Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , в якій просила суд стягнути з відповідача на свою користь половину витрат, які були понесені нею на утримання доньки [PERSON] , 2012 р.н., у розмірі 16 965,50 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що додаткові витрати позивача на утримання дитини на сьогоднішній день становлять 33 931,01 грн. та складаються із витрат на шкільне харчування дитини, витрати на фонд класу, витрати на забезпечення шкільним навчальним матеріалом, витрати на ліки та обстеження здоров"я, витрати на одяг, витрати на поповнення рахунку, витрати на підтримання лікування вад слуху, іграшки та кіно, витрати на гурток гімнастики. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 17.03.2020 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач була присутня на першому судовому засіданні, надала свої пояснення, в яких зазначила про те, що вони з відповідачем мають малолітню доньку, на утримання якої рішенням суду присуджені аліменти. Однак їх не вистачає на утримання доньки, яка має вади зору та слуху, у зв"язку з чим потребує лікування та періодичного обстеження здоров"я. Крім того, дитина відвідує гурток гімнастики, за який також необхідно сплачувати кошти, а також купувати різний інвентар, одяг. У наступне судове засідання позивач не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її вісутніть з можливим постановленням заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомляв, відзив до суду не подавав, тому суд, з урахувнням позиції позивача, ухвалив розглядати справу у його відсутність з ухваленням по справі заочного рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. 23.02.2012 року у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 5). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.10.2017 року присуджено до стягнення з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1 500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що вбачається із постанови Київського апеляційного суду від 12.08.2019 року (а. с. 6 - 8). [PERSON] зверталася до Дарницького районного суду м. Києва із позовною заявою про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, однак рішенням суду № 753/643/19 від 05.04.2019 року у задоволенні позову було відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду вказане рішення залишено без змін. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно з ч.2 цієї ж статті розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Зі змісту медичної документації, а саме корінця висновку ЛКК № 452/2017 від 30.10.2017 року та посвідчення законного представника дитини-інваліда, вбачається, що дитина [PERSON] має двобічну хронічну сенсоневральну приглухуватість ІІ - ІІІ ступеня. Зі змісту наданих позивачем товарних чеків вбачається, що позивачем було витрачено на обслуговування слухового апарата та придбання батарейок до нього за 2019 рік 2 824 грн. Відповідно до довідки Дитячо-юнацької спортивної шкоди "Чемпіон" від 27.05.2020 року, [PERSON] , 2012 р.н., з 01.09.2019 року навчається у відділені "Гімнастика художня". Із наданих доказів вбачається, що позивачем було витрачено на придбання спортивного одягу та інвентаря 900 грн. Таким чином, позивачем підтверджено понесені нею додаткві витрати, що пов"язані з вадами слуху дитини та на розвиток її здібностей, на загальну суму 3 724,00 грн. Інших належних доказів на підтвердження витрат, що понесені позивачем у зв`язку з лікуванням дитини чи на розвиток у неї здібностей, суду не надано. Надані до суду товані чеки не придбання ліків за відсутності призначення лікаря не свідчать про те, що вони були придбані саме для дитини, а витрати понесеі позивачем на придбання шкільного приладдя, одягу, продуктів харчування, іграшок, відвідування кінотеатру взагалі не відносяться до додаткових витрат. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані по справі докази, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину фактично понесених додаткових витрат у загальному розмірі 1 862,00 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial