Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області із позовом до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння [ADDRESS], з підстав належності 1/2 частки на праві спільної сумісної власності та 1/2 частки в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивує тим, що вони разом зі своїм чоловіком [PERSON] проживали у цьому будинковолодінні, яке відносилось до категорії колгоспного двору з 1958 року. Станом на 15.04.1991 року у господарстві були зареєстровані тільки вона і її чоловік [PERSON], який помер [INFO] року, а тому вони були співласниками будинковолодіння в рівних долях по 1/2 частці. Документи, які б посвідчували право власності на вказане майно не оформлялися. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на 1/2 частину належного йому нерухомого майна. Оскільки він заповіт не складав, то спадкоємцями за законом першої черги є вона, а також їхні із [PERSON] спільні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які на спадкове майно не претендують, у встановлені законом строки та порядку не заявляли про свої спадкові права. У листопаді 2013 року вона звернулася до приватного нотаріуса Верховинського ноторіального округу із заявою про спадкування, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинковолодіння. Просить, з урахуванням уточнень, визнати за нею право власності на будинковолодіння [ADDRESS], що складається з житлового будинку, сараю, гаражу, вбиральні, криниці, огорожі інвентарною вартістю 90304, 00 грн., з підстав належності 1/2 частки на праві спільної сумісної власності та 1/2 частки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні до початку розгляду справи по суті [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Гринявська сільська рада Верховинського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 спадкового майна, після смерті [PERSON], яку мотивує тим, що після смерті [INFO] року її батька [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 будинковолодіння [ADDRESS]. Вона, як і матір [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, однак жоден із них не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк. Вважає, що фактично спадщину прийняла її мати [PERSON] та вона, так як постійно проживала разом з батьками у їх житловому будинку , а з 2004 року за їхньою згодою у даному будинку було зареєстровано також її доньку [PERSON] Під час її проживання з батьками вона постійно здійснювала догляд за ними та утримувала господарство в належному стані, за кошти її родини був зроблений ремонт будинку, а саме: перекрито новою покрівлею, поміняно вікна та встановлено нову огорожу, комунальні послуги оплачували спільно. Вона неодноразово їздила з батьками до медичних закладів, батьки неодноразово казали, що вона після їх смерті успадкує будинок. Однак протягом останнього року мати змінила своє відношення до неї, намається вигнати її разом із вагітною донькою. Заяву про відмову від прийняття спадщини вона не подавала, а тому просить визнати за нею право власності на 1/4 спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] та складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], вартістю 22576,00 грн. Позивач- відповідач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов пітримала зустрічний позов не визнала, будучи допитаною в якості свідка суду пояснила, що [PERSON] не проживала у їхньому із чоловіком житловому будинку. Вона має свій окремий житловий будинок, де проживає зі своєю сім'єю. Після того як [PERSON] захворів [PERSON] доглядала за ним та інколи допомагала по господарству, однак у їхньому житловому будинку ніколи ночувати не залишалась. Всі витрати по ремонту будинку, на придбання ліків та поховання [PERSON] оплачувала вона особисто, а не дочка. Відповідачі [PERSON], [PERSON] [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримали, проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечили, будучи допитаними в якості свідків кожен окремо суду пояснили, що [PERSON] безпідставно претендує на 1/4 спадкового майна, оскільки вона в спірному будинку на момент смерті батька не проживала та власних коштів на утримання будинковолодіння, догляд за батьком та поховання не витрачала. [PERSON] має свій окремий житловий будинок в [ADDRESS] де постійно проживає із сім'єю, а тому вважають, що батьківське будинковолодіння в цілому має успадкувати їхня матір. Відповідач-позивач [PERSON] первісний позов визнала частково, свій зустрічний позов підтримала, будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка пояснила, що батько при житті виявив бажання, щоб вона доглядала за ним та залишилась після його смерті проживати у їхньому будинковолодінні. Зі згоди батьків з 2004 року у їхньому житловому будинку була зареєстрована та проживає її дочка [PERSON] Вона та члени її сім'я здійснювали догляд за батьками та допомагали по господарству. За місяць до смерті батька вона постійно проживала разом із батьками в їхньому житловому будинку, а тому прийняла спадщину. Вважає, що право власності в порядку спадкування на належну батькові половину будинковолодіння має вона та її матір в рівних долях. Відповідач [PERSON] позов не визнала, будучи допитаною в судовому засіданні як свідок, суду пояснила, що [PERSON] незаконно чинить їй перешкоди у користуванні будинковолодінням, в якому вона з 2004 року зареєстрована, проживає та утримує його в належному стані. Представник Гринявської сільської ради Дроняк Ю.Д. вважає, що [PERSON] правомірно претендує на частку у спадковому майні після смерті свого батька [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на ціле будинковолодіння є необгрунтованими. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що в спірному будинковолодінні [PERSON] до дня своєї смерті проживав разом зі своєю дружиною [PERSON], а дочка [PERSON] з ними не проживала, а тільки допомагала по господарству. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] допомагала по господарству своїм батькам, доглядала за хворим [PERSON] та проживала в цьому господарстві . Довідку про те, що [PERSON] за свої кошти похоронила батька видала для отримання допомоги на поховання, а лист-відповідь на запит адвоката видавала на підставі даних погосподарської книги, зі слів [PERSON] та власних спостережень. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] допомагала у господарстві батьків і проживала там у зв'язку з тим, що за станом здоров'я не могла постійно ходити до свого господарства. Сесією сільської ради було відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про приватизацію присадибної ділянки і оформлення права на будинок, оскільки така ж заява була подана її внучкою [PERSON], яка також претендує на частину цього будинковолодіння. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, як членам колишнього колгоспного двору належало будинковолодіння [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину цього будинковолодіння. Заповіт на випадок своєї серті [PERSON] не складав. Позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги [PERSON], що проживала з ним разом на момент смерті та вважається такою, що прийняла спадщину в листопаді 2013 року звернулась із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. На даний час між [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] виник спір з приводу набуття у власність в порядку спадкування належної йому на момент смерті 1/2 частини будинковолодіння [ADDRESS]. При цьому [PERSON] претендує на все спадкове майно, стверджуючи, що тільки вона одна прийняла спадщину, а [PERSON] претендує на 1/2 частину спадкового майна, тобто на 1/4 частину спірного будинковолодіння, стверджуючи, що вона прийняла спадщину разом із [PERSON], оскільки також постійно проживала із спадкодавцем на момент його смерті та заяву про відмову від прийняття спадщини не подавала. [PERSON] крім цього просить визнати за нею право власності на 1/2 частку цього будинковолодіння, яке належало до категорії колгоспного двору та складається з житлового будинку "А", сараю Б", гаражу "В", вбиральні "Г", криниці №1, огорожі №2, інвентарною вартістю 90304, 00 грн., з підстав належності їй цієї частки на праві спільної сумісної власності у зв'язку з відсутністю на нього правовстановлюючих документів. За змістом ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно),яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує це право. За змістом ст.ст. 1216,1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, важається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5(яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. Такі заяви спадкоємців мають бути викладені у письмовій формі і подані нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. Справжність підписів спадкоємців на заяві має бути засвідчена у відповідності до правил, викладених у пункті 207 цієї Інструкції. Листом приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу [PERSON] за вих.№01-16/18 від 13.02.2014 року, а також втитягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 25.11.2013 року стверджується, що після померлого [INFO] року [PERSON] заяву про прийняття спадщини подано його дружиною [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину їй не видано у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно(а.с.7,96). Довідкою виконкому Гринявської сільської ради за вих.№ 1155 від 21.11.2013 року стверджується, що на день смерті ([INFO] року) [PERSON] в господарстві проживали і вели спільне господарство дружина [PERSON] та внучка [PERSON].(а.с.112 ). Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач-відповідач [PERSON] категорично заперечила факт проживання з ними дочки [PERSON] у батьківському будинку. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] також в судовому засіданні ствердили, що вона не проживала у спірному будинковолодінні, а тільки допомагала батькам по господарству. При цьому, суд критично оцінює показання свідків [PERSON] та [PERSON], про проживання відповідачки-позивачки [PERSON] у житловому будинку своїх батьків та визнає неналежним доказом лист-відповідь на запит адвоката за підписом секретаря сільської ради [PERSON].(без дати і вихідного номера), в якому зазначено, що [PERSON] з початку серпня 2008 року постійно проживала в будинку батьків, доглядаючи їх(а.с.81-82), оскільки вищевказані відомості суперечать обставинам, які встановлені при дослідженні інших перевірених в судовому засіданні належних доказів, зокрема і при допиті в якості свідка самої [PERSON] Таким чином, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі, а підстави для задоволення зустрічних позовних вимоги [PERSON] відсутні, оскільки в судовому засіданні встановлено, що вона не звернулась в установленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини піля смерті батька [PERSON], а також відповідачкою-позивачкою не надано належних доказів на підтвердження факту проживання разом із спадкодавцем на час його смерті, у зв'язку з чим вона не може вважається такою, що прийняла спадщину. На підставі наведеного, ст.ст. 121,123 ЦК України(в редакції 1963 року), ст.ст. 316-319,328,386,392, 1216, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5( чинною до 22.02.2012 року),

Outcome: approved