Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] ,про захист права на користування електроенергією, порушеного рішенням засідання правління ОСТ "Міжозерний" від 10.03. 2012 року та стягнення моральної шкоди, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є членом садового товариства "Луговий" з 2009 року , що підтверджується членською книжкою садовода . Садове товариство " Луговий " входить до складу об"єднань товариств, як споживач електроенергії. З незалежних від неї причин в період з жовтня 2011 року по травень 2012 року вона не змогла вчасно сплатити за використану електроенергію на ділянці [ADDRESS]. 30 квітня 2012 року правління ОСТ "Міжозерний" зафіксувало її несплату за електроенергію за вказаний період. 12 травня 2012 року правління без вручення їй акту про несплату за електроенергію за вказаний період, як того вимагає п.4.2 Правил користування електроенергією, що затверджені Головою ОСТ " Міжозерний" від 02.03. 2010 року відключили від колективної ЛЕП її ділянку від постачання електроенергії. За несплату за електроенергію правління наклало на неї штраф за подвійним тарифом. Про подвійний тариф штрафу їй стало відомо вперше в червні 2012 року від колишнього голови правління ОСТ " Міжозерний" [PERSON], але при цьому, останній не повідомив про правові засади подвійного тарифу штрафу. На її звернення до голови правління [PERSON] про роз"яснення правових підстав стягнення за подвійним тарифом, останній відмовився їй роз"яснювати і застосував до неї фізичну силу, у зв"язку з чим наніс їй фізичні ушкодження, з якими вона зверталася за медичною допомогою до Деснянського районного травматологічного пункту м. Києва 15.06. 2012 року. Незаконне призначення штрафу за подвійним тарифом порушує її право на достатній життєвий рівень для себе і її сім"ї відповідно до вимог ст. 48 Конституції України. В подальшому їй стало відомо, що подвійний тариф по оплаті заборгованості за електроенергію був встановлений п. 3 протоколу № 10 засідання правління ОСТ "Міжозерний", яке відбулося 10.03. 2012 року, вважає, що вказаний протокол є незаконним і суперечить ст. 2 Закону України " Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення платні за житлово-комунальні послуги", за якою їй за несвоєчасне внесення сплати за елекроенергію, як за житлово- комунальну послугу за ст. 1 необхідно сплачувати суму заборгованості, яка утворилась за вказаний період у розмірі одного тарифу. У її випадку це в розмірі 1114 ( одна тисяча сто чотирнадцять) гривень 18 коп., який виходить з розміру 37 коп. за 1 квт/год, проте вона заплатила за подвійним тарифом. Тариф біля 37 коп. за 1 квт/год встановлений постановою Національної комісії регулювання елетроенергетики України від 17.03. 2012 року № 343. Житлово-комунальні послуги згідно ст. 1 вказаного вище Закону України включають й електроенергію. А тому уточнивши свої позовні вимоги, просить, захистити її право на користування електроенергією, як житлово-комунальною послугою, для чого відмінити дію п.3 протоколу № 10 засідання правління ОСТ " Міжозерний" від 10.03. 2012 року. Зобов"язати правління ОСТ " Міжозерний" повернути їй сплату за використання нею електроенергією понад одного тарифу в розмірі 1 764( одна тисяча сімсот шістьдесят чотири) гривні 82 коп., яку вона сплатила правлінню. Зобов"язати правління ОСТ " Міжозерний" відшкодувати їй моральну шкоду, нанесену побоями колишнім Головою правління ОСТ " Міжозерний" [PERSON], яку вона оцінює у 10 000( десять тисяч) гривень. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному об"ємі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачка голова правління ОСТ "Міжозерний" [PERSON], яка діє на підставі протоколу позачергової конференції ОСТ "Міжозерний" від 02.06. 2013 року , в судове засідання не з"явилася, належним чином була повідомлена про причини неявки суду не повідомила, проте, через загальну канцелярію за вх. № 17623 від 15.04. 2014 року надала свої пи сьмові заперечення ( а.с. 63). Відповідач [PERSON], в судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є членом СТ "Луговий" ( а.с.6) СТ "Луговий " територіально знаходиться в смт Осокорки-Київ, що територіально входить в масив " Міжозерний". На масиві "Міжозерний" розташовано 24 садових товариств, як самостійних так і залежних від об"єднання "Міжозерний", які або не мають своїх установчих документів або об"єднані для спільного використання електроенергії. В 1983 році було закінчено реконструкцію ЛЕП-04кВа з установкою трансформаторної підстанції № 3386. Усі роботи виконувалися за рахунок коштів садових товариств. Таким чином, ЛЕП-04кВа є колективною власністю садоводів, а АЕК "Київенерго" є постачальником електроенергії для масиву "Міжозерний", який виступає в ролі посередника згідно договору № 3361021 від 03.12. 2001 року. Діяльність СТ "Луговий" підпорядкована статуту, в якому чітко передбачені основні завдання садівничого товариства , діяльність садівничого товариства (а.с. 118-136). СТ " Луговий " входить до складу об'єднань садівничих товариств "Міжозерний" , як споживач електроенергії, що підтверджується письмовими поясненнями відповідача [PERSON] ( а.с. 63). Як встановлено в судовому засіданні правління ОСТ "Міжозерний" 12 травня 2012 року відключило садову ділянку [ADDRESS] від електропостачання, оскільки [PERSON] з 2011 року мала заборгованість за використану електричну енергію перед ОСТ "Міжозерний" . Садові товариства - це добровільне громадське об"єднання, яке створюється відповідно до вимог Закону України " Про Об"єднання громадян" для спільного задоволення власних сільськогосподарських потреб, підлягає реєстрації в органах державної влади і має статус юридичної особи, користується правами і виконує обов"язки, пов"язані з його діяльністю, і має самостійний баланс. Вони мають повну господарську самостійність у провадженні своєї діяльності і покривають свої витрати за рахунок внесків членів товариства. ОСТ "Міжозерний"є споживачем електричної енергії, яку постачає АЕК "Київенерго"на платній основі, на підставі чого між ними укладено договір № 3361021 від 03.12. 2001 року ( а.с. 95-98; 147-152). Індивідуального договору на поставку електричної енергії з садоводом [PERSON] не укладався. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електроенергетику", відносини повязані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електроенергії, регулюються цим законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року. Разом з тим, згідно з положенням пункту 1.2 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ від 31 липня 1996 року № 28, населений пункт - юридична особа - споживач ( власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником ( співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об"єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту. Нормами пункту 1.2. Правил також визначено, що постачання електричної енергії - це надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Згідно з пунктом 12.3 цих Правил, населений пункт (СТ) на підставі договору про постачання елекричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту, для задоволення комунально-побутових потреб споживачів населеного пункту, для технічних цілей та інших потреб населеного пункту. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується населений пункт відповідно до умов договору. При цьому, закупівля електричної енергії у постачальника за рахунок коштів споживачів населеного пункту, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови, технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами населеного пункту та/або укладеними у встановленому законодаством порядку договороми між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту ( п. 12.4 Правил). Зазначені положення кореспондуються з положеннями ст.714 ЦК України "Договір постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу". Таким чином, споживачі населеного пункту (СТ) не укладають окремі договори з енергопостачальною компанією, а забезпечуються електроенергією відповідно до договору про користування електричної енергією між населеним пунктом та постачальником електричної енергії відповідно до Правил. У зв"язку з тим, що об"єднання громадян створюються і діють на основі принципів добровільності, рівноправності їх членів ( учасників), самоврядування, законності та гласності, всі внутрішні питання відповідно до положень статті 6 Закону " Про об"єднання громадян" повинні вирішуватись на зборах всіх членів або представників членів об"єднання. Таким чином, відключення від мережі електропостачання садового будинку позивача мало місце за відсутність платежів, що відповідає Правилам користування електроенергії, затверлджених Радою ОСТ " Міжозерний" ( а.с. 50), Статуту ОСТ "Міжозерний" та приписам п.2 Протоколу № 10 засідання правління ОСТ " Міжозерний" від 10.03. 2012 року для садоводів , знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст.526, 623 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Згідно статуту ОСТ " Міжозерний" п.3.6 ОСТ "Міжозерний" має право лишати користування електроенергією членів кооперативу, які заборгували за оплату електроенергії, за порушення права користування електроенергією ( а.с. 68; 69). Як вбачається з рахунків по сплаті за електроенергію ( а.с. 35-36) вказана заборгованість, з якою погодилася і позивачка [PERSON], останньою була сплачена в повному обсязі в вересні 2013 року. Діяльність ОСТ "Міжозерний" підпорядкована статуту, в якому чітко передбачені основні завдання об'єднання, діяльність об'єднання (а.с. 61-67; 109-116). Всі рішення приймає рада масиву, а тому вимоги в частині відміни п.3 протоколу " 10 засідання правління ОСТ "Міжозерний" та повернення переплати у розмірі 1772 грн. 82 коп., задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Що стосується стягнення моральної шкоди з правління ОСТ " Міжозерний" , то в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою не доведена вина відповідача у заподіянні останній моральної шкоди. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду (постанова Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4). Разом з тим, в порушення вимог чинного законодавства, позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження спричиненої моральної шкоди, не зазначено наявність моральної шкоди, яких саме страждань зазнав позивач, не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та моральною шкодою та з яких саме обставин виходив позивач, визначаючи розмір її компенсації. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України). Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконним діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 4 Постанови роз'яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди [PERSON] зазначила, що заподіяна їй шкода, у зв"язку з нанесеними побоями колишнім Головою правління ОСТ "Міжозерний" [PERSON] Беручи до уваги наведені обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, зокрема завданням позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача [PERSON] . Крім цього, позивачем не надано суду доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяння відповідача, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, а надана позивачкою довідка № 6964 від 25.06. 2012 року з Деснянського районного травматологічного пункту, що остання зверталася з діагнозом : " ушиб, сдавление м/тканей лев предплечья и плеча" не є належними доказами в розумінні ст. 58 ЦПК України, які містять інформацію щодо предмета доказування. А тому

Outcome: dismissed