Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до голови Прилбичівської сільської ради Яворівського районного суду Львівської області та Прилбичівської сільської ради Яворівського районного суду Львівської області з позовною заявою про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він працював на посаді машиніста водонасосної установки Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області з 06.05.2008 року. Розпорядженням Голови Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області № 18 від 16.03.2011 року його звільнено з 16.03.2011 року зі займаної посади за прогул без поважних причин відповідно до ч. 4 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним з наступних підстав. 11 та 12 березня 2011 року він виконував обов`язки, що підтверджується копією журналу про показники лічильника, в якому зазначається кількість годин роботи насосної установки та кількість використаної електроенергії. 11 березня насос не працював повний робочий день, оскільки проводилися ремонтні роботи по встановленню лічильника, саме тому 12 березня з 06 години по 06 годину 13 березня 2011 року закачувалася вода у башти в с. Прилбичі. У зв`язку з особливістю роботи необхідно було постійно контролювати наповнення башт, тому він почергово їх відвідував та обстежував. Жодного прогулу він не вчиняв, оскільки виконував свою роботу. 11.03.2011 року його звільнено, відповідно, строк що сплив із зазначеної дати до дня поновлення на роботі є вимушеним прогулом. Дії з боку відповідача є порушенням його законних прав на працю, що завдали йому моральних страждань, які відобразилися на його здоров`ї та вплинули на відносини зі сім`єю. Враховуючи викладені обставини, просить поновити його на роботі на посаді машиніста водонасосної установки Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області, стягнути з сільської ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.03.2011 року до постановлення рішення суду та стягнути з сільської ради на його користь 10000,00 грн моральної шкоди та просить покласти обов`язок на голову Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області Вороняка Р.І. відшкодувати Прилбичівській сільській раді Яворівського району Львівської області кошти, що мають бути виплачені йому у зв`язку з його незаконним звільненням. Справа поступила до провадження судді Гуцала І.П. Представник відповідача Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області подав до суду заперечення на позов. Вважає позовну заяву необґрунтованою, а викладені у ній доводи такими, що не відповідають дійсності з огляду на таке. 12.03.2011 року на ім`я голови Прилбичівської сільської ради надійшло звернення споживачів води с. Прилбичі, в якому повідомлялося про те, що на зміні [PERSON] практично ніколи немає води. У зв`язку з неодноразовими зверненнями 12.03.2011 року комісією сільської ради було здійснено перевірку робочого часу слюсаря машиніста по водопостачанню [PERSON] . Перевіркою встановлено, що 12.03.2011 року з 15.00 год до 19.00 год позивача на робочому місці не було, на телефонні дзвінки він не відповідав. У зв`язку із невиконанням позивачем обов`язків, комісією було викликано іншого машиніста по водопостачанню [PERSON] , який у цей день був вихідним. 14.03.2011 року головою сільської ради було викликано позивача та запропоновано надати письмові пояснення у зв`язку з зазначеною перевіркою, однак той відмовився надати пояснення у цей день. 15.03.2011 року він надав письмові пояснення, з яких вбачається, що він весь час перебував на робочому місці. Хоча, позивач в позовній заяві зазначає, що не перебував на робочому місці, оскільки почергово обстежував кожну з п`яти башт щодо їх наповнення водою. Таким чином, зазначені у позовній заяві обставини не відповідають поясненням позивача від 15.03.2011 року. В обґрунтуванні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, позивачем не вказано з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди. На загальному зборі жителів с. Прилбичі 06.11.2011 року, вони висловили свою думку про незадовільну роботу позивача. Окрім того, позивач просить покласти обов`язок на голову Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області Вороняка Р.І. відшкодувати Прилбичівській сільській раді Яворівського району Львівської області кошти, що мають бути виплачені йому у зв`язку з його незаконним звільненням. Однак, вказаною вимогою він перебирає на себе повноваження сільської ради, оскільки у разі поновлення його на роботі, саме сільська рада має право на звернення до суду з вимогою про відшкодування шкоди заподіяної у зв`язку з незаконним звільненням працівника. Зважаючи на викладене, просить у задоволенні позову відмовити. 16.10.2012 року суддя Гуцал І.П. обраний на посаду судді апеляційного суду Львівської області відповідно до Постанови Верховної ради України «Про обрання суддів» від 16.10.2012 року № 11339-1 та справу передано судді Маліновській-Микич О.В. 16.04.2013 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, виключив з числа відповідачів голову Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області та позовну вимогу про покладення обов`язку на голову Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області Вороняка Р.І. відшкодувати Прилбичівській сільській раді Яворівського району Львівської області кошти, що мають бути виплачені йому у зв`язку з його незаконним звільненням. Додатково зазначив, що при прийнятті на роботу його було поставлено до відома про те, що в його обов`язки входить накачувати воду в башти. Про будь-які інші обов`язки його не повідомлялося, його не ознайомлювали про час роботи, тобто про час робочого часу, обідньої перерви, не було ознайомлено і з місцем роботи та Правилами внутрішнього трудового розпорядку. Окрім того, з 16.03.2011 року по 21.03.2011 року він перебував на лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності. Однак, незважаючи на це, його було звільнено в період тимчасової непрацездатності. Тому, просить визнати незаконним його звільнення, скасувати розпорядження голови Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області № 18 від 16.03.2011 року як незаконне, поновити його на посаді машиніста водонасосної установки Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області, стягнути з сільської ради в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, 10000 грн моральної шкоди та судові витрати по справі. 08.10.2013 року суддя Маліновська-Микич О.В. обрана на посаду судді апеляційного суду Львівської області відповідно до Постанови Верховної ради України «Про обрання суддів» від 08.10.2013 року № 619-VII та справу передано судді [PERSON] Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2017 року, згідно із розпорядженням керівника апарату суду від 05.12.2017 року № 334 у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] справу передано судді Кондратьєвій Н.А. Ухвалою від 06.12.2017 року справу прийнято до провадження суддею Кондратьєвою Н.А. та призначено до судового розгляду. 20.02.2019 року представник відповідача направив до суду письмові пояснення. Зазначає, що позивач стверджує, що з 16.03.2011 року по 21.03.2011 року він перебував на лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності. Однак, листок непрацездатності роботодавцю не надавався, а в матеріалах справи відсутній його оригінал. Яворівською ЦРЛ повідомлено про відсутність реєстрації в журналі реєстрації листків непрацездатності листка непрацездатності серії АВИ № 717763 з 16.03.2011 року по 21.03.2011 року. Окрім того, листок непрацездатності не відповідає вимогам Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, а відтак виникають сумніви з приводу його достовірності. Щодо твердження позивача про те, що його не було ознайомлено із робочим часом, часом відпочинку, посадовими та експлуатаційними інструкціями, то при прийнятті на роботу його було ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку, визначено йому робоче місце, з травня 2008 року до моменту вчинення прогулу, тобто 2 роки 10 місяців [PERSON] виконував свою роботу та був обізнаний із правилами внутрішнього трудового розпорядку, здійснював експлуатацію насосної установки. На позивача не покладалися інші обов`язки, аніж ті, що передбачені його посадою та трудовою функцією. 14.03.2011 року позивач відмовився давати письмові пояснення щодо прогулу, вчиненого ним 12.03.2011 року, про що складено відповідний акт. 15.03.2011 року він надав письмові пояснення згідно яких 12.03.2011 року він подавав воду та був на об`єкті. Однак згідно актів перевірки робочого часу комісіями було зафіксовано його відсутність на робочому місці з 15.00 год до 19.00 год 12.03.2011 року. Робочим місцем позивача є територія (місце розташування) насосної установки. У поясненнях в уточненій позовній заяві позивач вже вказує, що цього дня він контролював наповнення башт, почергово відвідував та обстежував кожну з них та ходив по трасах, перевіряючи чи немає прориву. Однак, це не входило до його посадових обов`язків. Відтак, звільнення є законним та обґрунтованим. Щодо позовної вимоги про стягнення з сільської ради моральної шкоди у розмірі 10000 грн, то таку слід залишити без розгляду, оскільки вона є майновою, а судовий збір позивачем за неї не сплачено. Просить у задоволенні позову відмовити повністю. 18.04.2019 року представником відповідача долучено додаткові письмові пояснення у цивільній справі. Зазначає, що позивачем надано до суду листок непрацездатності серії АВИ № 717763 від 16.03.2011 року, виданий Яворівською центральною районною лікарнею. Однак, згідно відповіді Яворівської районної центральної лікарні такий не видавався. У роботодавця не було жодної інформації про місце перебування позивача та перебування на час видання оскаржуваного розпорядження позивача на лікарняному. Листок непрацездатності роботодавцю не пред`являвся. Окрім того, на час звернення до суду з позовною заявою позивач не згадував про наявність листка непрацездатності та не долучав його до позовної заяви. А долучив його та почав на нього покликатися уже в заяві про уточнення позовних вимог від 16.04.2013 року. Прилбичівською сільською радою вчиняються всі необхідні дії для встановлення обставин протиправного отримання позивачем листка непрацездатності. Просить у задоволенні позову відмовити повністю. 27.05.2019 року представник відповідача подав до суду письмові пояснення. Просив звернути увагу на те, що позивач неодноразово змінює позицію свого захисту та свої пояснення. Ним не долучено жодного доказу на підтвердження факту повідомлення роботодавця поважності причин його відсутності на роботі. Позивач в судовому засіданні підтвердив факт, що він не звертався за медичною допомогою до КНП ЯРР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня». Натомість, він зазначає, що він проходив лікування у Новояворівську. З метою спростування таких тверджень Прилбичівською сільською радою було витребувано відбиток печатки Новояворівської районної лікарні № 1, що проставлявся у березні 2011 року, який не відповідає тому, що проставлений на листку непрацездатності, пред`явленому позивачем. Таким чином, позивач умисно намагається ввести суд в оману, шляхом використання офіційного документа невідомого походження. Позивач, допитаний в судовому засіданні як свідок, пояснив, що 11.03.2011 року його було звільнено за прогул. Однак він з шостої години ранку обходив всі водонапірні вежі та був на роботі, слідкував, щоб качалася вода. Його обов`язком було закачувати воду у вежі в с. Прилбичі, є п`ять веж, які він почергово відвідував та обстежував та ходив по трасі, перевіряючи, щоб не було проривів. Він працював спеціалістом водонасосної установки з 2008 року. Функціональні обов`язки йому не надавалися, посадової інструкції на роботі не було. Він два дні працював, а два був вихідний. Є журнали, де зафіксовано, що вони працювали по два дні. Працював з 06 год ранку до 22 год, а в суботу і довше. Час його роботи не регламентувався. Вважає звільнення умисним, оскільки на його місце голова сільської ради прийняв на роботу свого родича. Комісії ніякої не було та акти не складалися, до нього з цього приводу ніхто не підходив. 14 березня він дав письмові пояснення, говорив, що він хворий та піде на лікарняний. Він проходив лікування в Новояворівській районній лікарні, лікарняний в сільську раду не подав, тому що йому вже були видали трудову книжку із звільненням. Чому на лікарняному проставлена печатка Яворівської центральної районної лікарні йому не відомо. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що позивач працював з 2008 року по 2011 рік, жодних зауважень до його роботи не було, працював добросовісно. Однак, це тривало до тих пір, поки відповідач не вирішив влаштувати на роботу свого родича. Позивач не був ознайомлений з інструкцією з експлуатації насосної установки, оскільки така була складена пізніше, та не був ознайомлений зі своїми посадовими обов`язками. Інструкція та посадові обов`язки затверджені вже після звільнення працівника. Його робочий день тривав 12 годин, що є порушенням трудового законодавства. 12.03.2011 року позивач був на роботі та повідомив відповідача про погіршення стану здоров`я. Про перебування його на роботі свідчить, зокрема, фіксування ним показників лічильника у журналі, де є підпис позивача. Сільський голова мав явний намір звільнити позивача, про це свідчить і проведення зібрання жителів села щодо питання роботи [PERSON] через 10 місяців після його звільнення. Окрім того, акти про відсутність працівника на робочому місці підписані одними і тими ж особами, які не могли перебувати в той самий час у різних місцях. Відповідач мав намір укласти мирову угоду, що свідчить про те, що він розумів, що ним були допущені порушення при звільненні. [PERSON] звільнено під час перебування на лікарняному, що є грубим порушенням норм законодавства. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Вороняк Р.І. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Пояснив, що через неодноразові скарги жителів села на відсутність води в робочі зміни позивача, 12.03.2011 року була створена комісія сільської ради, якою було здійснено перевірку робочого часу слюсаря машиніста по водопостачанню [PERSON] . В цей день не було води. [PERSON] не було на робочому місці, не могли знайти його ні в селі, ні вдома. Телефон позивача також був відключений. Причини відсутності він не повідомляв. Тому, змушені були викликати іншого працівника - [PERSON] , який в цей день був вихідним, щоб він запустив насосну установку. [PERSON] вийшов на роботу та включив насос. Про прориви і необхідність ремонту в той день [PERSON] його не повідомляв, хоча в такій ситуації повинен був повідомити. Окільки вода зранку не подавалася, насос не був включеним, відтак прориву води і не могло бути. Все працювало справно. Водонапірних станцій було чотири, він залишив біля них свідків, позивача не було біля них цілий день. Зазначає, що родича на роботу не приймав, [PERSON] сам знайшов людину, яка б з ним працювала. Позивач був прийнятий на роботу ще в 2008 році, і тому знав свої службових обов`зки. Усних попереджень [PERSON] було безліч, бо він погано виконував свої службові обов`язки. Представник відповідача Раневич О.Ю. в судовому засіданні звернув увагу на те, що згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Позивач просить поновити його на посаді машиніста водонасосної установки Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області. Однак, позивач не врахував того, що він не працював на посаді машиніста водонасосної установки Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області, адже такої посади у сільській раді немає, його ж було прийнято на посаду машиніста насосної установки в комунальне підприємство, створене Прилбичівською сільською радою. Таким чином, позовні вимоги до відповідача Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області, замість комунального підприємства не можуть бути задоволені. Доводи позивача про те, що він не ознайомлювався із робочим часом, часом відпочинку, місцем своєї праці та посадовими і експлуатаційними інструкціям, та трудовим розпорядком є необґрунтованими, оскільки позивач починаючи з 06 травня 2008 року до моменту вчинення прогулу, тобто 2 роки 10 місяців виконував свою роботу та був обізнаний із робочим часом та часом відпочинку, а також здійснював експлуатацію насосної установки, у зв`язку із чим, йому була відома інструкція з експлуатації останньої. Позивач упродовж розгляду справи в суді не довів свого перебування на роботі 12.03.2011 року у період з 15.00 год. до 19.00 год. жодними засобами доказування. Щодо твердження сторони позивача про незаконність звільнення, оскільки позивач перебував на лікарняному, то позивач не повідомив відповідача про перебування на лікарняному, і надав листок непрацездатності лише під час розгляду справи в суді. Будь-яких доказів, які б підтверджували те, що позивач своєчасно повідомив відповідача про виданий йому на вказаний період листок тимчасової непрацездатності, а також його звернення до закладу охорони здоров`я за наданням медичної допомоги, ним суду не надано, а відтак такий листок непрацездатності не може бути взятий в суді як доказ тимчасової непрацездатності позивача. Просить у задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 27.05.2019 року зазначила, що на час виникнення спірних правовідносин працювала інженером-економістом в Прилбичівській сільській раді Яворівського району Львівської області. Зазначила, що 12.03.2011 року [PERSON] на роботі вона не бачила, про що вона підписалася у акті. Вони телефонували [PERSON] , однак він на зв`язок не виходив. Біля насосної установки в робочий час його не було, як і біля чотирьох водонапірних башт (п`ята башта не діюча). У селі не було води, по тій причині що насос не було вчасно включено, а тому башти були порожні. Ніякого прориву в цей день не було. Причин, щоб позивач перебував на інших об`єктах не було. На роботу вийшов інший робітник - [PERSON] , який включив мотор і все запрацювало. Позивач з`явився на наступний день та відмовився давати пояснення, чи давав пояснення потім вона не пам`ятає. В сільській раді вівся табель обліку робочого часу. [PERSON] , неодноразово отримував усні попередження, однак до дисциплінарної відповідальності не притягався. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 03.07.2019 року повідомив, що працював слюсарем по водопостачанню. 12.03.2011 року у нього був вихідний, так як він з позивачем працювали позмінно. Десь близько обіду до нього приїхав сільський голова та повідомив, що не може знайти [PERSON] . Попросив вийти на роботу. Він приїхав на місце роботи та включив насос. Збоїв, проривів у цей день не було. Позивач [PERSON] прийшов до нього близько вечора взяти ключі від насосної башти. Також свідок пояснив, що інженер проводила з ним та [PERSON] інструктаж. Трудові права та обов`язки їм роз`яснювали. В їхні обов`язки входило качати воду та слідкувати за роботою насосної станції. Обхід траси не здійснювали, про прориви як правило повідомляли жителі села. По мірі можливостей здійснювали ремонт. Воду качали з восьмої години ранку. Працювало чотири водонапірні башти, одна не працювала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в березні 2011 року він працював майстром виробничого навчання в Прилбичівській середній школі. 12.11.2011 року близько 11 години приїхав сільський голова, який шукав [PERSON] , оскільки на території школи є водонапірна башта. Він повідомив, що в цей день на подвір`ї школи ремонтував трактор, позивача в цей день він біля башти не бачив. Про прориви води в цей день також не чув. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Згідно із вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до запису в трудовій книжці [PERSON] 06.05.2008 року прийнятий на посаду машиніста насосної установки комунального підприємтсва при Прилбичівській сільській раді, згідно із розпорядженням № 40 від 06.05.2008 року. Відповідно до розпорядження голови Прилбичівської сільської ради від 06.05.2008 року № 40 [PERSON] прийнято на посаду машиніста насосоної установки в комунальне підприємство при Прилбичівській сільській раді. Відповідно до розпорядження голови Прилбичівської сільської ради від 16.03.2011 року № 18 [PERSON] звільнений із займаної посади машиніста насосної установки відповідно до ч. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Згідно із журналом показників лічильника (світло) за 2011 рік [PERSON] внесено показник світла за 24 год з 11.03.2011 року по 12.03.2011 року. Згідно із актом перевірки робочого часу слюсаря-машиніста по водопостачанню [PERSON] комісія в складі голови Прилбичівської сільської ради Вороняка Р.І., інженера-економіста [PERSON], депутата сільської ради Жила Б.Б. встановила що 12.03.2011 року з 15.00 год до 19.00 год [PERSON] на робочому місці не було, на телефонні дзвінки не відповідав. Комісією було викликано іншого слюсаря по водопостачанню [PERSON] , який був вихідним у цей день, який приступив до роботи замість [PERSON] . Згідно із актом перевірки робочого часу слюсаря-машиніста по водопостачанню [PERSON] від 12.03.2011 року комісія в складі: сільського голови Вороняка Р.І., депутата сільської ради Кархут Г.І., жительки с. Прилбичі "Сторона" [PERSON] у зв`язку з неодноразовим зверненням жителів села Прилбичі про відсутність води під час зміни [PERSON] здійснила перевірку та встановила відсутність [PERSON] на водонапірній вежі "Сторона" в період з 15.00 год по 19.00 год 12.03.2011 року. Згідно із актом перевірки робочого часу слюсаря-машиніста по водопостачанню [PERSON] від 12.03.2011 року комісія в складі: сільського голови Вороняка Р.І., депутата сільської ради Бугая Р., жительки с. Прилбичі [PERSON] у зв`язку з неодноразовим зверненням жителів села Прилбичі про відсутність води під час зміни [PERSON] здійснила перевірку та встановила відсутність [PERSON] на водонапірній вежі "Воля" в с. Прилбичі в період з 15.00 год по 19.00 год 12.03.2011 року. Згідно із актом перевірки робочого часу слюсаря-машиніста по водопостачанню [PERSON] від 12.03.2011 року комісія в складі: сільського голови Вороняка Р.І., інженера-економіста [PERSON], військового обліковця [PERSON] у зв`язку з неодноразовим зверненням жителів села Прилбичі про відсутність води під час зміни [PERSON] здійснила перевірку та встановила відсутність [PERSON] на водонапірній вежі "Колгоспна" в с. Прилбичі в період з 15.00 год по 19.00 год 12.03.2011 року. Згідно із актом перевірки робочого часу слюсаря-машиніста по водопостачанню [PERSON] від 12.03.2011 року комісія в складі: сільського голови Вороняка Р .І., інженера-економіста [PERSON], жителя с. Прилбичі [PERSON] у зв`язку з неодноразовим зверненням жителів села Прилбичі про відсутність води під час зміни [PERSON] здійснила перевірку та встановила відсутність [PERSON] на водонапірній вежі біля школи в с. Прилбичі в період з 15.00 год по 19.00 год 12.03.2011 року. Згідно із актом від 14.03.2011 року в присутності голови Прилбичівської сільської ради Вороняка Р.І., секретаря Ганути Я.В., інженера-економіста [PERSON], бухгалтера [PERSON] машиніст [PERSON] відмовився надати письмові пояснення щодо прогулу 12.03.2011 року. Згідно із письмовими поясненнями [PERSON] від 15.03.2011 року, він 12.03.2011 року подавав воду і був на об`єкті. Згідно із підтвердженням про відмову слюсаря-машиніста по водопостачанню [PERSON] надавати пояснення відсутності на робочому місці, підписаного головою Прилбичівської сільської ради Вороняком Р.І. , секретарем Ганута Я.В., інженером-економістом [PERSON], бухгалтером [PERSON], [PERSON] 14.03.2011 року відмовився від надання письмових пояснень щодо відсутності на робочому місці та приніс такі 15.03.2011 року, де зазначив, що 12.03.2011 року перебував на робочому місці. Згідно із заявою споживачів води комунальної служби, що при Прилбичівській сільській раді станом на обід 12.03.2011 року не було води. Повідомили, що на зміні [PERSON] таке буває часто. Згідно проставленої резолюції сільського голови доручено перевірити комісією роботу [PERSON] . Згідно із табелем обліку робочого часу за березень 2011 року 12.03.2011 року [PERSON] відпрацьовано 0 годин. Згідно долучених табелів робочого часу працівників Прилбичівської сільської ради за період січень-березень 2011 року [PERSON] працював позмінно - 2 дні працював, 2 дні був вихідним. Тривалість робочого часу становила 10-11 годин на день. Згідно із витягом з журналу обліку трудових книжок Прилбичівської сільської ради [PERSON] отримав трудову книжку 17.03.2011 року, про що свідчить особистий підпис [PERSON] . Згідно із довідкою № 1781, виданою виконкомом Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області, правила внутрішньоготрудового розпорядку, а саме: графік роботи, посадові обов`язки працівників комунального підприємства та інструкція з експлуатації насосної установки були прийняті 01.02.2012 року. Згідно посадових обов`язків працівників комунального підприємства по водопостачанню при Прилбичівській сільській раді, підписаних сільським головою до обов`язків слюсаря-механіка насосної установки входить: закачування води з каптажного джерела у водонапірні башти; складання графіку подачі води у водонапірні башти, щоденне ведення обліку спожитої електроенергії та часу роботи насосної установки; слідкування за справністю насосної установки та водопровідної мережі; своєчасна подача виявлених несправностей насосної установки та водопровідної мережі інженер-економісту; дрібний ремонт насосної устанвоки та водопроводу; обеззараження води в каптажі згідно графіку, затвердженого санепідемстанцією. Згідно із довідкою № 1780 про відпрацьований робочий час та графік роботи [PERSON] , виданою виконкомом Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області, згідно норм тривалості робочого часу в годинах, розрахованих КМУ на 2011 рік [PERSON] повинен був працювати наступну кількість годин: січень 2011 року - 151 год, лютий 2011 року - 160 год, березень 2011 року - 175 год. Враховуючи те, що робочі зміни [PERSON] та [PERSON] чергувалися кожні 2 дні, тривалість робочого дня [PERSON] становила: в січні - 10год/зміну; в лютому - 11 год/зміну; в березні - 11 год/зміну. Робочий день [PERSON] розпочинався о 8.00 год і тривав відповідно до 19.00 год та 20.00 год. Обідня перерва з 13.00 год по 14.00 год. Відповідно до відповіді на звернення № 101 від 30.01.2019 року КНП Яворівської районної ради Львівської області "Яворівська центральна районна лікарня" повідомила, що згідно журналу реєстрації листків непрацездатності (форма 036/о) листок непрацездатності серії АВИ № 717763 з 16.03.2011 року по 22.03.2011 року не зареєстровано. Відповідно до відповіді на звернення № 365 від 02.04.2010 року № 365 НКП Яворівської районної ради Львівської області "Новояворівська районна лікарня імені Юрія Липи" повідомила, що листки непрацездатності серії АВИ № 716001-718000 отримувалися та видавалися Новояворівською РЛ № 1 (копія наказу про "Затвердження відповідальних осіб за збереження печаток, штампів, бланків" додається). Факт видачі листків непрацездатності за період 2011-2012 років підтвердити неможливо, оскільки облік видачі листків непрацездатності ведеться у журналі ф. 036, термін зберігання якого 5 років (світлокопія акту списання додається). Згідно відповіді Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області № 06-08-702 від 22.03.2019 року, [PERSON] за період з 01.01.2011 року по 01.03.2019 року з приводу призначення йому страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання до Управління не звертався, відповідно страхові виплати згідно із ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 року йому не призначались. До Управління та його відділень роботодавцями-страхувальниками заява-розрахунок для фінансування матеріального забезпечення [PERSON] , в тому числі згідно листка непрацездатності серії АВИ № 717763 не подавалась. Відповідно до відповіді КНП Яворівської районної ради Львівської області "Яворівської ЦРЛ" № 369 від 05.04.2019 року, [PERSON] не звертався за медичною амбулаторною та стаціонарною допомогою у ввірений їм заклад, листок непрацездатності за період 01.03.2011 року по 31.03.2011 року не видавався, медична картка у поліклінічному відділенні відсутня. Згідно відповіді на адвокатський запит № 364 від 02.04.2019 року адміністрація КНП ЯРР ЛО "Новояворівська районна лікарня імені Ю.Липи" повідомила, що факт звернення та перебування на амбулаторному лікуванні у Новояворівській РЛ № 1 [PERSON] та надання йому медичної допомоги у період з 01.03.2011 року по 31.03.2011 року на даний час підтвердити неможливо, так як амбулаторної картки в їхній установі в наявності немає. Відтиски печатки Новояворівської РЛ № 1 "Для листків непрацездатності", що проставлявся на листках непрацездатності у березні 2011 року додається. Згідно відповіді на адвокатський запит № 488 від 10.05.2019 року адміністрація КНП ЯРР ЛО "Новояворівська районна лікарня імені Ю.Липи" повідомила, що інформації про амбулаторну карту [PERSON] немає, амбулаторна карта [PERSON] не знаходиться в архіві КНП ЯРР ЛО "Новояворівська РЛ ім. Ю. Липи", в інші заклади не передавалася та не знищувалася. В КНП ЯРР ЛО "Новояворівська районна лікарня імені Ю. Липи" медичної документації, яка б підтверджувала факт звернення за медичною допомогою у період з 01.03.2011 року по 31.03.2011 року [PERSON] немає. Згідно із штатним розписом по водопровідному господарстві на 2011 рік, штат водопровідного господарства становив з штатні одиниці: інженер-економіст та два слюсарі по водопостачанню. Згідно із рішенням Прилбичівської сільської ради № 156 від 26.12.2003 року доручено виконкому сільської ради створити ліцензоване комунальне підприємство по водозабезпеченню с. Прилбичі. Позивачем долучено листок непрацездатності серії АВИ № 717763 , згідно якого [PERSON] в період з 16.03.2011 року по 22.03.2011 року перебував на амбулаторному лікуванні. Однак, з долученого листка непрацездатності важко встановити, який медичний заклад видав листок непрацездатності. На відбитку штемпеля "Для листків непрацездатності" прослідковується частина назви медичного закладу "центральна районна лікарня", що суперечить твердженням позивача про те, що він перебував на лікуванні у Новояворівській районній лікарні № 1, оскільки назва Новояворівської районної лікарні № 1 не містить у своїй назві слова "центральна районна лікарня". Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такі заходи стягнення як догана або звільнення. П. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Суд критично оцінює покликання представника відповідача на те, що позовні вимоги не можуть бути задоволені судом з огляду на імперативний обов`язок суду дотримуватися ч. 2 ст. 264 ЦПК України, а позивач просить суд поновити його на посаді машиніста водонасосної установки Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області, а не комунального підприємства при Прилбичівській сільській раді, куди його було прийнято на роботу, оскільки на підтвердження своїх доводів стороною відповідача не долучено рішення про створення комунального підприємства, а лише копію рішення Прилбичівської сільської ради № 156 від 26.12.2003 року, згідно із яким доручено виконкому сільської ради створити ліцензоване комунальне підприємство по водозабезпеченню с. Прилбичі. Також суд зазначає, що надмірний формалізм у даному випадку перешкоджатиме розгляду позову по суті із супутнім ризиком порушення прав позивача на ефективний судовий захист. Зокрема, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29). Суд також зазначає, що письмові пояснення свідків, долучені стороною відповідача у справі, не є допустимими доказами, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом у справі. У пункті 4 статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. Згідно з Табелем обліку робочого часу за березень 2011 року, 11 та 12 березня є робочими днями позивача, тривалість робочого дня становила 11 годин, а саме робочий час тривав з 8.00 до 20.00 год., обідня перерва з 13.00 по 14.00 годину. Вказана обставина позивачем не заперечується, що підтверджується наданими відповідачу письмовими поясненнями від 15 березня 2011 року, у яких йдеться про те, що позивач 12 березня 2011 року подавав воду і був на роботі. Положення ст. 149 КЗпП України передбачають порядок застосування дисциплінарних стягнень. Так, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Вимога закону про необхідність отримання роботодавцем пояснень працівника до моменту застосування дисциплінарного стягнення є важливою гарантією захисту прав працівника, оскільки надає останньому можливість довести роботодавцю правомірність своїх дій, а роботодавцю - розглянути пояснення працівника, врахувати їх під час прийняття рішення про застосування дисциплінарного стягнення й відмовитися від такого, у разі якщо пояснення будуть обґрунтованими. Як вбачається з матеріалів справи 14.03.2011 року позивач відмовився від надання пояснень щодо відсутності на робочому місці 12.03.2011 року, а у наданих письмових поясненнях 15.03.2011 року не міститься жодних обґрунтувань щодо його відсутності на робочому місці. Суд зазначає, що доводи позивача про те, що він був на роботі 12.03.2011 року з 15.00 год. до 19.00 год., контролював наповнення башт, почергово відвідував та обстежував кожну з них чи вони наповнилися шляхом візуального огляду, а також періодично протягом дня ходив по трасах та перевіряв чи немає прориву, оцінюються критично, оскільки позивач не надав ані роботодавцю, ані суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту перебування на роботі (території розташування водонапірних веж) 12.03.2011 року з 15.00 год. до 19.00 год., а згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відсутність позивача на роботі підтверджена доказами, наданими відповідачем, а саме: складеними комісією актами про його відсутність на роботі, актом про відмову дати письмові пояснення та пізніше наданими письмовими поясненнями, показами допитаних у судовому засіданні свідків. Тому, суд вважає, що не отримавши документи, які б могли свідчити про поважність причин відсутності позивача на роботі, відповідач прийняв правомірне рішення про звільнення останнього за прогул. З огляду на відмову позивача від надання письмових пояснень відповідачу, яка мала місце 14 березня 2011 року та надані 15 березня 2011 року письмові пояснення, не можливо встановити те, що його відсутність на роботі 12 березня 2011 року з 15.00 год. до 19.00 год. була з поважних причин, адже позивачем не було доведено до відома роботодавця жодних причин його відсутні на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня. Натомість, позивачем була надана роботодавцю інформація, яка спростовується актами перевірки робочого часу. Окрім того, суд критично оцінює доводи позивача про те, що він не ознайомлювався із робочим часом, часом відпочинку, місцем своєї праці та посадовими і експлуатаційними інструкціям, та трудовим розпорядком. Позивач починаючи з 06 травня 2008 року до моменту вчинення прогулу, тобто 2 роки 10 місяців виконував свою роботу та був обізнаний із робочим часом та часом відпочинку, а також здійснював експлуатацію насосної установки, у зв`язку із чим, йому була відома інструкція з експлуатації останньої. Суд не вважає доводи позивача [PERSON] про те, що наявність його підпису у журналі показників лічильника (світло) за 2011 рік підтверджує його перебування 12 березня 2011 року з 15.00 год. до 19.00 год. на роботі переконливими, оскільки показники лічильника могли бути внесені в будь-який інший час. Згідно зі ст. 159 КЗпП України працівник зобов`язаний: знати і виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; додержувати зобов`язань щодо охорони праці, передбачених колективним договором (угодою, трудовим договором) та правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, установи, організації; співробітничати з власником або уповноваженим ним органом у справі організації безпечних та нешкідливих умов праці, особисто вживати посильних заходів щодо усунення будь-якої виробничої ситуації, яка створює загрозу його життю чи здоров`ю або людей, які його оточують, і навколишньому природному середовищу, повідомляти про небезпеку свого безпосереднього керівника або посадову особу. Таким чином, доводи позивача в частині незнання ним своїх трудових обов`язків, робочого часу тощо суперечать ст. 159 КЗпП України. З цього приводу Верховний Суд у Постанові від 16 грудня 2019 року у справі № 263/16456/18 встановивши, що звільнення позивача відбулося із дотриманням встановленого законом порядку, зауважив те, що суди зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову. Судами правильно враховано, що працівник, уклавши трудовий договір, зобов`язаний виконувати роботу з підляганням внутрішньому розпорядку. А доводи позивача щодо наявності недоліків в організації виконання трудових обов`язків працівниками не мають значення для вирішення спору про поновлення на роботі у зв`язку із прогулом. Крім того, будь-яких звернень працівників до керівництва установи з цього приводу, в тому числі й від позивача, не надходило. Такі звернення від позивача надійшли до керівництва лише після його звільнення. Надаючи правову оцінку тимчасовій непрацездатності позивача у період з 16 березня 2011 року по 21 березня 2011 року, яка підтверджується наданим суду листком непрацездатності Серія АВИ № 717763 , судом встановлено, що вказаний листок непрацездатності роботодавцю не пред`являвся, що підтвердив позивач у судовому засіданні. Оригінал листка непрацездатності Серія АВИ № 717763 позивач надав суду на виконання вимог Ухвали від 20.02.2019 року, що також підтверджує те, що такий зберігався у нього і роботодавцю не пред`являвся. З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до частини третьої статі 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Згідно з пунктом 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, днем звільнення вважається останній день роботи, тобто останній робочий день. Робочий день - це встановлена законодавством тривалість (у годинах) роботи протягом доби. Тривалість робочого дня визначено законом. Тобто робочий день, це встановлена державою кількість годин на добу, протягом яких робітники й службовці виконують свої службові обов`язки на підприємстві, в установі, організації. Таким чином, днем звільнення працівника є його останній робочий день (робочий час), протягом якого він виконує посадові обов`язки, а не календарний день. Суд встановив, що трудові відносини між сторонами [PERSON] та Прилбичівською сільською радою припинені 16 березня 2011 року до закінчення робочого часу. Крім того, згідно з Технічним описом листа непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової непрацездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406, Інструкцією про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406, бланки листків непрацездатності є бланками суворої звітності, які засвідчують тимчасову непрацездатність застрахованої особи. Згідно з пунктами 3, 5 частини другої статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застраховані особи зобов`язані: знати та виконувати вимоги законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці, що стосуються застрахованого, а також додержуватися зобов`язань щодо охорони праці, передбачених колективним договором (угодою, трудовим договором, контрактом) та правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, установи, організації; дотримуватися режиму, визначеного лікарем на період тимчасової непрацездатності. Відповідно до частини сьомої статті 54 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд та страхувальники зобов`язані подавати органам державного нагляду або їх уповноваженим усі документи та довідки, необхідні для виконання ними функцій контролю у сфері соціального страхування. Отже, обов`язку роботодавця прийняти, обробити листки тимчасової непрацездатності та здійснити на їх підставі відповідні виплати, а також врахувати їх при видачі наказів з кадрових питань кореспондує обов`язок працівника виконувати вимоги законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці, що стосуються застрахованого, зокрема, своєчасно надати отриманий оригінал листка непрацездатності роботодавцю для заповнення всіх належних розділів, а також для забезпечення перевірки Фондом соціального страхування України та його робочими органами обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованій особі. Лише у такому разі, листок непрацездатності зі всіма заповненими розділами, включаючи розділи, що підлягають обов`язковому заповненню роботодавцем, після перевірки обґрунтованості його видачі та продовження може бути визнаний документом, неврахування якого тягне за собою правові наслідки для роботодавця. Таким чином, суд звертає увагу на ту обставину, що позивач не повідомив відповідача про перебування на лікарняному, і надав листок непрацездатності лише під час розгляду справи в суді. Судом також встановлено, що листок непрацездатності Серія АВИ № 717763 не відповідає вимогам щодо порядку оформлення та заповнення листка непрацездатності. Відповідно до п. 3.1. Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 року № 532/274/136-ос/1406, на лицьовій частині листка непрацездатності вказується назва і місцезнаходження закладу охорони здоров`я (повністю), що підтверджуються штампом та печаткою закладу охорони здоров`я "Для листків непрацездатності". Всупереч вищенаведеному листок непрацездатності Серія АВИ № 717763 заповнено таким чином, що не можливо достовірно встановити заклад охорони здоров`я, який його видав та ідентифікувати відтиск печаток проставлених на вказаному листку непрацездатності. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Відповідач довів підставність проведеного звільнення позивача складеними комісією актами про його відсутність на роботі, актом про відмову дати письмові пояснення, показами допитаних у судовому засіданні свідків, натомість позивачем не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Таким чином, суд дійшов висновку, що при вирішенні питання про звільнення позивача роботодавцем Прилбичівською сільською радою дотримані вимоги трудового законодавства, і звільнення здійснено за передбаченими у законі підставами припинення трудового договору, а саме п. 4 ст. 40 КЗпП України та з дотриманням порядку звільнення, встановленого ст.ст. 148, 149 КЗпП України. Оскільки суд дійшов висновку, що позивача звільнено правомірно, на законній підставі, з дотриманням процедури і порядку, передбачених чинним законодавством про працю, у даному випадку позивач поновленим на роботі бути не може та відповідно не має права на отримання заробітної плати за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди, що спричинена незаконним звільненням.

Outcome: dismissed