Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.05.2016 року звернувся до Березанського районного суду з позовом, який в подальшому уточнив (а.с.72-73) до Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк"(далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") про визнання кредитного договору недійсним, мотивуючи тим, що у вересні 2014р. йому стало відомо про те, що 08.06.2006р. він, начебто, уклав з відповідачем ПАТ КБ "ПриватБанк" в смт. Березанка кредитний договір №000007659895 та отримав кредитну картку за №537082908, на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 10000,00 грн. Оскільки договір про надання банківських послуг у формі заяви на відкриття карткового рахунку він не укладав, ніяких документів не підписував, ніякої кредитної картки та грошових коштів по ній не отримував, 04.09.2014р. він звернувся до Березанського РВ УМВС України в Миколаївської області та 10.11.2014р. до Миколаївського регіонального управління ПАТ КБ "ПриватБанк" з відповідною письмовою заявою. Регіональним управлінням в проведенні розслідування йому було відмовлено, а Березанським РВ УМВС відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013160150000581 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Посилаючись на викладене, позивач просить на підставі ст.ст.203, 215, 216 ЦК України визнати недійсним договір про надання банківських послуг (кредитний договір) у формі заяви на відкриття карткового рахунку, укладений з ПАТ КБ «Приватбанк» від 08 червня 2006 року. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не з'явився та не повідомив причину своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи. У письмових запереченнях позов не визнав, вважаючи його безпідставним. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно даних дослідженої судом Заяви від 08.06.2006 року підписаної від імені [PERSON] (а.с.93), 08.06.2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON]І кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.93). Як вбачається з матеріалів позову, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на те, що кредитний договір від 08.06.2006 року з відповідачем він не укладав та будь-яких кредитних коштів за договором від 08.06.2006 року він не отримував. Відповідно до ч.1 ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.2 ст.60 ЦПК). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.3 ст.60 ЦПК). Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ч.2 ст.207 ЦК України правочин, вчинений у письмовій формі, підписується сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно Висновку експерта №146 від 28.04.2017 року (а.с.87-91), підпис від імені [PERSON] у графі «Підпис» в заяві про відкриття карткового рахунку від 08.06.2006 року виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с.91). Посилання позивача на те, що спірний договір про надання кредиту ним не підписувався також підтверджується заявами позивача на ім'я керуючого ПАТ КБ «Приватбанк» від 10.11.2014 року, 27.06.2012 року (а.с.5, 69-70), начальника Березанського РВ УМВС України в Миколаївській області від 04.09.2014 року (а.с.6), витягом з кримінального провадження №12014150150000671 від 05.09.2014 року (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин справи, спірний кредитний договір не може вважатися укладеним та не породжує для сторін будь-яких правових наслідків, тому вимоги позивача є безпідставними. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed