Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

17 січня 2020 року представник позивача звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 29 червня 2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 18500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", викладеними на сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір. У зв`язку з порушеннями зобов`язань з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості за кредитним договором у відповідача станом на 28 листопада 2019 року наявна заборгованість у розмірі 61005,66 гривень, яка складається з: 20 гривень - заборгованість за поточним тілом кредита; 39152,13 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5430,98 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 13021,33 гривень - нарахована пеня, а також відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 гривень - штрафу (фіксована частина) та 2881,22 гривень - штрафу (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 61005,66 гривень та судові витрати в сумі 2102 гривень. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.02.2020 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи. Надано сторонами строки для подання до суду відзиву на позов разом з доказами, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив. 16.03.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, за яким останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування відзиву відповідач вказує, що дійсно 29.06.2010 року ним було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та вказано бажаний кредитний ліміт по платіжній картці кредитка "Універсальна" в розмірі 2000 грн. Враховуючи положення ст. 207, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 526, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (проавдження №14-10цс18), від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2020 року у справі №643/5521/19 (провадження №61-20093св19), відповідач вважає, що відсутні підстави для стягнення заборгованості за відсотками, пенею, комісією і штрафами за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Крім того, із розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку, в якому міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що відповідачем було витрачено коштів за отриманими картками на загальну суму 39172,13 грн, а внесено на погашення заборгованості 46829,48 грн. Отже, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку повернуті позивачу, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. 24.04.2020 року на адресу суду від представника позивача надішла відповідь на відзив вдповідача, за якою позивач вважає, що відповідач був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та умовами кредитування, які діяли на момент отримання кредитних коштів, форма кредитного договору відповідає чинному законодавству. Позивачем правомірно нараховано неустойку та проценти за користування кредитними коштами до повного погашення заборгованості. Посилання відповідача на ЗУ "Про захист прав споживачів" та постанову Верховного Суду України у справі №342/180/17 є неправомірними та не мають жодного відношення до кредитної заборгованості відповідача. 16.06.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи, а саме: виписку по картковому разунку; витяг з Умов та правил надання банківських послуг в редакції, яка діяла на моменти укладення кредитного договору; внутрішньобанківський наказ про затвердження Умов та правил надання банківських послуг; довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані картки клієнту. На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 червня 2010 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якої отримав кредит за кредитною карткою у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. № 15). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті «www.privatbank.ua», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. До позовної заяви позивачем разом з іншими документами надано копію Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку з зазначенням, що дані умови розміщені на офіційному веб-сайті (а.с. № 16, 17-33). Як вбачається з копії статуту АТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 36-41) згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк". Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором на 31.10.2019 року має заборгованість в сумі 61005,66 гривень, яка складається з: 20 гривень - заборгованість за поточним тілом кредита; 39152,13 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5430,98 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 13021,33 гривень - нарахована пеня, а також відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 гривень - штрафу (фіксована частина) та 2881,22 гривень - штрафу (процентна складова). [PERSON] згідно кредитного договору від 29 червня 2010 року отримав кредитні картки № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 09.2018 року, № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 03.2019 року, № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 03.2023 року. Отримання та користування перевипущеними картками підтверджується випискою по рахунку, в якій відображено як зняття кредитних коштів, так і погашення. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява від 29 червня 2010 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Із розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку, в якому міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що відповідачем було витрачено коштів за отриманими картками на загальну суму 39172,13 грн, а внесено на погашення заборгованості 46829,48 грн. Отже, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку повернуті позивачу, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.

Outcome: dismissed