Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, яким просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу відповідач усиновив доньку позивачки [PERSON] та в шлюбі у сторін народилась спільна дитина - донька [PERSON], [INFO]. З листопада 2011 року між сторонами почали виникати сварки із-за різних поглядів на життя, на права і обов'язки кожного в родині, під час яких відповідач почав вчиняти протиправні дії у вигляді побиття позивачки на очах дитини. За даними фактами позивачка зверталась до поліції та за медичною допомогою. Після вказаних випадків, дитина почала боятись батька, її поведінка змінилась: вона почала плакати, просипатись вночі. У зв'язку із викладеними обставинами позивачка зверталась до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР з письмовою заявою з проханням прийняти заходи до відповідача. Також, у зв'язку із отриманням дитиною психологічної травми, позивачка зверталась з дитиною до дитячого лікаря-невролога. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.05.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.03.2015 року скасовано усиновлення відповідачем [PERSON] З жовтня 2016 року відповідач не спілкується з дитиною, жодного разу не відвідував ні дитячий садок, ні школу, ні лікарню, ні інші установи, які відвідує дитина, не вітає дитину зі святами і знаковими подіями у житті, а також не приймає участі у матеріальному утриманні дитини. Дитина знаходиться на вихованні та утриманні позивачки. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, байдуже ставиться до доньки, не піклується про стан її здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її долею, життям, позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільної малолітньої дитини. Ухвалою суду від 06.07.2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16.08.2018 року справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. 24.09.2018 року до матеріалів справи надійшов висновок Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради від 14.09.2018 року за вих. № 582 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки, [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили суд їх задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позові, та не заперечували проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] неодноразово в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява директора Департаменту - Малько О.П. про розгляд справи без участі представника третьої особи, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги, у зв'язку із тим, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків, що відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивачка та її представник, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03.10.2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1643. 12.03.2010 року відповідач на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова усиновив доньку позивачки [PERSON], яка змінила прізвище на "[INFO]". [INFO] року в шлюбі у сторін народилась спільна донька - [PERSON] В свідоцтві про народження [PERSON], виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, батьками записані: [PERSON] та [PERSON] Позивачка вказує, що з листопада 2011 року між нею та відповідачем стали виникати сварки із-за різних поглядів на життя, на права і обов'язки кожного зі сторін у шлюбі, в ході сварок відповідач скоював відносно позивачки протиправні дії у вигляді її побиття. Так, позивачкою до матеріалів справи наданий лист Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області від 27.01.2015 року за вих. 30/101, з якого вбачається, що 24.11.2011 року о 01:05 год. до служби "102" від [PERSON] надійшло повідомлення про те, що чоловік побив дружину та вигнав з квартири, зазначену інформацію зареєстровано в ЖРЗПЗ за № 11621 від 24.11.2011 року. У зв'язку із нанесенням відповідачем позивачці тілесних ушкоджень, остання була вимушена звернутись до Косметологічної лікарні міста Харкова, а також позивачкою був отриманий висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи від 24.11.2011 року за вих. № 77, в якому зафіксовано факт отримання позивачкою легких тілесних ушкоджень, відповідні довідки долучені до матеріалів справи. Позивачка зазначає, що у зв'язку із примиренням з відповідачем, вона написала до поліції заяву, в якій вказала, що не має претензій до відповідача та 26.11.2011 року було прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за п. 1 ст. 6 КПК України. Проте, подібні випадки почали траплятись, відповідач грубо поводився з позивачкою, її старшою дочкою та матір'ю, у зв'язку із чим позивачка з дітьми переїхала з дітьми від відповідача до належної їй квартири. Так, відповідач завдав тілесних ушкоджень матері позивачки та бабусі спільних дітей - [PERSON], з приводу чого остання звернулась до поліції та отримала висновок судово-медичного обстеження № 47-2015 від 16.01.2015 року, в якому зафіксовані отримані тілесні ушкодження та який також долучено до матеріалів справи. Позивач зазначає, що після вказаних випадків, їх спільна з відповідачем дитина [PERSON] почала боятись батька, її поведінка змінилась: вона часто плакала, прокидалась вночі, боялась зустрічатись з батьком. 20.01.2015 року позивачка звернулась до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР з письмовою заявою з проханням прийняти заходів до відповідача. Згідно відповіді Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР від 18.02.2015 року за № 185/0/202-15 вбачається, що з [PERSON] була проведена інформаційно-профілактична робота щодо неналежного виконання своїх обов'язків відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON], роз'яснені норми чинного законодавства стосовно прав та обов'язків обох батьків з питань навчання, виховання, утримання дітей, а також рекомендовано подружжю знайти взаєморозуміння. У зв'язку із отриманою психологічною травмою, позивачка була вимушена звернутись з дитиною [PERSON] до невролога Центра дитячого здоров'я "Радуга", де дитині був поставлений діагноз:" Постстресова дезадаптація поведінки", що підтверджується відповідною довідкою, наданою до матеріалів справи. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.02.2015 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.03.2015 року, яке набрало законної сили, скасовано усиновлення [PERSON] неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не приймає участі у вихованні доньки, не цікавиться її життям. Так, судом встановлено, що згідно з інформацією з КЗ "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 290" від 06.04.2018 року за № 36/01-41, [PERSON], [INFO], відвідувала даний комунальний заклад з 20.10.2014 року по 11.08.2017 року, за весь цей час батько дівчинки дитину до закладу не приводив і не забирав, батьківські збори, дитячі свята, відкриті заходи не відвідував, з вихователем стосовно дитини не спілкувався. З приводу дитини, її потреб та успіхів у навчанні з вихователем та іншими фахівцями спілкувалась матір дитини. Згідно з інформацією Харківської загальноосвітньої школи І ступеня № 176 Харківської міської ради Харківської області від 10.04.2018 року за № 01-51/47, вбачається, що [PERSON], [INFO], навчається у даній школі з 01.09.2017 року, батько протягом навчання школу не відвідував, до педагогів щодо своєї дитини, її потреб та успіхів не звертався, батьківських зборів не відвідував. Мати відповідально ставиться до виховання доньки, сприяє всебічному розвитку дитини та її здібностей, регулярно відвідує школу, батьківські збори та позакласні заходи. Згідно з інформацією з КЗОЗ "Харківська міська дитяча поліклініка № 4" від 05.04.2018 року, [PERSON], [INFO], перебуває під наглядом лікарів-фахівців з січня 2015 року. Поліклініку дівчинка відвідувала у супроводі матері або бабусі як з профілактичною ціллю так і при захворюванні. При відвідуванні вдома з дитиною були мати або бабуся дівчинки. Згідно з довідкою з ХВП "Асоціація спортивного танцю України" вбачається, що [PERSON], [INFO] з 10.10.2014 року займається у школі бального танцю, з 2018 року входить до складу збірної України з виду спорту спортивні танці. До танцювальної зали та на змагання, а також усі членські внески та оплату поїздок проводить мати дівчинки чи бабуся, батько дитини до організації не приходів, успіхами і потребами дитини не цікавився. Від Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради до матеріалів справи наданий висновок № 582 від 14.09.2018 року, відповідно до якого з врахуванням рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, на підставі розгляду заяви [PERSON] та вивчення документів, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки, [PERSON], [INFO]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є матір'ю позивачки, пояснила суду, що відповідач бив позивачку, у зв'язку із чим дитина боїться батька. З листопада 2016 року відповідач не приходить до дитини та не цікавиться нею, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Виховання та утриманням дитини займається позивачка. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є співробітницею позивачки та її подругою, пояснила суду, що знайома з позивачкою з 2005 року, з відповідачем свідок також знайома та знає, що коли він вживав спиртні напої ставав агресивним та кидався до бійки. Свідок вказала, що відповідач з дитиною [PERSON] не спілкується з 2016 року, не відвідує її, не вітає зі святами, не ходить до школи та виступи дитини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є подругою позивачки, пояснила суду, що в 2008 році познайомилась з родиною [PERSON], відповідач вчиняв насилля по відношенню до позивачки на очах у дітей, у зв'язку із чим діти його боялись та не бажали бачитись. З 2016 роки відповідач не зустрічається з дитиною [PERSON], не цікавитися її життям, не надає матеріальної допомоги. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані приймати участь у вихованні дитини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 в постанові від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов'язків з незалежних від неї причин. Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляв до доньки батьківської турботи, не цікавиться її життям та не відвідує її, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на утримання та виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу сторони у справі, позивач був зобов'язаний довести в судовому засіданні обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач як заперечення проти позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, не надав доказів, що спростовують вимоги позивачки, не надав заперечень, що свідчать про його небажання займатися донькою, відстоювати свої інтереси й інтереси дитини. За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у зв'язку з такою поведінкою відповідача, свідомим нехтуванням ним своїми обов'язками, байдужого ставлення до своєї дитини, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав. Одночасно відповідачу роз'яснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved