обласної філії АКБ "УКРСОЦБАНК" не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі, а у вищезазначених квитанціях зазначено інший рахунок, а іншого не доведено, тому суд приймає розрахунок позивача. Довідкою АТ "Альфа-Банк" підтверджується, що АТ "Альфа-Банк" з 15 жовтня 2019 року став правонаступником майна, прав та обов`язків АТ "УКРСОЦБАНК", а також, що клієнту [PERSON] в АТ "Укрсоцбанк" були відкриті депозитні (карткові) рахунки, однак рахунок, зазначений у квитанціях, в даний перелік також не входить (том 2, а.с. 90-99). Таким чином, враховуючи те, що позивач не уточнив позовні вимоги та не просить стягнути заборгованість з відповідачів за останній період, а також нараховану пеню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі, якому просить позивач. Щодо строку виконання зобов`язань. Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 7.2 Договору), кінцевий термін повернення основної заборгованості - до 07 жовтня 2015 року (пункти 1.1.1 кредитного договору), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 15 числа кожного місяця згідно графіку для основної заборгованості (пункт 1.1.1 кредитного договору) і для процентів за користування кредитом (пункт 2.4.1 Кредитного договору). Наслідки\~\~прострочення\~\~позичальником повернення позики визначено у\~статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу\~(частина друга\~статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов`язання боржником йдеться також у частині першій статті\~611, частині другій - четвертій статті\~612 ЦК України, частині першій, другій\~статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту\~\~виконання\~\~сторонами\~\~в\~\~повному\~\~обсязі\~\~взятих\~\~на\~\~себе\~\~зобов`язань, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 07 жовтня\~2015\~року. Щодо застосування строку позовної давності. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята\~статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Встановлено, що останнє погашення коштів за кредитним договором відбулося 01.10.2014 року, а саме: основна заборгованість за кредитом - 0,00; відсотки за кредитом - 80,00 доларів США; а також внесення коштів 24.05.2018 року, а саме: основна заборгованість за кредитом - не відомо; відсотки за кредитом - 0,46 доларів США; та 07.06.2018 року, а саме: основна заборгованість за кредитом - не відомо; відсотки за кредитом - 19,48 доларів США. Представник відповідача Сипко Д.В. у судовому засіданні заперечив щодо сплати відповідачем будь-яких коштів за кредитом після 01.10.2014 року (том 2, а.с. 4-5), однак судом встановлено, що внесення коштів відбувалось в зв`язку з виконавчими провадженнями - Постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.05.2018 року ВП № 56094537, від 24.05.2018 року ВП № 56095118, від 24.05.2018 року ВП № 56095118, від 24.05.2018 року ВП № 56096048, від 24.05.2018 року ВП № 56093987 (том 1, а.с. 158-171). Таким чином, договір укладено 08.10.2008 року, останній платіж до звернення позивачем до суду було здійснено 01.10.2014 року, кінцевий термін повернення основної заборгованості до 07.10.2015 року, а позивач звернувся до суду 12.04.2017р., у зв`язку з чим суд вважає, що відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності. Щодо заперечень відповідача [PERSON] , яка вважає, що на момент звернення до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителя - порука [PERSON] за Договором поруки була припинена, відносини між позивачем та [PERSON] також припинилися, а тому позовна вимога позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] , є безпідставною та незаконною, а тому у цій частині позов має бути залишений без задоволення, суд також вважає їх необґрунтованими, оскільки, як зазначає сама відповідач, вимога про усунення порушень, яка направлялася позивачем відповідачам, датована 03.04.2017 року, тому відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 559 ЦК України Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Зазначене підтверджує той факт, що протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, а саме з моменту, коли відповідач отримала вимогу про усунення порушень, починає спливати строк, а оскільки позивачем позов до суду подано 12.04.2017 року, строк порушено не було. Тому заборгованість за кредитним договором підлягає солідарному стягненню з відповідачів. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо солідарного стягнення суми заборгованості слід задовольнити в повному обсязі. При цьому, відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 3629,41,00 грн. в рівних частинах з кожного /том 1 а.с.2/. При цьому, суд враховує що витрати зі сплати судового збору в розмірі 509,82 грн. з [PERSON] та 1814,70 грн. з [PERSON] фактично стягнуті на підставі виконавчих листів від 29.08.2017 року (том 1, а.с.157-159,165-167), а тому повторному стягненню не підлягають. Таким чином, підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 1304 грн. 89 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved