Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

[PERSON] діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом у якому просить суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування право на звернення до Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області із заявою про державну реєстрацію за ним права власності на земельну ділянку площею 1.4999 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка була передана у власність [PERSON], померлого [INFO], згідно Наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 02.11.2015 року №21-1610/43-15-СГ «Про затвердження проектів землеустрою та надання громадянам у власність земельних ділянок». Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є сином померлого [INFO] [PERSON]. Будучи єдиним спадкоємцем спадщини, що відкрилася після смерті батька, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та відповідно вважається таким спадкоємцем що спадщину прийняв. Вказує, що за життя [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, площею 1.4999 га, розташовану на території Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства, шляхом виготовлення технічної документації на цю земельну ділянку та прийняття державним органом Наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 02.11.2015 року №21-1610/43-15-СГ «Про затвердження проектів землеустрою та надання громадянам у власність земельних ділянок». Однак як вказує представник позивача, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було здійснено після смерті спадкодавця та відповідно останній не зареєстрував належним чином своє право власності на спадкове майно. При зверненні до нотаріуса із відповідною заявою про оформлення спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності померлого на спадкове майно. Вважаючи, що оскільки спадкодавець на момент смерті розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до вимог законодавства України, але не набув право власності на земельну ділянку відповідно до ст.. 125 ЗК України, та органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцеві у завершені процедури приватизації, то відповідно до наданого Вищим спеціалізованим судом України роз'яснення від 16.05.2013 року звернувся до суду із позовом про визнання за ним відповідного права в порядку спадкування. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON], вимоги [PERSON], викладені у позові підтримав повністю, посилаючись на обставини позову. Наполягає на його задоволенні. Вказує, що відповідним листом, Вищий спеціалізований суд України, роз'яснив механізм звернення спадкоємцями до суду із позовом про визнання права на звернення для завершення процедури приватизації. [PERSON] в судовому засіданні також підтримав свої позовні вимоги за підставами вказаними в позові, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача - Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області в судове засіданні не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги [PERSON] визнав повністю. Представник третьої особи - Суб'єкт державної реєстрації відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавчого комітету Генічеської міської ради в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] та його батьком був [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, [NUMBER]. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, витягу з Наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 02.11.2015 року №21-1610/43-15-СГ «Про затвердження проектів землеустрою та надання громадянам у власність земельних ділянок», [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, площею 1.4999 га, розташовану на території Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [NUMBER], [PERSON] помер [INFO]. Згідно норм ст. 1261 ЦК України, позивач, як син померлого, є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до ст. 1218 цього Кодексу, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали на момент відкриття спадщини спадкоємцю і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач діючи у відповідності до ст. 1270 ЦК України, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, однак у зв'язку з тим, що спадкодавець належним чином своє право власності за життя не зареєстрував, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п.3 ч. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається з роз'яснення наданого Вищим спеціалізованим судом України від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Враховуючи той факт, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька, приймаючи до уваги що після смерті останнього залишилось спадкове майно, та спадкодавець на момент смерті розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до вимог законодавства України, але не набув право власності на земельну ділянку відповідно до ст.. 125 ЗК України, та органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцеві у завершені процедури приватизації, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved