Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач ДК ЖЕП «Будівельник», в особі ліквідатора Рибаченка М.П. звернулися до суду з позовом до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В якій прохали : визнати [PERSON] , [INFO] та її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Стягнути з відповідачів понесені витрати - 2270,00 грн. судового збору та 4000, 00 грн. витрат на оплату послуг адвоката. В обґрунтування позову зазначили, що постановою господарського суду Полтавської області від 08.12.2011 ДКЖЕП "Будівельник" (м. Полтава, провулок Шкільний, 4, код ЄДРПОУ 01275609) визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.09.2015 у справі №8/471-23/1, арбітражного керуючого Рибаченко М.П., призначено ліквідатором ДКЖЕП «Будівельник» з наданням повноважень згідно ЗУ «Про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом».При цьому за ДП ЖЕП "Будівельник" закріплено нерухоме майно, яке належить до комунальної форми власності в особі власника - територіальної громади сіл, селищ, міст Полтавської області у повному господарському віданні ДП ЖЕП "Будівельник", в тому числі: житловий будинок за адресою [ADDRESS] .Підчасобстеження гуртожитку за адресою [ADDRESS] , було виявлено, що громадяни [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] приблизно протягом 5 років по теперішній день не проживають за даною адресою, про що було складено відповідний акт обстеження, в якому зафіксовано, що майно, яке належало відповідачам в квартирі відсутнє, відповідачі не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію за даною адресою та, взагалі кімнатою (квартирою) він не цікавляться.18.06.2021членами комісії позивача було здійснено повторний огляд житлового приміщення про що і складено відповідний акт обстеження житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що дійсно протягом 5 років по теперішній час громадяни [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] не проживають за вищевказаною адресою. Позивач не звертався до відповідачів з проханням, щоб вони добровільно виписалися з приміщення, оскільки останнє відоме нам місце проживання відповідачів - це за адресою розташування квартири: [ADDRESS] .Перешкод в користуванні жилим приміщенням ДКЖЕП "Будівельник", відповідачам не чинили. Вони добровільно визначили собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користуються понад 6 місяців без поважних причин, тому вимушений звернутися до суду з даним позовом (а.с.1-4). 17 вересня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі №№554/8829/2021; 2/554/3218/2021. Клопотання ДК ЖЕП «Будівельник», в особі ліквідатора Рибаченка М.П. про виклик свідків - задоволено. Викликано в судове засідання при розгляді справи по суті свідків: [PERSON] ; [PERSON] .Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено розгляд справи до судового розгляду по суті на 13жовтня 2021 року на 11.00 годин (а.с.28, 29). В судовому засіданні представник позивача ДК ЖЕП «Будівельник» за довіреністю Плеханов І.О. позовну заяву підтримав та прохав задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] до суду 13.10.2021 та 18.11.2021 не з`явилася, будучи повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України у зв`язку з відсутністю у суді фінансування на послуги відправки поштової кореспонденції та 23.12.2021 не з`явилася, будучи повідомлена на останню відому судові адресу, до суду поштою повернуто конверт з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою. Відзив на позовну заяву суду не наданий (а.с.31, 46, 64, 65). В судове засідання третя особа Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради свого представника не направили, будучи належним чином повідомлені (а.с.67). В судове засідання третя особа Шевченківська районна у м. Полтаві рада, як орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей свого представника не направили, будучи належним чином повідомлені (а.с.66). Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що постановою господарського суду Полтавської області від 08.12.2011 ДКЖЕП "Будівельник" (м. Полтава, провулок Шкільний, 4, код ЄДРПОУ 01275609) визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру (а.с.14). Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.09.2015 у справі №8/471-23/1, арбітражного керуючого Рибаченко М.П., призначено ліквідатором ДКЖЕП «Будівельник» з наданням повноважень згідно ЗУ «Про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом» (а.с.15). При цьому за ДП ЖЕП "Будівельник" закріплено нерухоме майно, яке належить до комунальної форми власності в особі власника - територіальної громади сіл, селищ, міст Полтавської області у повному господарському віданні ДП ЖЕП "Будівельник", в тому числі: житловий будинок за адресою [ADDRESS] (а.с.11, 12). За адресою : [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON] - з 15.11.1980, [PERSON] - з 28.08.2006, [PERSON] - з 18.03.2008, що підтверджується копією карточки прописки за адресою : [ADDRESS] (а.с.16, 17). Як слідує із акту обстеження житлового приміщення від 12.01.2021, що під час обстеження (інвентаризації) виявлено, що за адресою : [ADDRESS] квартиронаймачем є [PERSON] , згідно поквартирної картки та картки прописки. З 2018 року громадяни [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] не проживають за вказаною адресою. В даній квартирі зафіксовано, що майно, яке належало [PERSON] та її неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] в квартирі відсутнє (а.с.18). Таким чином, відповідач [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у належній позивачу на праві власності квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , як квартиронаймач, з 2018 року за спірною адресою не проживають, не вживши дій по зняттю з реєстраційного обліку місця свого проживання. Згідно ст., ст. 71, 72 ЖК УРСР наймач, або член його сім`ї може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зокрема, за умови, що не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. Умовою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є відсутність особи без поважних на те причин. Цивільним законодавством України, а саме ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 3 ЗУ „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", визначено, що місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Статтею 3 ЗУ „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Порядок реєстрації місця проживання особи визначено в ст. 6 ЗУ „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Так, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом тридцяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. У разі якщо нове місце проживання особи знаходиться в іншій адміністративно-територіальній одиниці, орган реєстрації після реєстрації такого місця проживання надсилає повідомлення про зняття особи з реєстрації відповідному органу реєстрації за попереднім місцем проживання особи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В свою чергу, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть (ст. 7 ЗУ „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням та звільнення незаконно займаного жилого приміщення шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення є належним способом захисту порушених прав позивача. Таким чином, відповідач [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у належній позивачу на праві власності квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , як квартиронаймач, з 2018 року за спірною адресою не проживають, не вживши дій по зняттю з реєстраційного обліку місця свого проживання у належній ДК ЖЕП «Будівельник» квартирі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову, так як [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , оскільки відсутні у даному житловому приміщенні, чим перешкоджають власнику у здійснені права користування та розпоряджання квартирою тим, що станом на сьогоднішній день є зареєстровані в ній. Відповідно до ч.1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторонни або публічним інтересом до справи Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України : витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу розмірі 4 000 грн. Судові витрати у справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 2 270 грн. (а.с.5). Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Також стягнути з [PERSON] судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved