Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

У лютому 2020 року позивач акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Ощадбанк"), звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09 лютого 2019 року між публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (далі - ПАТ "Ощадбанк"), яке було перейменоване в АТ "Ощадбанк", та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) №286327711/201117. Згідно з укладеним договором банк видав відповідачеві кредитну картку, відкрив картковий рахунок та надав кредит у сумі 23900,00 грн у вигляді відновлювальної кредитної лінії. Процентна ставка за користування кредитом становила 38% річних. АТ "Ощадбанк" стверджувало, що [PERSON] своєчасно не повернув кредит, не сплатив проценти за користування ним у строки, визначені договором. Зважаючи на те, що позичальник не дотримувався умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 09 лютого 2019 року №286327711/201117, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором у сумі 26305,87 грн, у тому числі заборгованість зі сплати тіла кредиту у сумі 22933,38 грн, проценти за користування кредитом у сумі 2891,13 грн, заборгованість за розрахункове-касове обслуговування у сумі 75,38 грн, пеню за неналежне виконання зобов`язань за договором у сумі 305,14 грн, втрати від інфляції у сумі 4,72 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 96,12 грн. Також АТ "Ощадбанк" просило суд присудити з відповідача на його користь судовий збір у сумі 2102,00 грн. Відповідач відзив на позовну заяву АТ "Ощадбанк" до суду не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, представник позивача надіслав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання, призначені на 10 год 00 хв 03 червня 2020 року та 10 год 00 хв 05 жовтня 2020 року, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 09 лютого 2019 року між ПАТ "Ощадбанк" та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) №286327711/201117 (а. с. 15-26). За умовами згаданого договору банк зобов`язався видати позичальнику [PERSON] кредитну картку, відкрити картковий рахунок та надати кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії. Сторони погодили, що процентна ставка за користування кредитом становитиме 38% річних. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитні кошти у сумі 23900,00 грн, були надані ПАТ "Ощадбанк" відповідачеві [PERSON] , які він використав у повному обсязі. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак [PERSON] систематично не виконував взяті на себе за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 09 лютого 2019 року №286327711/201117 зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, станом на 26 грудня 2019 року допустив заборгованість, що складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 22933,38 грн, процентів за користування кредитом у сумі 2891,13 грн, заборгованості за розрахункове-касове обслуговування у сумі 75,38 грн. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошоаого зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно з п. 1.24 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 09 лютого 2019 року №286327711/201117 за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Пеня за неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором складає 305,14 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 09 лютого 2019 року №286327711/201117 шляхом звернення до суду з позовом до позичальника, що відповідає нормі ст. 1050 ЦК України. За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Втрати позивача від інфляції становлять 4,72 грн, а три проценти річних від простроченої суми - 96,12 грн. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 09 лютого 2019 року №286327711/201117 у сумі 26305,87 грн, у тому числі заборгованість зі сплати тіла кредиту у сумі 22933,38 грн, проценти за користування кредитом у сумі 2891,13 грн, заборгованість за розрахункове-касове обслуговування у сумі 75,38 грн, пеню за неналежне виконання зобов`язань за договором у сумі 305,14 грн, втрати від інфляції у сумі 4,72 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 96,12 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved