Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач - [PERSON] 29.05.2019 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Сетам», [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», про визнання недійсними електронні торги, скасування протоколу та акту, визнання свідоцтва недійсним, скасування рішення державного реєстратора, визнання права власності, яку позивач під час розгляду справи уточнював та згідно з останньою редакцією від 13.09.2019 року, просить суд: - визнати недійсними електронні торги з реалізації домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке складається з двох житлових будинків - літ. «А» та літ. «Б» та споруд загальною площею 493,9 кв.м., проведені 06.03.2019 року Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України в процесі здійснення Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчого провадження №55890560, з примусового виконання рішення Малиновського районного суду міста Одеси по справі №521/11667/13- ц, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №038/14/МК/2007-840 від 16.07.2007 року в загальній сумі 1425162,03 доларів США та 5886841,47 гривень; - скасувати протокол № 391301 (реєстраційний номер лота 330915) від 06.03.2019 року з проведення електронних торгів з реалізації предмету іпотеку у вигляді домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків літ. «А» та літ. «Б» та споруд загальною площею 493,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , переможцем яких став [PERSON] ; - скасувати акт № 55890560/7 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 11.04.2019 року, складений головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Романом Григоровичем та затверджений заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Р.В. Клименко; - визнати недійсним свідоцтво серія та номер: 56, видане 17.04.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк Оленою Петрівною на підставі Акта № 55890560/7 про реалізацію предмета іпотеки, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , належить на праві власності майно, що складається з: домоволодіння, що складається з двох житлових будинків - літера «А», літера «Б» та споруд загальною площею 493,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46508121 від 17.04.2019 року, на підставі якого за [PERSON] , ІПН: [NUMBER] , зареєстровано право власності на домоволодіння загальною площею 493,9 кв.м., що складається з житлового будинку літера «А» та житлового будинку літера «Б» за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1812629251101, номер запису про право власності: 31214685; - визнати право власності на домоволодіння загальною площею 493,9 кв.м., що складається з житлового будинку літера «А» та житлового будинку літера «Б» за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 16.07.2007 року між ним та ПАТ «КБ «Надра» був укладений кредитний договір, в забезпечення якого також був укладений іпотечний договір, за умовами якого він - [PERSON] передав в банку в іпотеку належне йому нерухоме майно - домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке складається з двох житлових будинків - літ. «А» та літ. «Б» та споруд загальною площею 493,9 кв.м. Так, в подальшому рішенням Малиновського районного суду міста Одеси в рамках цивільної справи №521/11667/13-ц, з нього на користь ПАТ «КБ «Надра» було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 1425162 долара 03 центів США та 5886841 гривня 47 копійок. Зазначене рішення суду перебуває на примусовому виконанні у Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, виконавче провадження АСВП №55890560. Відповідно до проведених 06.03.2019 року Державним підприємством «СЕТАМ» електронних торгів за заявкою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 05.12.2018 року відбулась реалізація належного позивачеві нерухомого майна - предмету іпотеки у вигляді домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] . За наслідком проведених електронних торгів переможцем є [PERSON] , за яким в подальшому було зареєстроване право власності на спірний об`єкт нерухомості. Як стверджує позивач, вартість, за якою спірне нерухоме майно було передано на електронні торги та за якою воно було реалізовано, майже в 5 разів нижча від реальної вартості предмету іпотеки, була визначена на підставі неякісного й необ`єктивного висновку, виконаного з використанням оцінювачем викривлених вихідних даних, з порушенням Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», та навіть з арифметичними помилками, що в цілому призвело до суттєвого (більше ніж на 450 %) заниження вартості предмету іпотеки, визначеної в якості стартової ціни. З урахуванням викладеного, оскільки спірні електронні торги були проведенні з порушенням, а саме значно заниженою сумою вартості спірного нерухомого майна, позивач був вимушений звернутись до суду з цим позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2019 року, справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 20.06.2019 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. 20.06.2019 року, Київським районним судом міста Одеси також було поставлено ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, якою накладено арешт на спірне домоволодіння, загальною площею 493,9 кв.м., яке складається з житлових будинків під літ. «А» та літ. «Б» та споруд, розташоване за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1812629251101, яке належить на праві власності [PERSON] 24 липня 2019 року Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою заяву [PERSON] про забезпечення позову шляхом передання нерухомого майна - домоволодіння, загальною площею 493,9 кв.м., яке складається з житлових будинків - літ. «А» та літ. «Б» та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке належить на праві власності [PERSON] , на відповідальне зберігання [PERSON] - залишено без задоволення. 29 липня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ДП «Сетам», в якому представник останнього просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на його необґрунтованість, з урахуванням того, що спірні електронні торги з боку ДП «Сетам» були проведенні у відповідності до вимог для проведення торгів визначених чинним законодавством України, а також представник просив суд врахувати, що визначення вартості майна не входить до предмета доказування під час розгляду справ про визнання електронних торгів недійсними. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 19.08.2019 року витребувано з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження за номером АСВП №55890560. Також, суд зазначає, що 13.09.2019 року до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] , з вищевикладеними позовними вимогами та посиланнями в обґрунтування позову. Також 13.09.2019 року до суду надійшла відповідь позивача [PERSON] на відзив на позовну заяву. 17.09.2019 року до суду на виконання ухвали суду від 19.08.2019 року надійшли копії матеріалів виконавчого провадження АСВП №55890560. 30.09.2019 року позивачем надано до суду для приєднання до матеріалів справи додаткові докази - рецензію від 27.09.2019 року на спірний звіт стосовно спірного нерухомого майна. Вищезазначені документи, а саме: уточнену позовну заяву, відповідь на відзив та додаткові докази для приєднання до матеріалів справи, було прийняті судом до розгляду в судовому засіданні 15.01.2020 року. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 15.01.2020 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про призначення судово-оціночної експертизи по справі - залишено без задоволення. Тієї ж дати, судом без видалення до нарадчої кімнати було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. У судове засідання призначене на 12.02.2020 року позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак 12.02.2020 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання призначене на 12.02.2020 року не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак 12.02.2020 року на електронну скриньку суду надав до суду клопотання про відкладення судового засідання, посилаючись на те, що в цю дату, він - [PERSON] перебуває на письмовому іспиті, однак до клопотання не надано жодного доказу на підтвердження вказаних обставин, з підстав чого судом у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено за необґрунтованістю. Інші учасники процесу також не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі зокрема неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.07.2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» (надалі було перейменовано в ПАТ КБ «Надра») був укладений кредитний договір за №038/14/МК/2007-840, за умовами якого АТ КБ «Надра» надав [PERSON] кредит в сумі 712000,00 доларів США, строком до 15.07.2022 року, зі сплатою процентів та інших передбачених договором платежів. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору, тієї ж дати 16.07.2007 року між [PERSON] . та ВАТ КБ «Надра» (надалі було перейменовано в ПАТ КБ «Надра») був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., зареєстрований в реєстрі за №2208. За умовами вказаного іпотечного договору [PERSON] передав в іпотеку ПАТ КБ «Надра» нерухоме майно - домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що розташоване на земельній ділянці, площею 484 кв.м., документи на яку не оформлені. Сторонами в іпотечному договорі визначено, що вартість предмета іпотеки становить в сумі 3598640 грн.13 коп., що еквівалентно 712542 долара 60 центів США. Тієї ж дати, 16.07.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., зареєстрований в реєстрі за №2207, за умовами якого [PERSON] придбав домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , розташоване на земельній ділянці, площею 484 кв.м., яке в цілому складається з: двох житлових будинків літ. «А», літ. «В», мостіння - 1, огорожі - 1, житловою площею 227,7 кв.м., загальною площею 514,1 кв.м. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 14.02.2017 року по справі №521/11667/13-ц позов ПАТ КБ «Надра» - задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість яка виникла на підставі кредитного договору № 038/14/МК/2007-840 від 16.07.2007 року, яка складає: 698287,08 доларів США, заборгованість за тілом кредиту; 684076,15 доларів США - заборгованість по відсоткам; 274784,66 доларів США - пеня за прострочення сплати кредиту; 42798,80 доларів США - штраф за порушення умов кредитного договору; а всього 1699946,69 доларів США, що за курсом НБУ на 27.05.2015 року складає 36418760,41 гривень. Стягнуто в рівних частках [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» 3441,00 гривень в рахунок сплаченого судового збору. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору відмовлено. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30.11.2017 року, рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 14.02.2017 року, в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - змінено. Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» за укладеним між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] Кредитним договором №038/14/МК/2007-840 від 16 липня 2007 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] Договором поруки від 16 липня 2007 року заборгованість станом 27 травня 2015 року: за кредитом в сумі 698287,08 доларів США, за процентами в сумі 684076,15 доларів США, пеню за прострочення сплати кредиту за період з 25 травня 2014 року по 25 травня 2015 року в сумі 5886841 грн. 47 коп., штраф в сумі 42798,80 доларів США, а всього стягнуто заборгованість в загальній сумі 1425162,03 доларів США та 5886841 грн. 47 коп. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року в частині зустрічних позовних вимог [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» про визнання недійсним кредитного договору, та в частині розподілу судових витрат - залишено без змін. На виконання вказаних рішень Малиновського районного суду міста Одеси від 14.02.2017 року та апеляційного суду Одеської області від 30.11.2017 року, 29.01.2018 року Малиновським районним судом міста Одеси видано виконавчий лист №521/11667/13-ц стосовно боржника [PERSON] , про стягнення з останнього на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в сумі 1425162 долара 03 цента США та 5886841 гривню 47 копійок. На підставі вказаного виконавчого листа, 27 лютого 2018 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Р.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого листа ВП №55890560. Судом під час розгляду справи, ухвалою суду від 19.08.2019 року було витребувано належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №55890560, з яких судом встановлено, що відповідно до постанови про опис та арешт майна від 25.04.2018 року, проведено опис й арешт майна боржника, а саме: домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків - літ. «А», літ. «Б», та споруд, загальною площею 493,9 кв.м., що розміщуються на земельній ділянці, яка належить третій особі, розташоване за адресою: [ADDRESS] . 14.08.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено ТОВ «Українська експертна група» та доручено надати звіт (висновок) про ринкову вартість описаного майна. 08.10.2018 року ТОВ «Українська експертна група» проведено оцінку відповідно до зазначеної постанови та надано звіт про оцінку майна за вих. №17718, відповідно до якого загальна ринкова вартість об`єкту оціни: домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків - літ. «А», літ. «Б», та споруд, загальною площею 493,9 кв.м., що розміщуються на земельній ділянці, яка належить третій особі та не входить до об`єкту оцінки, розташоване за адресою: [ADDRESS] , станом на 08.10.2018 року, становить в сумі 2849521 гривню 00 копійок. 05.12.2018 року державним виконавцем направлено листа за вих. №55890560-20.1/7 на адресу мешкання [PERSON] , яка зазначена у виконавчому листі, як адреса мешкання, а саме: [ADDRESS] , та на адресу місцезнаходження ПАТ КБ «Надра», в якому повідомлено, що проведені дії з опису й арешту майна боржника, а також про проведену оцінку спірного нерухомого майна, встановлену відповідно до звіту про оцінку майна за вих. №17718 від 08.10.2018 року. Також у листі роз`яснено, що відповідно до ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. 05.10.2018 року державним виконавцем подано заяву до ДП «Сетам» за вих. №55890560/7-20.1 на реалізацію арештованого майна ВП №55890560, відповідно до якої ндо ДП «Сетам» направлено документи стосовно домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків - літ. «А», літ. «Б», та споруд, загальною площею 493,9 кв.м., що розміщуються на земельній ділянці, яка належить третій особі, розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартість якого встановлено в сумі 2849521 гривня 00 копійок, для проведення реалізації майна, описаного та арештованого державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа №521/11667/13-ц, виданого 29.01.2018 року Малиновським районним судом міста Одеси. Відповідно до протоколу №383357 проведення електронних торгів від 21.01.2019 року, вбачається що ДП «Сетам» 21.01.2019 року були розпочати торги домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків - літ. «А», літ. «Б», та споруд, загальною площею 493,9 кв.м., що розміщуються на земельній ділянці, яка належить третій особі, розташоване за адресою: [ADDRESS] , за номером лота № 323313 , за стартовою ціною 2849521,00 грн., однак не відбулись, дата і час завершення торгів: 21.01.2019 року о 18:00. 25.01.2019 року державним виконавцем направлено на адресу [PERSON] виклик за вих. №55890560/7-20.1, відповідно до якого зобов`язано [PERSON] з`явитись до виконавця 15.01.2019 року о 11:30, за адресою: м. Одеса, вул. Січових Стрільців, 73, каб.519, щодо сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. 14.02.2019 року до виконавчої служби надійшов лист від боржника [PERSON] , за вх. №П-2838, відповідно до якого останній підтвердив, що отримав виклик державного виконавця 04.02.2019 року, однак після визначення дати з`явлення до виконавця. Також повідомив, що не перешкоджає державній виконавчій службі здійснювати передбачені чинним законодавством заходи, пов`язані з виконанням рішення суду по справі №521/11667/13-ц та зобов`язується всіляко сприяти більш скорішому виконанню рішення суду. Боржником у листі також повідомлено, що він мешкає за іншою адресою, однак про таку адресу для листування, боржником державного виконавця не повідомлено, як і навпаки у реквізитах заяви підтверджено, що адреса мешкання [PERSON] є: [ADDRESS] . 06.03.2019 року ДП «СЕТАМ» провело електронні торги, на яких було реалізоване вищевказане домоволодіння (реєстраційний номер лота 330915). Згідно з протоколом проведення електронних торгів від 06.03.2019 року №391301 переможцем торгів визначено учасника №6 ([PERSON]). Підстава визначення переможця: особлива ставка. Стартова ціна лоту була визначена в сумі 2279616,80 грн. ціна продажу склала: 2303333,00 грн. сума сплаченого гарантійного внеску - 113980,84 грн. 26.03.2019 року державним виконавцем було видано розпорядження №55890560/7 відповідно до якого, грошові кошти в сумі 2188166,35 грн., що надійшли 21.03.2019 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого листа №521/11667/13-ц, виданого 29.01.2018 року, необхідно перерахувати в наступному порядку: 1968888,42 грн. на користь ПАТ КБ «Надра», в рахунок погашення заборгованості; 218816,63 - в рахунок сплати виконавчого збору; 461,3 - в рахунок погашення витрат виконавчого провадження. Зазначені грошові кошти були сплачені в належному розмірі, що підтверджується платіжними дорученнями №3895, №3894, №3893 від 26.03.2019 року. 11 квітня 2019 року державним виконавцем Сидоренко Р.Г., видано акт №55890560/7 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затверджений заступником директора Департаменту начальнику відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Р.В. Клименко. У зазначеному акті підтверджено інформація щодо вищевказаних обставин з реалізації предмету іпотеки, сплати визначених сум грошових коштів та встановлено, що цей акт є підставою для видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів. Копія зазначеного акту була спрямована державним виконавцем на адреси сторін виконавчого провадження та [PERSON] , за вих. №55890560/20.1-7. На ім`я [PERSON] зазначений акт був скерований за адресою мешкання боржника: [ADDRESS] . 17 квітня 2019 року державним виконавцем було винесено постанову про зняття арешту з майна, якою скасовано арешт з домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків - літ. «А», літ. «Б», та споруд, загальною площею 493,9 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] . Тієї ж дати, 17.04.2019 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П. було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46508121 від 17.04.2019 року, на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності на домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків - літ. «А», літ. «Б», та споруд, загальною площею 493,9 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] , номер запису про право власності: 31214685. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна, серія та номер: 56, виданого 17.04.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П. Зазначені обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №167872499 від 24.05.2019 року. 03.05.2019 року до державної виконавчої служби надійшов лист від [PERSON] за вх. №П-7891, в якому останній повідомив, що 02.04.2019 року він - [PERSON] отримав протокол №391301 проведення електронних торгів, в якому зазначено, що переможцем торгів є [PERSON] , з ціною придбання лоту за 2303333,00 грн. [PERSON] у листі одночасно повідомив, що висновок про оцінку майна він не отримував, має право в 10-денний строк на його оскарження, у зв`язку з чим просить виконавця надіслати йому копію такого висновку. 29.05.2019 року [PERSON] будучи незгодним з вказаними проведеними електронним и торгами та зокрема встановленою вартістю предмета іпотеки, за яку було реалізоване належне йому на праві власності майно, звернувся до суду з цим позовом. У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок про те, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-231цс17. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Згідно зі статтею 1 Закону України «Про иконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Відповідно до частини третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом (частина п`ята статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»). Таким чином, у разі незгоди з результатами визначення вартості чи оцінки майна, сторони виконавчого провадження мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення про такі результати. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином. Зазначений висновок узгоджується з положеннями статей 650, 655, частиною четвертою статті 656 ЦК України, які відносять публічні торги до договорів купівлі-продажу. Таким чином, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, а відтак така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою - третьою, шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України). Разом з тим, оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення. Відповідно до частин першої, другої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна. Відповідно до вищенаведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір. Згідно з пунктом 2 розділу VII «Особливості реалізації окремих видів майна» Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року за №2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за №1301/29431, реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку». Строк підготовки до електронних торгів під час реалізації предмета іпотеки складає не менше 30 календарних днів. Організатор не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку електронних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки та на Веб-сайті повідомлення про проведення таких електронних торгів. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення електронних торгів у засобах масової інформації Організатор письмово повідомляє виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна. Пунктом 1 розділу VIIІ «Оформлення результатів електронних торгів» Порядку передбачено, що після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом. До протоколу вноситься така інформація: дата і час початку та завершення електронних торгів; реєстраційний номер лота; назва лота; стартова ціна та ціна продажу лота, цінові пропозиції учасників, особливі ставки купівлі лота учасників, якщо вони мали місце; сума сплаченого гарантійного внеску; розмір винагороди Організатору, яку повинен сплатити переможець електронних торгів, та реквізити рахунку для її сплати; відомості про переможця електронних торгів (унікальний реєстраційний номер учасника); дата, до якої переможець електронних торгів повинен повністю сплатити ціну лота; реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця), на який необхідно перерахувати кошти за придбане майно. Не пізніше наступного робочого дня Система розміщує аналогічний протокол електронних торгів за лотом з повною інформацією про переможця електронних торгів в особистому кабінеті переможця. У протоколі зазначаються прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує його особу, місце проживання та номер контактного телефону (за наявності). У разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, код за ЄДРПОУ, місцезнаходження та номер контактного телефону (за наявності). У разі визнання електронних торгів такими, що не відбулися, у протокол електронних торгів вноситься відповідна підстава. До протоколу електронних торгів можуть бути внесені й інші відомості. Отже допущені порушення державним виконавцем при підготовці прилюдних торгів, можуть бути лише предметом окремого оскарження. У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з посилань позивача, останній не згоден саме з ціною визначеною, як вартість арештованого майна, встановленою у відповідності до звіту про оцінку майна за вих. №17718, проведеного ТОВ «Українська експертна група» 08.10.2018 року, за наслідком чого просить суд визнати спірні електронні торги недійсними, а також наступні проведенні дії, а саме: скасувати протоколу № 391301 від 06.03.2019 року; скасувати акт №55890560/7 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 11.04.2019 року; визнати недійсним свідоцтво, видане 17.04.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк Оленою Петрівною, зареєстроване в реєстрі за №56; скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46508121 від 17.04.2019 року. Як вже судом зазначалось, визначення вартості чи оцінки майна належить до компетенції державного виконавця, яким здійснюються підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів. На підставі викладеного, суд зазначає, що доводи позивача про те, що його не було повідомлено про результати оцінки майна, не отримано його згоду на передачу майна на реалізацію за ціною визначеною державним виконавцем не свідчать про порушення процедури проведення електронних торгів, а вказують на незгоду позивача з діями державного виконавця перед передачею майна на реалізацію, які мають самостійну процедуру оскарження, визначену положенням Закону України «Про виконавче провадження» та ЦПК України, та не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Позивачем в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надано до суду жодних належних та допустимих доказів про порушення процедури проведення електронних торгів, які могли б бути підставою для визнання торгів недійсними, як і необґрунтовано порушення саме ДП «Сетам» порядку реалізації арештованого майна. Також суд погоджується, з доводами ДП «СЕТАМ» викладеними у відзиві на позовну заяву, за якими жодного порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результати торгів, а також порушення законних прав позивача такими порушеннями у позовній заяві не викладено та за обставинами справи не доведено. Матеріалами справи не спростовано, що ДП «Сетам» розмістив інформацію в системі електронних торгів на підставі документів, наданих відповідним органом ДВС. Перевірка документів на відповідність вимогам законодавства організатором за нормами чинного законодавства не здійснюється. Підприємство здійснювало визначені процедурою дії щодо реалізації нерухомого майна і дотрималось вимог щодо повідомлення учасників про проведення електронних торгів та самої процедури їх проведення. Таким чином, не можуть братись до уваги посилання позивача на дії державного виконавця, як підставу для визнання електронних торгів недійсними, так і надання оцінки діям органів державної влади не може відбуватись в межах розгляду справи про визнання електронних торгів недійсними, а тільки в межах скарги на дії державного виконавця. За наслідком визначеного, не вбачається встановлення порушень саме проведення оспорюваних електронних торгів. Крім того, слід звернути увагу, що станом на 02.04.2019 року [PERSON] вже був достеменно обізнаний про реалізацію спірного майна, а відтак і з інформацією про визначення вартості спірного майна, однак з цим позовом останній звернувся до суду, з підстав незгоди з висновком про оцінку майна, лише 29.05.2019 року, тобто фактично через два місці. Матеріали виконавчого провадження, не містять доказів, що після того, як [PERSON] стало відомо про визначену вартість спірного майна, останнім здійснювались дії щодо оскарження дій та рішень державного виконавця зі встановлення вартості арештованого майна, у порядку визначеному чинним законодавством, а саме Законом України «Про виконавче провадження» шляхом звернення до суду з відповідною скаргою. Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними в постанові 26.09.2019 року за наслідком розгляду справи №607/10379/17, в якій Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Одночасно судом враховується, що у відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що позивачем не доведено порушення його прав та інтересів відповідачами: Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державним підприємством «СЕТАМ», [PERSON] при проведенні електронних торгів з реалізації нерухомого майна, отже в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що 13 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду своєю постановою у справі № 914/881/17 зробила наступний висновок про застосування норм права стосовно звітів про оцінку майна - за змістом статей 12, 33 Закону про оцінку майна звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надавати усні рекомендації щодо дій, які виконуються в його присутності. Експерт несе кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження, про що він має бути попереджений виконавцем. Збитки, завдані сторонам внаслідок видачі завідомо неправдивого висновку, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. За недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений виконавцем. Статтею 32 Закону № 2658-III, передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. На підставі викладеного, суд зазначає, що навіть, якщо припустити, що позивачем вірно обрано спосіб захисту своїх прав та обґрунтовано невідповідність вартості спірного майна під час його оцінювання, позивач вправі звертатись за захистом своїх прав шляхом подання відповідного позову стосовно відшкодування суб`єктом оціночної діяльності завданих збитків. З урахуванням зазначеного, суд доходить до висновку, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту свого порушеного права. Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132). Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року). З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надаючи оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо,

Outcome: dismissed