Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що на обслуговуванні ЛКП "Львівський ліхтар" знаходиться будинок № 6 «а» на вул. Мельника у м. Львові. ЛКП "Львівський ліхтар" є покупцем теплової енергії в гарячій воді, яка постачається ЛМКП "Львівтеплоенерго". Дану енергії ЛКП "Львівський ліхтар" постачає мешканцю квартири №8 вказаного будинку, а також здійснює нагляд та ремонт системи опалення. Відповідач зобов'язані оплачувати отриману теплову енергію за встановленими тарифами. Несплата відповідачем за надані послуги призводить до значних збитків, оскільки ЛКП "Львівський ліхтар" до 25 числа місяця наступного за звітним, сплачує ЛМКП "Львівтеплоенерго" вартість спожитої теплової енергії. Крім того ЛКП "Львівський ліхтар" несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію. Просить позов задоволити. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просить суд стягнути з відповідачів на користь ЛКП "Львівський ліхтар" заборгованість за послуги з центрального опалення, гарячого водопостачання та водовідведення у сумі 9\~535,07 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 1\~600,00 грн. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення), проти чого не заперечив представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити повністю із наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири №8 на будинок № 6 «а» на вул. Мельника у м. Львові. Зазначений будинок знаходиться на обслуговуванні ЛКП "Львівський ліхтар" відповідно до розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №1568 від 30.11.2001р. В свою чергу ЛКП "Львівський ліхтар" надає відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території та послуги з центрального опалення, що стверджено представленими суду розрахунками заборгованості, договорами про надання послуг. Статтею 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно статті 162 ЖК України плата за користування житловим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до ст.629 ЦК України договір, який укладено відповідно до вимог цивільного законодавства є обовязковим для виконання Згідно ст.ст. 66, 68 ЖК України наймач житлового приміщення зобовязаний щомісячно та в повному обсязі оплачувати квартирну плату та комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтею 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги», передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 р., встановлено, що наймачі квартири зобовязані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.. Відповідно до п.24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами фактично існують цивільно-правові відносини в сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг. Для здійснення оплати комунальних послуг мешканцю квартири №8 у вищевказаному будинку відкрито особовий рахунок. Відповідач з червня 2010 року по червень 2017 року частково не сплачують витрати за послуги з центрального опалення, внаслідок чого станом на червень 2017 року виникла заборгованість у розмірі 9\~535,07 грн.,\~що підтверджується розрахунком заборгованості. Постачання теплової енергії в гарячій воді в будинок № 6 «а» на вул. Мельника здійснюється на підставі договору укладеного між ЛКП "Львівський ліхтар" та Львівським комунальним підприємством "Львівтеплоенерго". Відповідно до умов договору останній взяв на себе зобов'язання постачати ЛКП "Львівський ліхтар" (Покупцеві за Договором) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а ЛКП "Львівський ліхтар" зобов'язується отримувати та оплачувати одержану енергію за встановленими тарифами. Вказаний договір кожного року пролунговувався і на даний час є чинним. Розрахунок вартості послуги з теплопостачання здійснювалось на підставі рішень виконавчого комітету Львівської міської ради та на час спірного періоду, у м. Львові діяв двоставковий тариф на опалення, розрахований ЛМКП "Львівтеплоенерго" згідно Правил розрахунку двоставкового тарифу на теплову енергію та гарячу воду, затверджених\~наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №191 від 08.09.2000р., а також затверджений рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1433 від 29.12.2008р. "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 02.09.2008р. №930. Слід зазначити, що у доведення позивних вимог ЛКП "Львівський ліхтар" надано розрахунки заборгованості з котрих вбачається місячне нарахування за кожну з послуг та тариф. Окрім того до матеріалів справи долучено договір про надання послуг з постачання теплової енергії в гарячій воді № 1316/Ф від 01.10.12 р. з котрого вбачається, що постачання здійснювалося до будинку № 6 «а» на вул. Мельника у м.Львові. Представником позивача в позовні заяві вказано про поновлення строку позовної давності, котре він мотивує тим, що відповідач умисно ухилявся від сплати боргу, а також те, що ЛКП вживалися заходи щодо стягнення боргу, а саме надсилалися попередження та подавалися заяви про видачу судового наказу. Цивільним кодексом України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 Цивільного кодексу України, встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Статтями 264 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 21.01.2015р. у справі №6-214цс14, відповідно до якої подання заяви позивачем про видачу судового наказу у порядку, передбаченому розділом 2 ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності, оскільки як встановлено судами у даній справі, позивач звертався з заявою про видачу судового наказу, який у подальшому було скасовано, такі дії свідчать про переривання перебігу строку позовної давності. Відповідно до ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою рішення, що видається судом. Враховуючи вищенаведені обставини суд приходить до висновку, що наявні достатні підстави для переривання перебігу строків позовної давності. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При цьому відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження ненадання чи неналежного надання позивачем послуг за спірний період. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності задоволенні позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 9\~535, 07 грн. за послуги з центрального опалення. Відповідно до ст.88 ЦПК України,стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, з відповідача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 1\~600, 00 грн..

Outcome: approved