Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи без самостійних вимог виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, Солом'янський районний у м. Києві Центр соціальних служб для сім'ї, дітей і молоді та просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 25.12.1999 року перебувала у шлюбі з [PERSON]. За час спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 04.07.2005 року з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно на утримання сина. Однак, відповідач не виконує рішення суду і вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 02.10.2012 року та вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 24.07.2013 року відповідача визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.164 КК України. Станом на 01.10.2014 року заборгованість становить 33277,62 грн.. Крім того, відповідач не спілкується з сином, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач пояснила, що не тільки не забороняла відповідачеві після розірвання шлюбу зустрічатися з дитиною, а, навпаки неодноразово особисто просила його знайти з дитиною спільну мову та спілкуватися з ним. Однак, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Востаннє він бачився із сином у червні 2013 року на її вимогу. Син при зустрічі з батьком відчув себе зайвим і більше вони не спілкувались. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився. У відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України повідомлявся про розгляд справи через оголошення у пресі (а.с.49), а також згідно вимог ч.5 ст.74 ЦПК України був повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.29, 32). Представник виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування у судовому засіданні надав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та просить в інтересах дитини [PERSON], [INFO], позов задовольнити. Прокурор у судовому засіданні пояснив, що є достатньо підстав для задоволення позову та позбавлення батьківських прав [PERSON]. Представник Солом'янського районного у м. Києві Центру соціальних служб для сім'ї, дітей і молоді у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.31, 46). Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, свідка, висновок третьої особи, прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.06.2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції (а.с.10). Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Богунського районного суду м. Житомира від 01.11.2004 року (а.с.11), а також копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 17.12.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богунського районного управління юстиції у м. Житомирі (а.с.12). Відповідно до довідки ПАТ "Київметробуд" № 93 від 10.09.2013 року (а.с.13) син сторін [PERSON] зареєстрований та проживає з матір'ю. Згідно виконавчого листа №2-3431 від 04.07.2005 року, виданого Корольовським районним судом м. Житомира, з відповідача стягуються на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно (а.с.14). Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 02.10.2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт (а.с.15). Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 24.07.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт (а.с.16). Відповідно до довідки Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції № 28/5013 від 18.10.2013 року заборгованість по аліментам відповідача станом на 01.10.2013 року становить 33277,62 гривень (а.с.22). Допитана у якості свідка [PERSON] - знайома сторін пояснила, що від дитини на протязі десяти років жодного разу не чула про батька. Виховує сина позивач сама, їй допомагають її батьки. Згідно характеристики учня 7-А класу ліцею-інтернату № 23 "Кадетський корпус" м. Києва [PERSON] (а.с.17) вихованням дитини займається мати, яка постійно цікавиться навчанням і поведінкою сина, систематично відвідує батьківські збори, допомагає виконувати домашні завдання. Батько не приймає участі у вихованні сина. Відповідно до соціально-психологічного висновку Солом'янського районного у м. Києві Центру соціальних служб для сім'ї, дітей і молоді [PERSON] проживає з мамою. Свого кревного батька хлопчик не сприймає як батька та його участь у житті дитини не виявлено (а.с.19). Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача (а.с.51) батько у вихованні сина участі не бере, фізичним розвитком, навчанням, здоров'ям не цікавиться, за місцем проживання не відвідує, матеріально не забезпечує. Згідно ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до положень ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до пунктів 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, висновок органу опіки та піклування, прокурора щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], а також те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання; не забезпечує дитину харчуванням, медичним доглядом, лікуванням; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved