Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

У травні 2015 року позивач публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі - ПАТ "УкрСиббанк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (далі - АКІБ "УкрСиббанк"), правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту від 26.09.2007 року №11223399000 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит на споживчі потреби у сумі 108000,00 доларів США, що еквівалентно 545400,00 грн., строком на 10 років з 26.09.2007 року по 25.09.2017 року. Процентна ставка за користування кредитом була встановлена у розмірі 11,5% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Додатковою угодою від 26.09.2007 року №1 було внесено зміни та доповнення до кредитного договору від 26.09.2007 року №11223399000. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 26.09.2007 року №11223399000, [PERSON] передала АКІБ "УкрСиббанк" в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] про що між сторонами було укладено договір іпотеки від 26.09.2007 року №65125. [PERSON] одержав та використав за цільовим призначенням кошти, отримані в кредит. П.4.1. кредитного договору від 26.09.2007 року №11223399000 (зі змінами та доповненнями) передбачено обов'язок позичальника повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує щомісячно платежі у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 05.05.2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] склала 66675,85 доларів США, що складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 56833,23 доларів США, що еквівалентно 1201022,27 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 9842,62 доларів США, що еквівалентно 207998,13 грн., заборгованості зі сплати пені за прострочення термінів сплати кредиту у сумі 92709,28 грн., заборгованості зі сплати пені за прострочення термінів сплати процентів за користування кредитом у сумі 38247,31 грн. З цих підстав ПАТ "УкрСиббанк" просило суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 26.09.2007 року №11223399000 (зі змінами та доповненнями) у сумі 66675,85 доларів США та заборгованості зі сплати пені у розмірі 130956,59 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] що належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. за реєстровим №9104. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, представник відповідача про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки та неявки відповідача в судове засідання суд не повідомив. Третя особа в в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11223399000, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит на споживчі потреби у сумі 108000,00 доларів США, що еквівалентно 545400,00 грн., строком на 10 років з 26.09.2007 року по 25.09.2017 року. Процентна ставка за користування кредитом була встановлена у розмірі 11,5% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором (а.с.6-11). Додатковою угодою від 26.09.2007 року №1 було внесено зміни та доповнення до кредитного договору від 26.09.2007 року №11223399000, відповідно до умов якої до кредитного договору додано графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту та тарифи банку, а також передбачено, в яких випадках змінюється процента ставка за користування кредитом (а.с.12). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані АКІБ "УкрСиббанк" [PERSON], які він використав за цільовим призначенням. П.4.1. кредитного договору від 26.09.2007 року №11223399000 (зі змінами та доповненнями) передбачено обов'язок позичальника повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак [PERSON] систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором від 26.09.2007 року №11223399000 (зі змінами та доповненнями) зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, допустив заборгованість зі сплати кредиту та процентів за його користування. Ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Ч.1 ст.550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п.8.1. кредитного договору від 26.09.2007 року №11223399000 (зі змінами та доповненнями) за порушення термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу за кожний день прострочення, в тому числі за день погашення простроченої заборгованості. Пеня за прострочення термінів сплати кредиту та процентів за його користування складає 130956,59 грн. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що пред'явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред'явлення до нього позову. П.8.3. кредитного договору від 26.09.2007 року №11223399000 (зі змінами та доповненнями) банку надано право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 12 цього договору при порушенні позичальником вимог п.п.2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2., 10.14. цього договору. Судом встановлено, що [PERSON] прострочив сплату чергового платежу за кредитом, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту, процентів за його користування та пені за порушення строків сплати кредиту й процентів за його користування. Загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 26.09.2007 року №11223399000 (зі змінами та доповненнями) складає 66675,85 доларів США, в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 56833,23 доларів США, що еквівалентно 1201022,27 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 9842,62 доларів США, що еквівалентно 207998,13 грн., заборгованість зі сплати пені за прострочення термінів сплати кредиту у сумі 92709,28 грн., заборгованість зі сплати пені за прострочення термінів сплати процентів за користування кредитом у сумі 38247,31 грн. Ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до норми ч.6 ст.3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 26.09.2007 року №11223399000, [PERSON] передала АКІБ "УкрСиббанк" в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] про що між сторонами було укладено договір іпотеки від 26.09.2007 року №65125 (а.с.13-14). Ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. За приписами ч.1 та ч.2 ст.35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", невиконання вимог ч.1 ст.35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (ч.3 ст.33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст.124 Конституції України). П.4.1. договору іпотеки від 26.09.2007 року №65125 визначено, що іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем буь-якого зобов'язання за кредитним договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором, у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки, в інших випадках відповідно до діючого законодавства. Оскільки позивач не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, він відповідно до положень ст.39 Закону України "Про іпотеку" звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Відповідно до ст.25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувала; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. У договорі іпотеки від 26.09.2007 року №65125 вказана заставна вартість предмета іпотеки. Так, заставна вартість квартири №25 в будинку №1-А на вулиці Боровиковського в м. Києві визначена сторонами у сумі 733903,40 грн. (а.с.13). Інших доказів на підтвердження вартості предмета іпотеки сторонами не надано. Таким чином, сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 26.09.2007 року №11223399000 (зі змінами та доповненнями) перевищує вартість предмета іпотеки за договором іпотеки від 26.09.2007 року №65125. За таких обставин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ "УкрСиббанк" за кредитним договором від 26.09.2007 року №11223399000 (зі змінами та доповненнями) у сумі 66675,85 доларів США, що складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 56833,23 доларів США, що еквівалентно 1201022,27 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 9842,62 доларів США, що еквівалентно 207998,13 грн., заборгованості зі сплати пені за прострочення термінів сплати кредиту у сумі 92709,28 грн., заборгованості зі сплати пені за прострочення термінів сплати процентів за користування кредитом у сумі 38247,31 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] що належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. за реєстровим №9104, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку. З огляду на ст.3 цього Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці,що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. За своїм змістом Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Оскільки даним Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права. Така ж правова позиція відображена в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2014 року у справах №6-35233св14, №6-40734св14, від 17.12.2014 року у справі №6-39130св14, від 19.11.2014 року у справах №6-29969св-14, №6-31197св14, від 29.10.2014 року у справі №6-32198св14. Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3654,00 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 520, 521, 526, 530, 533, 536, 549-552, 610, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст.33, 35, 38-40 Закону України "Про іпотеку" та,

Outcome: approved