Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.02 2014 року звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що належить на праві приватної власності. Ухвалою Жовтневого районного суду м Кривого Рогу від 3 вересня 2014 року вищевказана справа об'єднана в одне провадження з позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування свого позову позивач [PERSON] суду у своїй позовній заяві зазначив, що він є власником нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS], що має наступні характеристики: загальна площа нежитлової будівлі майстерні, позначеної на плані літерою «з» - 582,5 кв. м., паркани, позначені на плані «№2-4», яка була набута ним у власність на підставі договору купівлі-продажу серії ВВС № 655353 від 12 липня 2005 року, та право власності на яку було зареєстровано за ним в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12 липня 2005 року.Також він є приватним підприємцем та веде підприємницьку діяльність з виробництва меблів, що посвідчується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної-особи підприємця серії [NUMBER]. Вказану нежитлову будівлю він використовує для ведення своєї підприємницької діяльності та як власник він має право вільно нею розпоряджатися на свій власний розсуд, у тому числі продавати, дарувати та здавати в оренду. 16 липня 2005 року між ним та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», було укладено кредитний договір № 1/332-МК, відповідно до якого, ним на споживчі потреби було отримано від відповідача у вигляді поновлювальної кредитної лінії споживчий кредит у розмірі 25 000 доларів США зі строком повернення 16 липня 2010 року. Відповідно до додаткової угоди від 26 квітня 2007 року до даного кредитного договору розмір споживчого кредиту було збільшено до 35 000 доларів США. Додатковою угодою від 08 квітня 2009 року між ним та відповідачем було погоджено, що отриманий ним кредит не є поновлювальною кредитною лінією та надається зі строком його повернення 16 липня 2010 року. Під час укладання кредитного договору № 1/332-МК від 16 липня 2005 року його кредитні зобов'язання за ним були забезпечені іпотекою нерухомого майна - нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності. Так 16 липня 2005 року між ним та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», було укладено договір іпотеки № 1/332-МК/1, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 9289, відповідно до п. 1 та п. 7 якого, для забезпечення виконання його кредитних зобов'язань за кредитним договором № 1/332-МК від 16 липня 2005 року він передав в іпотеку відповідачеві нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS], що має наступні характеристики: загальна площа нежитлової будівлі майстерні, позначеної на плані літерою «з» - 582,5 кв. м., паркани, позначені на плані «№2-4», яка була набута мною у власність на підставі договору купівлі-продажу серії ВВС № 655353 від 12.07.2005 року та належить мені на праві власності. Копія договору іпотеки додається. Відповідно до п. 37 вказаного договору іпотеки від імені Іпотекодержателя всі права та обов'язки, пов'язані з цим договором, здійснює його підрозділ, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. П. 30 договору іпотеки № 1/332-МК/1 від 16 липня 2005 року було встановлено, що термін дії договору - до повного виконання Позичальником та Іпотекодержателем зобов'язань за кредитним договором № 1/332-МК від 16 липня 2005 року та всіма додатковими угодами. П. 33 та п. 34 договору іпотеки № 1/332-МК/1 від 16 липня 2005 року було встановлено, що іпотека за цим договором підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі іпотек та в момент посвідчення цього договору нотаріус накладає заборону на відчуження предмету іпотеки. Так, відповідно до Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна серії ВК № 279073 від 16 липня 2005 року, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: тип обтяження - заборона на нерухоме майно; підстава - договір іпотеки, р.№ 9289, 16 липня 2005, ПН [PERSON]; об'єкт обтяження - нежитлова будівля, [ADDRESS], номер за РПВН: 11291310; власник - [PERSON], [NUMBER], [ADDRESS]; дата та час реєстрації - 16.07.2005 15:58, реєстратор - приватний нотаріус [PERSON], Криворізький міський; реєстраційний номер 2192028; контрольна сума - ГАВ4БДДА23. У зв'язку з економічною кризою 2008-2009 років в нього виникла заборгованість за кредитом, відсотками та пенею та також з цього приводу згодом виник спір з відповідачем щодо розміру цих сум заборгованості, але така на теперішній час повністю погашена. У липні 2012 року відповідач звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] (який був обраний банком на свій власний розсуд як поручитель вже після настання строку виконання кредитного зобов'язання) та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому, з врахуванням уточнення ПАТ КБ «ПриватБанк» своїх вимог, просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 1/332-МК від 16 липня 2005 року у сумі 14252,24 доларів США, яка складається з заборгованості по процентах за користування кредитом у сумі 8375,40 доларів США та пені за несвоєчасне виконання зобов'язання в сумі 5939,40 доларів США, а також стягнути з нього та [PERSON] в солідарному порядку заборгованість у сумі 500 гривень та стягнути з нього судові витрати у розмірі 1774 гривні 00 копійок. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2013 року у справі № 2523/2428/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк", а саме: стягнуто з нього на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № 1/332-МК від 16 травня 2005 року у сумі 14 252,24 доларів США, яка складається із заборгованості по процентах за користування кредитом у сумі 8 375, 40 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором в сумі 5 939, 40 доларів США.Стягнуто солідарно з нього та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" заборгованість за кредитним договором у сумі 500 гривень. Стягнуто з нього судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору у сумі 1 144 гривень та 630 гривень судових витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, а всього - 1 774 гривень. Втім, зазначене рішення суду першої інстанції було ним оскаржено в апеляційному порядку. Так, рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 24 липня 2013 року було встановлено, що: 11 жовтня 2011 року відбулося повне погашення позивачем [PERSON] «тіла» кредиту за кредитним договором № 1/332-МК від 16 липня 2005 року, але залишилася заборгованість по відсоткам, розмір якої на дату останнього платежу за «тілом» кредиту - 11 жовтня 2011 року складає 8 375,40 доларів США та з цієї дати банк припинив нарахування відсотків. Також судом апеляційної інстанції було встановлено, що банк звернувся до суду у липні 2012 року з первісною позовною заявою, а потім свої вимоги уточнив, зменшивши розмір позовних вимог, проте щодо розрахунку пені, яку просив стягнути з [PERSON] у розмірі 5939,40 доларів США, надав необґрунтований та суперечливий розрахунок та за запитом суду суперечності не усунув, а тому суд вважає обґрунтованим доводи апеляційної скарги щодо зменшення розміру пені і визначає пеню, яка підлягає стягненню, у розмірі 2070,64 доларів США. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 24 липня 2013 року на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором його апеляційну скаргу було задоволено частково; рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2013 року - змінено в частині визначення розміру пені та судових витрат, стягнутих з нього одноособово, виклавши резолютивну частину зазначеного рішення в наступній редакції: «Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства КБ „ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № 1/332-МК від 16 травня 2005 року, а саме: заборгованість по процентах за користування кредитом у сумі 8 375, 40 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором в сумі 2070,64 доларів США, а всього 10446,04 доларів США. Стягнуто з нього та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства КБ „ПриватБанк" в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у сумі 500 гривень. Стягнуто з нього на користь Публічного акціонерного товариства КБ „ПриватБанк" в рахунок сплаченого судового збору 835,68 гривень та 630 гривень судових витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, а всього - 1 465,68 гривень», а також стягнуто з Публічного акціонерного товариства КБ „ПриватБанк" на користь [PERSON] 239,49 гривень судових витрат. Вказане рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили з моменту його проголошення і відповідачем - ПАТ КБ «ПриватБанк» не оскаржувалося. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.Після винесення рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 24 липня 2013 року, в кінці липня 2013 року він звернувся до відповідача з проханням надати йому реквізити для погашення стягнутої судом суми заборгованості, проте, представники відповідача вимагали від нього щоб у такому разі він ще й сплатив у повному обсязі сплачений банком при зверненні до суду, але не відшкодований в повному обсязі за рішенням суду, через часткове задоволення вимог, судовий збір у розмірі 2130,49 гривень та пеню в розмірі значно більшому, ніж його визначив суд апеляційної інстанції, тобто у тому розмірі який було визначено за рішенням суду першої інстанції, яке було змінено та законної сили не набрало. Отже, через такі незаконні дії відповідача вони не досягли згоди в цьому питанні, так як він мав наміри виконати рішення суду в повному обсязі, а відповідач і в подальшому вимагав від нього незрозумілий йому розмір заборгованості, розрахунок якої, як і суду апеляційної інстанції не надав. 15 жовтня 2013 року відповідач звернувся до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2/748/30 виданого 09 вересня 2013 року Чернігівським районним судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 84 960,87 гривень та 500 гривень. 17 жовтня 2013 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції було відкрито виконавчі провадження ВП № 40254383 та ВП № 40254090 про стягнення даних сум заборгованості. Відповідно до чинного законодавства України копії даних постанов про відкриття виконавчих проваджень були направлені на його адресу та йому було запропоновано добровільно згасити заборгованість, що й було ним зроблено. Так, 26 жовтня 2013 року ним було перераховано на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», за реквізитами, наданими у Жовтневому ВДВС, кошти у сумі 84 960,87 гривень та 500 гривень в рахунок погашення заборгованості за рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 24.07.2013 року, що підтверджується копіями квитанцій № 1329.653.2 та № 1329.653.2. 29 жовтня 2013 року вищевказані виконавчі провадження було закінчено у зв'язку з добровільним виконанням боржником виконавчого документу в повному обсязі. постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 40254383 та ВП № 40254090. Отже, з 26 жовтня 2013 року він не має жодної заборгованості перед відповідачем за кредитним договором № 1/332-МК від 16 липня 2005 року. Згодом, на початку листопада 2013 року, він через свого представника, в усному порядку звернувся до відповідача з проханням направити нотаріусу відповідне повідомлення про виключення запису про обтяження іпотекою та для зняття заборони відчуження щодо нерухомого майна - нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS], що належить йому на праві власності, та яка була передана в іпотеку за договором іпотеки № 1/332-МК/1 від 16 липня 2005 року. Але відповідач в особі працівників Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк», вчинити такі дії відмовився, посилаючись на те, що у внутрішньому банковому обліку значиться більша заборгованість, аніж та, що стягнута за рішенням суду. 09 листопада 2013 року він звернувся до відповідача, у головний офіс, листом, у якому виклав аналогічне прохання. Втім, листом від 03 грудня 2013 року за № 20.1.0.0.0/7-20131115/2323 ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив його про те, що банком продовжуються нараховуватися йому штрафні санкції, при цьому не зазначивши ані їх розміру, ані що це за штрафні санкції, хоча при цьому взагалі не зрозумілі підстави їх застосування так як такі виключені, оскільки саме тіло кредиту, від якого обліковуються неустойка та відсотки, було погашено ще 11 жовтня 2011 року, що й встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили та не потребує доказування, та також відповідач вказав на те, що він має погасити заборгованість, тільки яку так і не зрозуміло. Отже, таким чином відповідач вчиняє йому перешкоди у його вільному користуванні та розпорядженні майном, чим зачіпає його права та інтереси, завдає йому шкоди. Відповідно до ст. 548 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України відсотки це лише плата за користування кредитом, яка нараховується виходячи із суми кредиту за фіксованою ставкою і після погашення самого кредиту (тіла кредиту) іх нарахування не здійснюється, а тому їх нарахування припинилося з часу погашення кредиту (тіла кредиту), тобто 11 жовтня 2011 року. Розмір його заборгованості з пені та відсотків був визначений рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 24 липня 2013 року. Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України відповідно до ст. 124 Конституції України. Виконання рішення суду в цивільній справі здійснюється відповідно до статей 367-389 Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції Міністерства юстиції «Про проведення виконавчих дій» та інших правових актів. Ст. 368 ЦПК України встановлено, що питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу та за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження визначається саме як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), а саме - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст. 25 цього ж Закону встановлено, що боржник повинен добровільно виконати рішення у строк до 7 днів з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. Він добровільно виконав рішення суду про стягнення заборгованості і вчасно, що підтверджується копіями постанов про закінчення виконавчого провадження, а отже відповідач, ще й з огляду на таке, не має жодних підстав для нарахування будь-яких штрафних санкцій. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У зв'язку з добровільним виконанням ним рішення суду про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 1/332-МК від 16 липня 2005 року у порядку передбаченому чинним законодавством України, що є належним виконанням зобов'язання, кредитні правовідносини між позивачем та відповідачем є припиненими, а тому жодних вимог, у тому числі й майнового характеру, відповідач до позивача висувати не має право. Відповідно до ст. З Закону України "Про іпотеку", іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Отже, у зв'язку з припиненням основного зобов'язання за кредитним договором № 1/332-МК від 16 липня 2005 року через належне виконання ним у встановленому законодавством України порядку рішенням суду про стягнення заборгованості в повному обсязі, договір іпотеки № 1/332-МК/1 від 16 липня 2005 року, укладений між ним та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 9289, відповідно до п. 1 та п. 7 якого, для забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором № 1/332-МК від 16 липня 2005 року, була передана в іпотеку відповідачеві нежитлова будівля за адресою: [ADDRESS], відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку" є таким, що припинив свою дію, але відповідач цього не визнає, направити до нотаріуса повідомлення про зняття заборони відчуження даного нерухомого майна та заяву про реєстрацію припинення іпотеки і виключення запису про обтяження майна іпотекою у зв'язку з припиненням кредитних правовідносин відмовляється, чим чинить йому перешкоди в користуванні та розпорядженні належним йому майном. Пунктом 5.1 Глави 15 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна, зокрема, при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики або при одержанні повідомлення про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки), або за рішенням суду. Крім цього, обтяження нерухомого майна іпотекою та відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до Пункту 6 Глави 15 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на об'єкти нерухомого майна підлягають обов'язковій реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 71 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 17 жовтня 2013 року за № 868, державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки. Відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року за № 1952-ІV, державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Відповідач ухиляється від виконання покладених на нього ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року за № 1952-І/ обов'язків, у тому числі й на письмову вимогу позивача. Відповідно до рішення про відмову у наданні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 10758713 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що діяв до 01 січня 2013 року, встановлено наявність діючого запису про обтяження стосовно об'єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] в за реєстраційним номером 2192028, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, який зареєстрований 16 липня 2005 року реєстратором, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], підстава обтяження: договір іпотеки, який зареєстрований в реєстрі за номером: 9289 від 16 липня 2005 року та посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], власником об'єкта значиться [PERSON], код [NUMBER]. Ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном. Ст. 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - припинення дії, яка порушує право; поновлення стану, який існував до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідносин; припинення правовідносин та суд має право захистити цивільне право або інтерес також і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. Отже, з приводу викладеного, він вимушений звернутися до суду з позовом про визнання договору іпотеки № 1/332-МК/1 від 16 липня 2005 року, укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» припиненим, та вимушений просити суд про виключення запису про обтяження іпотекою та про зняття заборони відчуження нерухомого майна - нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS], за рішенням суду. Також, враховуючи позицію відповідача, який фактично не визнає той факт, що у зв'язку з тим що ним 26 жовтня 2013 року було добровільно виконано рішення суду про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 1/332-МК від 16 липня 2005 року дія вказаного договору та його зобов'язання за ним припинилися з цього часу, вимушений просити суд визнати вказаний договір припиненим. Тому просив суд постановити рішення яким визнати кредитний договір № 1/3З2-МК від 16 липня 2005 року, укладений між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», а також кредитні правовідносини і зобов'язання [PERSON], що витікають з даного договору - припиненим з 26 жовтня 2013 року. Визнати договір іпотеки № 1/332-МК/1 від 16 липня 2005 року, укладений між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 9289, - припиненим з 26 жовтня 2013 року. Виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження іпотекою нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], що має наступні характеристики: загальна площа нежитлової будівлі майстерні, позначеної на плані літерою «з» - 582,5 кв. м., паркани, позначені на плані «№2-4», та належить [PERSON] на праві приватної власності, внесений 16 липня 2005 року Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] на підставі договору іпотеки № 1/332-МК/1 від 16 липня 2005 року, укладеного між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 9289. Зняти заборону відчуження нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], що має наступні характеристики: загальна площа нежитлової будівлі майстерні, позначеної на плані літерою «з» - 582,5 кв. м., паркани, позначені на плані «№2-4», та належить [PERSON] на праві приватної власності, яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 16 липня 2005 року, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним записом, параметрами якого є: тип обтяження - заборона на нерухоме майно; підстава - договір іпотеки, р.№ 9289, 16 липня 2005, ПН [PERSON]; об'єкт обтяження - нежитлова будівля, [ADDRESS], номер за РПВН: 11291310; власник - [PERSON], [NUMBER], [ADDRESS]; дата та час реєстрації - 16 липня 2005 15:58, реєстратор - приватний нотаріус [PERSON], Криворізький міський; реєстраційний номер 2192028; контрольна сума - ГАВ4БДЦА23. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на його користь всі понесені ним у зв'язку з розглядом даної справи судові витрати. Представник [PERSON]- [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі посилаючись на зазначені вище обставини,позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості не визнала,оскільки ніякої заборгованості у [PERSON] перед банком не має. Представник відповідача Козіна Н.В., у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала у повному обсязі та суду зазначила що, дійсно 16 липня 2005 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір №1/332/-МК. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 25 000 доларів США 16 липня 2010 року. До даного кредитного договору були укладені Додаткова угода від 26 квітня 2007 року було збільшено розмір кредиту до 35 000 доларів США, та Додатковою угодою від 08 квітня 2009 року, що строком повернення 16 липня 2010 року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 16 липня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №1/332/-МК/1. Згідно умов договору [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю загальною площею - 582, кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу.У липні 2012 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] Про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/332/-МК від 16 липня 2005 року. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області позов було задоволено у повному обсязі. Дане рішення було оскаржено та рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 24 липня 2013 року рішення першої інстанції було змінено, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" задоволені частково, а саме стягнуто з [PERSON] заборгованість по процентах за користування кредитом у розмірі 8 375,40 дол. США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором в сумі 2070,64 дол. США, та судовий збір 835,68 грн. та 630 грн. судові витрати пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача. На даний час у позивача по справі існує заборгованість за кредитним договором №1/332/-МК від 16 липня 2005 року, яка складає 5 273,113 дол. США станом на 04.04.2014 року. В матеріалах справи є квитанції, щодо сплати [PERSON] грошових коштів у розмірі 84 960,87 грн. на рахунок 2909 2829 0031 11 (транзитний рахунок) Даний рахунок є загальним для всіх позовів. Проте у квитанції про сплату вищезазначеної суми, в графі призначення платежу, платник (боржник), зазначив - "погашение задолженности по рішенню Апеляційного суду 24/07/13 Черніговської. Обл., [PERSON], [NUMBER]". Відповідно, сплати зазначених коштів на транзитний рахунок, кошти були перераховані на погашення заборгованості по кредитному договору №1/332/-МК від 16 липня 2005 року та були розподілені відповідно до умов договору, а саме на погашення пені і потім процентів. Оскільки по сплаті заборгованості за кредитом [PERSON] повинен був зазначити призначення платежу, окремо для процентів та окремо для пені. Також, навіть якби кошти і були б розподілені відповідно до рішення суду, то треба врахувати, що розмір неустойки все одно би збільшився на момент сплати заборгованості оскільки у позові була заборгованість станом на 24 грудня 2012 року, а сплата грошових коштів відбулася 26 жовтня 2013 року у розмірі 84 960 гривень 87 копійок. Навіть якби боржник вірно зазначив призначення платежу, то на момент сплати даної суми, а саме за 10 місяців 24 грудня 2012 року по 26 жовтня 2013 року пеня склала б приблизно - 1108,19 дол. США., відповідно до п.17 Постанови «Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 30 березня 2012 року № 5 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України оскільки зобов'язання залишаються невиконаними належним чином відповідно до вимог ст. 526, 599 ЦК України. Рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 24 липня 2013 року (з розрахунку заборгованості станом на 24 грудня 2012 року) було виконано [PERSON] лише 26 жовтня 2013 року, і за період часу з 24 грудня 2012 року по 26 жовтня 2013 року, тому Банк правомірно нараховував неустойку. Зобов'язання припиняються з підстав, передбачених договором або законом згідно ч.1 ст. 598 ЦК України. Такі підстави визначені у ст. 599-601,604-609 ЦК України. Оскільки, судове рішення не є підставою припинення зобов'язання і у [PERSON], є заборгованість перед ПАТ КБ 'ІІриватБанк'', то і зобов'язання за кредитним договором №1/332АМК від 16 липня 2005 року та договором іпотеки №1/332/-МК-1 від 16 липня 2005 року не є припиненим, тому просила суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог до ПАТ КБ "Приватбанк" про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що належить на праві приватної власності, а позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити. В обґрунтування свого позову Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» суду у своїй позовній заяві суду зазначив, що ПАТ КБ «ГІРИВАТБАНК» та [PERSON] 16 липня 2005 року уклали кредитний договір № 1/332-МК. Згідно договору ПАТ КБ «ГІРИВАТБАНК» надав [PERSON] кредит у розмірі 35000.00 Доларів США на термін до 20 квітня 2010 року, а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку; щомісяця в період сплати, [PERSON], повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, [PERSON], сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав [PERSON], кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. [PERSON], не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № 1/332-МК Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, [PERSON], зобов'язання за вказаним Договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON], станом на 04 квітня 2014 року має заборгованість - 5273.13 [Долар США], що за курсом 11.60 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04 квітня 2014 року складає 61168.31 грн., яка складається з наступного: 4964,88 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 308.25 [Долар США] ~ пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Тому Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 5273,13 [Долар США], що за курсом 11.60 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04 квітня 2014 року складає 61168,31 грн., за кредитним договором № 1/332-МК від 16 липня 2005 року; та стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 611 гривень 68 копійок. Третя особа у справі Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи судом була сповіщена належним чином, листом від 19 04 2014 року щодо участі у судовому засіданні просила розглядати справу за її відсутності. Суд в судовому засіданні встановив що, 16 липня 2005 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір №1/332/-МК. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 25 000 доларів США 16 липня 2010 року. До даного кредитного договору були укладені Додаткова угода від 26 квітня 2007 року було збільшено розмір кредиту до 35 000 доларів США, та Додатковою угодою від 08 квітня 2009 року, що строком повернення 16 липня 2010 року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 16 липня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №1/332/-МК/1. Згідно умов договору [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю загальною площею - 582, кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. У липні 2012 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] Про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/332/-МК від 16 липня 2005 року. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області позов було задоволено у повному обсязі. Дане рішення було оскаржено та рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 24 липня 2013 року рішення першої інстанції було змінено, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" задоволені частково, а саме стягнуто з [PERSON] заборгованість по процентах за користування кредитом у розмірі 8 375,40 дол. США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором в сумі 2070,64 дол. США, та судовий збір 835,68 грн. та 630 грн. судові витрати пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача. 15 жовтня 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк" звернувся до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2/748/30 виданого 09 вересня 2013 року Чернігівським районним судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] боргу. 17 жовтня 2013 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції було відкрито виконавчі провадження ВП № 40254383 та ВП № 40254090 про стягнення даних сум заборгованості, копії даних постанов про відкриття виконавчих проваджень були направлені на адресу [PERSON] останній в добровільному порядку сплатив заборгованість, так, 26 жовтня 2013 року [PERSON], було перераховано на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», за реквізитами, наданими у Жовтневому ВДВС, кошти у сумі 84 960,87 гривень та 500 гривень в рахунок погашення заборгованості за рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 24.07.2013 року, що підтверджується копіями квитанцій № 1329.653.2 та № 1329.653.2. 29 жовтня 2013 року вищевказані виконавчі провадження було закінчено у зв'язку з добровільним виконанням боржником виконавчого документу в повному обсязі. В зв'язку з виконанням зобов'язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON], звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням направити нотаріусу відповідне повідомлення про виключення запису про обтяження іпотекою та для зняття заборони відчуження щодо нерухомого майна - нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS], що належить йому на праві власності, та яка була передана в іпотеку за договором іпотеки № 1/332-МК/1 від 16 липня 2005 року. Але працівники Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк», вчинити такі дії відмовились, посилаючись на те, що у внутрішньому банковому обліку значиться більша заборгованість, аніж та, що стягнута за рішенням суду. Листом від 03 грудня 2013 року за № 20.1.0.0.0/7-20131115/2323 ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив [PERSON], про те, що банком продовжуються нараховуватися йому штрафні санкції, при цьому не зазначивши ані їх розміру, ані що це за штрафні санкції, хоча при цьому взагалі не зрозумілі підстави їх застосування так як такі виключені, оскільки саме тіло кредиту, від якого обліковуються неустойка та відсотки, було погашено ще 11 жовтня 2011 року, що й встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили та не потребує доказування. Враховуючи вищевикладене суд вважає необхідним задовольнити вимоги [PERSON], у повному обсязі оскільки діями ПАТ КБ «ПриватБанк» вчиняє [PERSON], перешкоди у його вільному користуванні та розпорядженні майном , а саме нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS], що належить йому на праві власності. Відповідно до ст. 548 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України відсотки це лише плата за користування кредитом, яка нараховується виходячи із суми кредиту за фіксованою ставкою і після погашення самого кредиту (тіла кредиту) іх нарахування не здійснюється, а тому їх нарахування припинилося з часу погашення кредиту (тіла кредиту), тобто 11 жовтня 2011 року. Розмір заборгованості з пені та відсотків [PERSON], за кредитним договором № 1/332-МК від 16 липня 2005 року був визначений рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 24 липня 2013 року, та сплачений [PERSON], згідно зазначеного рішення суду у повному обсязі. Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України відповідно до ст. 124 Конституції України.Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У зв'язку з добровільним виконанням [PERSON] рішення суду про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № 1/332-МК від 16 липня 2005 року у порядку передбаченому чинним законодавством України, що є належним виконанням зобов'язання, кредитні правовідносини між [PERSON], та ПАТ КБ «ПриватБанк» є припиненими, а тому жодних вимог, у тому числі й майнового характеру, відповідач до позивача висувати не має право. Відповідно до ст. З Закону України "Про іпотеку", іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Отже, у зв'язку з припиненням основного зобов'язання за кредитним договором № 1/332-МК від 16 липня 2005 року через належне виконання ним у встановленому законодавством України порядку рішенням суду про стягнення заборгованості в повному обсязі, договір іпотеки № 1/332-МК/1 від 16 липня 2005 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 9289, відповідно до п. 1 та п. 7 якого, для забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором № 1/332-МК від 16 липня 2005 року, була передана в іпотеку відповідачеві нежитлова будівля за адресою: [ADDRESS], відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку" є таким, що припинив свою дію. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали цієї цивільної справи, суд доходить до висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що належить на праві приватної власності повинен бути задоволений у повному обсязі, оскільки вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі та належним чином підтверджені долученими до справи документами, також факт повного виконання рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області та рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 24 липня 2013 року підтвердив допитаний у якості свідка Державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області [PERSON] Також суд дійшов висновку що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості є такими що не підлягають задоволенню у зв'язку з добровільним виконанням [PERSON] рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2013 року у справі № 2523/2428/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, та рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 24 липня 2013 року у порядку передбаченому чинним законодавством України, що є належним виконанням зобов'язання, кредитні правовідносини між позивачем та відповідачем є припиненими. Згідно ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки є рішення суду що набрало законної сили, «ПАТ КБ ПриватБанк» не може звертатись до [PERSON] із позовом із того ж приводу, та предмету спору тому в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості повинно бути відмовлено у повному обсязі.

Outcome: approved