Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредит Колекшн Груп" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Кредит Колекшн Груп") звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного 25 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством "Кредит Європа Банк" (далі по тексту - ЗАТ "Кредит Європа Банк") та відповідачем кредитного договору, остання зобов'язалася здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші передбачені договором платежі. Однак, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим за нею утворилась відповідна заборгованість. В подальшому, а саме 09 серпня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Кредит Європа Банк" та ТОВ "Кредит Колекшн Груп" укладено договір факторингу, за яким позивач набув право вимоги до боржника за зазначеним вище кредитним договором. А отже, оскільки заборгованість за кревним договором не погашена, позивач просить суд стягнути її з відповідача у розмірі 43 856,31 грн. Ухвалою суду від 24 вересня 2014 року відкрито провадження у даній справі та її розгляд призначено в судовому засіданні на 05 листопада 2014 року. В судове засідання, яке відбулось 05 листопада 2014 року, позивач свого представника не направив, проте як надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач також у судове засідання не з'явився, однак надав клопотання у якому поставив під сумнів законність договору факторингу №01-2-184 від 09 серпня 2012 року та акт прийому-передачі реєстру заборгованості боржників за цим договором та у відповідності до ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) просив витребувати оригінали зазначених документів у позивача. Ухвалою суду від 05 листопада 2014 року задоволено клопотання відповідача про витребування зазначених вище доказів, направлено її позивачу для виконання та відкладено розгляд справи на 04 грудня 2014 року, визнавши явку позивача в судове засідання обов'язковою. В судове засідання, яке відбулось 04 грудня 2014 року, позивач вдруге не з'явився, надіславши клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, вимоги ухвали про витребування доказів від 05 листопада 2014 року не виконав, хоча дана ухвала отримана ним 19.11.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. У зв'язку з невиконанням позивачем ухвали суду про витребування доказів від 05 листопада 2014 року, суд відклав розгляд даної справи до 13 січня 2015 року та повторно зобов'язав позивача виконати її вимоги, а також визнав явку позивача у судове засідання обов'язковою. В судове засідання, яке відбулось 13 січня 2015 року, позивач втретє не з'явився, вимоги ухвали про витребування доказів не виконав. Відповідач також у судове засідання не з'явився, проте її представник надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Також у заяві позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні у зв'язку з недоведеністю. Дослідивши матеріали справи та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як встановлено судом, 25 вересня 2008 року між ЗАТ "Кредит Європа Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №00009-EL-000000002064 відповідно до умов якого, банк надає відповідачу грошові кошти (далі по тексту - кредит) в сумі 4 900 доларів США на строк користування до 26 вересня 2011 року, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі 24% річних та платежі за кредитом у встановлений у договорі строк в повному обсязі. Вказані обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та не заперечувались представником відповідача у поданих ним запереченнях. Також в матеріалах справи наявна копія витягу з укладеного між ПАТ "Кредит Європа Банк" та ТОВ "Кредит Колекшн Груп" договору факторингу №01-2-184 від 09 серпня 2012 року, за яким позивач набув право вимоги оплати заборгованості за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі заборгованостей боржників та копія відповідного реєстру заборгованості саме відповідача за зазначеним вище кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). А згідно зі ст. 514 цього Кодексу уступка вимоги є однією з підстав заміни сторони у цивільно-правовому зобов'язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 1082 ЦК України боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. У зв'язку з тим, що представник відповідача поставив під сумнів наявні у матеріалах справи копії документів, оскільки відтиски печатки ПАТ "Кредит Європа Банк" проставлені на цих копіях, зокрема договору та реєстру, різняться, суд своєю ухвалою витребував оригінали договору та реєстру у позивача. Однак вимоги ухвали про витребування доказів позивачем двічі не виконані. Статтею 64 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. А відповідно до приписів ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" встановлено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Під час розгляду справи судом було оглянуто лише копії витягу з укладеного між ПАТ "Кредит Європа Банк" та ТОВ "Кредит Колекшн Груп" договору факторингу №01-2-184 від 09 серпня 2012 року, за яким позивач набув право вимоги оплати заборгованості за кредитними договорами та копію відповідного реєстру заборгованості саме відповідача за зазначеним вище кредитним договором. Однак ці копії є неповними та викликають сумніви. Оригіналів вказаного договору та інших письмових доказів, які подані в копіях, під час судового розгляду надано не було. Водночас, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення вимог позивача. Суд виходить з того, що наданих представником позивача письмових доказів, які знаходяться в матеріалах справи, не достатньо для висновку про те, що позивач набув права вимоги за кредитним договором №00009-EL-000000002064 від 25.09.2008 року. В судовому засідання також не було доведено, що відповідач порушив умови цього договору та у позивача є право задовольнити свої вимоги визначеним позовними вимогами шляхом. За таких обставин, суд надходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються лише на припущеннях та є недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed