Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 30.12.2020 представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом. Вимоги мотивує тим, що 14.05.2019 близько 14 год. 30 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Land Rover», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись на 99 км автодороги Харків-Охтирка, у напрямку від с. Кудряве до с. Високе, допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Land Rover», д.н.з. [NUMBER] , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу № А0151600 в АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП». 19.06.2019 на адресу АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування матері загиблого - [PERSON] . Загальна сума вимоги страхового відшкодування, заподіяної смертю [PERSON] становить 92 526,00 грн., з яких 50076,00 грн. - моральна шкода, 42450,00 грн. - витрати на поховання. 05.08.2019 на адресу Відповідача надіслано заяву про долучення документів та виплату страхового відшкодування для матері та сина загиблого - [PERSON] та [PERSON] . Загальна сума вимоги страхового відшкодування, заподіяної смертю [PERSON] становить 200000 грн., з яких для матері [PERSON] 25038,00 грн. - моральна шкода, 42450 грн. витрати на поховання та для сина [PERSON] 25038,00 грн. - моральна шкода, 150228 грн. відшкодування на утримання. Звернення з вимогою про виплату страхового відшкодування у сумі 200 000 грн. за розміром не виходить за межі розміру ліміту страхових сум, відповідно до Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг № 566 від 09.07.2010 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на час ДТП). Однак, AT «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» прийняло рішення про часткову виплату страхового відшкодування на користь матері загиблого [PERSON] у розмірі 50000 грн. та на користь сина [PERSON] в розмірі 50000 грн. Зазначена сума становить 50% від заявленої суми, згідно заяви про виплату страхового відшкодування. В обґрунтування відмови у виплаті 50% страхового відшкодування страховик посилається на наявність провини пішохода [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої останній загинув. Відмову AT «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» у виплаті 50% страхового відшкодування вважає неправомірною, такою, що не ґрунтується на нормі закону. Пішохід не є джерелом підвищеної небезпеки, а тому наявність чи відсутність вини пішохода у настанні дорожньо-транспортної пригоди не може бути підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Положення про ділення страхової виплати на кількість осіб винних у заподіянні шкоди застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки (наприклад - пішоходу у разі наїзду на нього двох автомобілів). Однак у даній ситуації, смерть потерпілого настала в результаті наїзду на нього одного автомобіля. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 13.03.2020 в даній дорожній обстановці з моменту виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля марки «Land Rover», д.н. [NUMBER] не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода. При цьому інформація щодо наявності умислу потерпілого чи непереборної сили у настанні дорожньо-транспортної пригоди в постанові про закриття кримінального провадження відсутня. Відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у даній дорожньо-транспортній пригоді покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, а у даному випадку - на страховика забезпеченого транспортного засобу - АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» в повному обсязі. Вважає наявні підстави для стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, трьох процентів річних від простроченої суми боргу та інфляційних втрат. Посилаючись на викладене, просить стягнути з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 33744 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 8194 грн. 36 коп., три відсотка річних у розмірі 1267 грн. 48 коп., інфляційні втрати у розмірі 1578 грн. 96 коп.; стягнути з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь [PERSON] , що діє в інтересах малолітнього [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 87633 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 21280 грн. 72 коп., три відсотка річних у розмірі 3291 грн. 64 коп., інфляційні втрати у розмірі 4100 грн. 54 коп. та вирішити питання щодо судових витрат. 01.02.2021 року до Охтирського міськрайонного суду надійшла заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 33744 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 8593грн. 32 коп., три відсотка річних у розмірі 1367 грн. 33 коп., інфляційні втрати у розмірі 1896 грн. 86 коп.; стягнути з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь [PERSON] , що діє в інтересах малолітнього [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 87633 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 22316 грн. 81 коп., три відсотка річних у розмірі 3550 грн. 94 коп., інфляційні втрати у розмірі 4926 грн. 15 коп. та вирішити питання щодо судових витрат. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.12.2020 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Оскільки, Охтирським міськрайонним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В розумінні ч.6 ст.279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Судом встановлено, що 14.05.2019 близько 14 год. 30 хв. на 99 км. автодороги Харків-Охтирка, [PERSON] керував автомобілем «Land Rover», д.н. [NUMBER] , рухаючись в напрямку с. Високе Охтирського району Сумської області, допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди. Факт смерті [INFO] [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2019, виданої виконавчим комітетом Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області. (а.с.12). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.10.1968 року, виданого Мезинівською сільською радою Краснопільського району Сумської області, підтверджується, що позивачка [PERSON] є матір`ю загиблого [PERSON] , а позивач [PERSON] є сином загиблого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19.06.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області. (а.с. 11,39). Згідно з витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 12019200000000125 від 14.05.2019, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 14.05.2019 зареєстровано кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. (а.с. 8). Згідно з постановою старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління національної поліції в Сумській області від 13.03.2020 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019200000000125 від 14.05.2019 закрито за відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. (а.с.47-53). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Land Rover», д.н. [NUMBER] [PERSON] , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 14.05.2019, згідно полісу № А0151600 застрахована в АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП». (а.с. 9). Позивач звернулася до АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ. - КООП", як до страховика, з заявами на виплату страхового відшкодування: витрат на поховання в розмірі 22450 грн. та моральної шкоди в розмірі 50076 грн. Згідно довідки, виданої виконкомом Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області від 30.05.2019 № 344 [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] на момент смерті був зареєстрований та фактично проживав за адресою : [ADDRESS] , на момент смерті мав склад сім`ї : мати [PERSON] , [INFO] . (а.с.13). Розпорядженням Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 20.06.2019 № 223 [PERSON] , [INFO] надано статус дитини-сироти, призначено [PERSON] опікуном над малолітньою дитиною-сиротою [PERSON] (а.с. 27-29). 19.06.2019 року на адресу АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» надано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах [PERSON] , [PERSON] за шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 14.05.2019 р. 26.10.2020 року АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» виплачено страхове відшкодування, зокрема 50000 грн. [PERSON] та 50000 грн. [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] . 19.11.2020 року ТОВ «Центр автовиплат поліс» за вих. № 001448/20 на адресу АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» в інтересах [PERSON] , [PERSON] направлена досудова вимога про виплату страхового відшкодування та пені, зокрема [PERSON] та [PERSON] у розмірі 100 000 грн. та сплатити пеню за весь період прострочення виплати страхового відшкодування з 26.10.2020 року по 19.11.2020 року в розмірі 1025,15 грн. (а.с.42-45). Мотиви суду. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року (далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 23.1 статті 23 вказаного Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно з п. 27.2, 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно з п. 27.4. вищевказаного Закону страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Загальна сума страхового відшкодування, заподіяною смертю [PERSON] становить 200 000 грн. Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску чи крісло колісне. Пішохід не є джерелом підвищеної небезпеки, тому наявність чи відсутність вини пішохода у настанні дорожньо-транспортної пригоди не є підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, положення пункту 36.3 статті 36 Закону стосується того випадку, коли внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, тому особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Положення про ділення страхової виплати на кількість осіб, винних у заподіянні шкоди застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, тому твердження страховика (а.с.41) про те, що порушення потерпілим ПДР і наїзд на нього згаданим транспортним засобом є взаємопов`язаними, сукупними діями, внаслідок яких виникла така шкода, є помилковими, оскільки неможливо визнати, що потерпілий, який помер внаслідок наїзду на нього транспортного засобу, навіть за наявності його вини у порушенні вимог Правил дорожнього руху, але за відсутності у нього умислу на заподіяння собі шкоди, діяв у взаємозв`язку разом з водієм цього джерела підвищеної небезпеки. Згідно розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 09.07.2010 за № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3470 від 29.12.2015, розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих встановлено у розмірі 200 000 грн. на одного потерпілого. Представник позивача звернувся до відповідача з вимогою виплати страхового відшкодування у сумі, яка за розміром не виходить за межі розміру ліміту страхових сум. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивачів в частині стягнення страхового відшкодування підлягає задоволенню, зокрема на користь [PERSON] - 33744 грн. та [PERSON] , що дії в інтересах малолітнього [PERSON] в розмірі 87633 грн. Відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його в передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Тобто, вказана норма встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви. Згідно з п. 36.5 вказаного Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Протягом 90 днів відповідачем було прийнято рішення про оплату тільки половини заявленої позивачами суми, а тому прострочення оплати на термін понад 90 днів має місце, а відповідно передбачена законом пеня та 3% річних підлягають стягненню з відповідача із розрахунку суми заборгованості. З заявою про виплату страхового відшкодування позивачі звернулися 19.06.2019 року, однак страхове відшкодування не було виплачено у повному обсязі, у зв`язку з чим, на підставі ст. 36.5 Закону 1961-IV від 01.07.2004 року, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 18.09.2019 року по 17.12.2020 року у розмірі 8593,32 грн. (сума боргу х подвійну облікову ставку Національного банку України / 100% / 365 днів х кількість днів) : за період з 18.09.2019 по 24.10.2019 (33744 грн. (заборгованість)х33 (16,5 облікова ставка НБУх2) /100 % / 365 днів х 37 днів = 1128,81 грн. за період з 25.10.2019 по 12.12.2019 (33744 грн. (заборгованість)х31 (15,5 облікова ставка НБУх2) /100 % / 365 днів х 49 днів = 1404,31 грн. за період з 13.12.2019 по 30.01.2020 (33744 грн. (заборгованість)х27 (13,5 облікова ставка НБУх2) /100 % / 365 (366) днів х 49 днів = 1221,05 грн. за період з 31.01.2020 по 12.03.2020 (33744 грн. (заборгованість)х22 (11 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 42 днів = 851,90 грн. за період з 13.03.2020 по 23.04.2020 (33744 грн. (заборгованість)х20 (10 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 42 днів = 774,45 грн. за період з 24.04.2020 по 11.06.2020 (33744 грн. (заборгованість)х16 (8 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 49 днів = 722,82 грн. за період з 12.06.2020 по 23.07.2020 (33744 грн. (заборгованість)х12 (6 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 42 днів = 464,67 грн. за період з 24.07.2020 по 03.09.2020 (33744 грн. (заборгованість)х12 (6 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 42 днів = 464,67 грн. за період з 04.09.2020 по 22.10.2020 (33744 грн. (заборгованість)х12 (6 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 49 днів = 542,12 грн. за період з 23.10.2020 по 10.12.2020 (33744 грн. (заборгованість)х12 (6 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 49 днів = 542,12 грн. за період з 11.12.2020 по 31.12.2020 (33744 грн. (заборгованість)х12 (6 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 21 днів = 232,34 грн. за період з 01.01.2021 по 22.01.2021 (33744 грн. (заборгованість)х12 (6 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 22 днів = 244,07 грн. Крім того, на користь [PERSON] підлягає стягнення 3% річних у розмірі 1367,33 грн. (33744 грн. заборгованість х3 х 493 дні / 365/ 100) та інфляційні нарахування за період з 18.09.2019 по 22.01.2021 в розмірі 1896,86 грн. (33 744,00 (сума заборгованості) x 1.0562134(індекс інфляції) - 33 744,00 = 1896,86 грн.). Індекси інфляції (жовтень 2019 - 100,70 %; листопад 2019 - 100,10 %; грудень 2019 - 99,80 %; січень 2020 - 100,20 %; лютий 2020 - 99,70 %; березень 2020 - 100,80 %; квітень 2020 - 100,80 %; травень 2020 - 100,30 %; червень 2020 - 100,20 %; липень 2020 - 99,40 %; серпень 2020 - 99,80 %; вересень 2020 - 100,50 %; жовтень 2020 - 101,00 %; листопад 2020 - 101,30 %; грудень 2020 - 100,9 %, січень 2021 - не встановлено). Індекс інфляції = 1.04679224 (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) х (100,9 : 100). З відповідача на користь [PERSON] , що діє в інтересах малолітнього [PERSON] підлягає стягненню пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 18.09.2019 по 22.01.2021 у розмірі 22316,81 грн. (сума боргу х подвійну облікову ставку Національного банку України / 100% / 365 днів х кількість днів) : за період з 18.09.2019 по 24.10.2019 (87633 грн. (заборгованість)х33 (16,5 облікова ставка НБУх2) /100 % / 365 днів х 37 днів = 2931,50 грн. за період з 25.10.2019 по 12.12.2019 (87633 грн. (заборгованість)х31 (15,5 облікова ставка НБУх2) /100 % / 365 днів х 49 днів = 3646,97 грн. за період з 13.12.2019 по 30.01.2020 (87633 грн. (заборгованість)х27 (13,5 облікова ставка НБУх2) /100 % / 365 (366) днів х 49 днів = 3171,08 грн. за період з 31.01.2020 по 12.03.2020 (87633 грн. (заборгованість)х22 (11 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 42 днів = 2212,37 грн. за період з 13.03.2020 по 23.04.2020 (87633 грн. (заборгованість)х20 (10 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 42 днів = 2011,25 грн. за період з 24.04.2020 по 11.06.2020 (87633 грн. (заборгованість)х16 (8 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 49 днів = 1877,17 грн. за період з 12.06.2020 по 23.07.2020 (87633 грн. (заборгованість)х12 (6 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 42 днів = 1206,75 грн. за період з 24.07.2020 по 03.09.2020 (87633 грн. (заборгованість)х12 (6 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 42 днів = 1206,75 грн. за період з 04.09.2020 по 22.10.2020 (87633 грн. (заборгованість)х12 (6 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 49 днів = 1407,87 грн. за період з 23.10.2020 по 10.12.2020 (87633 грн. (заборгованість)х12 (6 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 49 днів = 1407,87 грн. за період з 11.12.2020 по 31.12.2020 (87633 грн. (заборгованість)х12 (6 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 21 днів = 603,37 грн. за період з 01.01.2021 по 22.01.2021 (87633 грн. (заборгованість)х12 (6 облікова ставка НБУх2) /100 % / 366 днів х 22 днів = 633,84 грн. Крім того, на користь [PERSON] , що діє в інтересах малолітнього [PERSON] підлягає стягнення 3% річних у розмірі 3550,94 грн. (87633 грн. заборгованість х3 х 493 дні / 365/ 100) та інфляційні нарахування за період з 18.09.2019 по 22.01.2021 в розмірі 4926,15 грн. (87633 (сума заборгованості) x 1.0562134 (індекс інфляції) - 87633 = 4926,15 грн.). Індекси інфляції (жовтень 2019 - 100,70 %; листопад 2019 - 100,10 %; грудень 2019 - 99,80 %; січень 2020 - 100,20 %; лютий 2020 - 99,70 %; березень 2020 - 100,80 %; квітень 2020 - 100,80 %; травень 2020 - 100,30 %; червень 2020 - 100,20 %; липень 2020 - 99,40 %; серпень 2020 - 99,80 %; вересень 2020 - 100,50 %; жовтень 2020 - 101,00 %; листопад 2020 - 101,30 %; грудень 2020 - 100,9 %, січень 2021 - не встановлено). Індекс інфляції = 1.0562134 (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) х (100,9 : 100). Висновок суду. Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 33744 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки національного банку України в розмірі 8593 грн. 32 коп., три відсотка річних у розмірі 1367 грн. 33 коп., інфляційні втрати у розмірі 1896 грн. 86 коп. та на користь [PERSON] , що діє в інтересах малолітнього [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 87633 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки національного банку України в розмірі 22316 грн. 81 коп., три відсотка річних у розмірі 3550 грн. 94 коп., інфляційні втрати у розмірі 4926 грн. 15 коп. Щодо судових витрат. У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). В силу ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. На виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник позивача заявив клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу та 19.01.2021 р. надав детальний опис наданих послуг [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 29.10.2020 р., квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 4500 грн., детальний опис наданих послуг [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 24.11.2020 р., квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 4500 грн. З урахуванням складності справи, її значенням для позивачів, оскільки внаслідок ДТП позивачка [PERSON] втратила сина, а позивач [PERSON] - батька, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений адвокатом на виконання таких робіт, а також з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлений позивачами розмір таких витрат є обґрунтованими, а тому наявні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу за рахунок відповідача на користь позивачів в розмірі по 4500 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved