Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] пред'явила цей позов до відповідачів на предмет захисту прав кредитора від зменшення майна боржника [PERSON] внаслідок приховування від звернення стягнення виставочного салону непродовольчих товарів під літ. "А-2" поз. 101-108, 201-211 загальною площею 611,6 м2 зі сходами під літ. "а", огорожами і спорудами №№ 1-4, мостінням І, що розташовані на Січеславській набережній вулиці, 1А, в м. Дніпрі (надалі спірна нерухомість) та, з урахуванням подальшого уточнення, просила суд в рахунок відшкодування їй шкоди звернути стягнення на спірну нерухомість, скасувавши рішення приватного нотаріуса про реєстрацію передачі іпотеко держателю [PERSON] права власності на спірну нерухомість та записи про державну реєстрацію набуття права особистої приватної власності на неї за [PERSON], [PERSON], одночасно визнавши недійсними договір з [PERSON] про купівлю-продаж спірної нерухомості і наступну її передачу до статутного капіталу ТОВ «ЕКСПОІНВЕСТГРУП Л.Т.Д.», а так само визнавши недійсними договір [PERSON] з [PERSON] про купівлю-продаж спірної нерухомості, договір [PERSON] з [PERSON] про іпотеку спірної нерухомості з включеним до нього застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. [PERSON], як на підстави позову, посилалася на законну передачу державним виконавцем на реалізацію з публічних (електронних) торгів спірної нерухомості, спрямовану на примусове виконання рішень Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2013 року та 11 грудня 2015 року у зведеному виконавчому провадженні № 51383033, на підставі виданих судом виконавчих листів №№ 418/4768/12, 203/5935/15-ц про стягнення з [PERSON] на її, [PERSON], користь 4 192 121 грн. 17 коп. грошового боргу і 10 699 449 грн. 87 коп. збитків. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, виклала обставини державної реєстрації набуття права власності на спірну нерухомість за [PERSON] і за [PERSON] на підставі незаконних та необґрунтованих рішень судів, після чого шляхом укладення "про людське око" двох ланцюгів фіктивних угод відповідачі без наміру створення обумовлених ними правових наслідків оформили в м. Києві нібито передачу спірної нерухомості до статутного капіталу господарського товариства і паралельно в м. Дніпрі - обтяження її іпотекою з передачею у власність держателю останньої, [PERSON], з метою створення видимості відчуження спірної нерухомості у [PERSON] поза його волею з, начебто, повною втратою ним будь-яких речових прав на це, раніше єдине зареєстроване за ним, майно. На підтвердження своїх доводів позивач вказує на скасування рішень судів, на підставі яких проведена реєстрація набуття відповідачами права власності, і на вчинення спірних правочинів для реєстраційних дій за зверненнями відповідачів, які не могли не знати про публічне обтяження спірної нерухомості у виді арешту та про проведення прилюдних торгів для її примусової реалізації, на заваду яким у стислі строки вчинені ці правочини без фактичної передачі речі, що з володіння [PERSON] ніколи не вибувала. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала у повному обсязі, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила. Повідомлялась про час і місце розгляду справи належним чином. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, вказували на його безпідставність, відсутність у позивача майнових прав на майно, вказували, що позивачем не доведено порушення приватними нотаріусами законодавства України при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, яку позивачка просить скасувати. Вказували, що спір в частині оскарження реєстраційних дій у державному реєстрі прав і рішень державного реєстратора підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, а з приводу оскарження внесення спірного майна до статутного фонду ТОВ «ЕКСПОІНВЕСТГРУП Л.Т.Д.» - до господарського суду. Також було подано заяву про застосування строків позовної давності. В судовому засіданні 06 липня 2017 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] залишив судове засідання, у зв'язку з чим розгляд справи завершено без його участі. Інші відповідачі, будучи повідомленими належним чином про час і місце судового розгляду, до суду не з'явилися, своїх представників не направили, про причини своєї неявки не повідомили і письмових заперечень не надали, що згідно з ст.ст. 77, 169 ЦПК України не перешкоджає судовому розгляду справи. Третя особа, приватний нотаріус Рогач В. В., надав письмові пояснення про звернення до нього 02 листопада 2016 року [PERSON], повіреного у справах відповідача [PERSON], який на підставі нотаріально посвідченої довіреності надав всі необхідні документи для державної реєстрації права власності, підстав для відмови в якій чи інших перешкод в її проведенні на час звернення приватний нотаріус не виявив, але причини реєстраційних дій напередодні цього звернення, 01 листопада 2016 року, залишив без пояснень, і просив розглядати справу в його відсутність. Треті особи без самостійних вимог - відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В., будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили та клопотали про розгляд справи у їх відсутність, що згідно ст. 36 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у відсутність вказаних осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Записи до Державного реєстру прав вносяться згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на підставі рішення про державну реєстрацію прав, прийнятого відповідно до ст.ст. 11, 18 цього Закону з однієї з підстав, передбачених у ст. 27 зазначеного Закону. Публічно-правовий адміністративний спір з приводу здійснення на основі законодавства владних управлінських функцій організаційної системи державної реєстрації прав за визначеннями у ст.ст. 2, 6 Закону України № 1952-IV виникає під час виконання делегованих повноважень на проведення реєстраційних дій, заснованих на владному підпорядкуванні заявника з однієї сторони другій стороні суб'єкта державної реєстрації прав, через що помилка в реєстрі, що впливає на права третіх осіб, підлягає виправленню з внесенням змін до Державного реєстру прав за ч. 1 ст. 26 Закону України № 1952-IV лише на підставі відповідного рішення суду у приватному спорі третьої особи з таким заявником. В свою чергу, позивач у цій справі не відноситься до жодної з сторін публічно-правового спору. Вимога про скасування прийнятого суб'єктом владних повноважень ненормативного правового акта, який вичерпує свою індивідуальну дію після його реалізації, за висновками Верховного Суду України в постанові від 22 листопада 2016 року у справі № 532/15/15-а про виникнення спору про право цивільне в судовій практиці подальшого оспорювання правомірності набуття нерухомої речі фізичною чи юридичною особою у власність, має вирішуватися в порядку цивільного (господарського) судочинства, і під юрисдикцію адміністративних судів вже не підпадає. Беручи до уваги офіційне визнання державою права власності на нерухому річ у зв'язку з прийняттям державним реєстратором оскаржуваних рішень, що вичерпують свою дію після внесення запису до Державного реєстру прав, з чим пов'язана реалізація охоронюваних законом інтересів позивача, суд не знаходить мотивів відступити від викладеної у висновках Верховного Суду України правової позиції, оскільки у цій справі розглядається спір щодо суб'єктивного цивільного права відповідачів, яке внаслідок прийняття оскаржуваних рішень набуло значення беззаперечного в силу презумпції достовірності відомостей Державного реєстру прав відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України № 1952-IV з можливістю їх використання у спорі з позивачем. За таких передумов у спосіб скасування рішення про державну реєстрацію прав позивач шукає по суду захисту своїх порушених інтересів, які виникають з цивільних відносин, справи щодо якого розглядаються згідно з ст. 15 ЦПК України за правилами цивільного судочинства. Суд повинен самостійно визначити, яку вимогу по суті (а не за формою) пред'являє позивач, і відповідно застосувати належні норми законодавства,

Outcome: approved