Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до [PERSON] з названим позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що 2 червня 2007 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк" (згодом перейменоване на ПАТ КБ „ПриватБанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNXRRX0390133, згідно умов якого банк надав позичальниці 3 840 грн., зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 12 % на рік, на суму залишку заборгованості по кредиту. Вказує на те, що [PERSON] не виконує своїх зобов'язань за вказаним договором, в зв'язку з чим, станом на 30.04.2014 року, у останньої перед банком мається: заборгованість за кредитом в сумі 3 840 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 14 192 грн. 46 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1 938 грн. 34 коп., заборгованість по пені в сумі 17 846 грн. 83 коп., та штрафи в сумі 500 грн. (фіксована частина) і 1 890 грн. 88 коп. (процентна складова), які передбачені Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам), тому і просили стягнути на їх користь з відповідачки загальну суму заборгованості в розмірі 40 208 грн. 51 коп.. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Виходячи з наведеного, зважаючи на ч. 1 ст. 224 ЦПК України та враховуючи те, що представник позивача в поданій заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд знаходить, що є всі умови проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідачки. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 2 червня 2007 року [PERSON] подала до ЗАТ КБ «ПриватБанк», нинішня назва якого - ПАТ «ПриватБанк», заяву позичальника № CNXRRX0390133, згідно якої відповідачці банківською установою надано строковий кредит в розмірі 3 840 грн. на строк 24 місяці з 02.06.2007 р. по 02.06.2009 р., зі сплатою відсотків в розмірі 1 % на місяць за його користування на суму залишку заборгованості по кредиту та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 92 грн. 16 коп., единоразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 640 грн., в обмін на зобов'язання позичальниці з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним з позивачем, внаслідок чого, у неї перед кредитором виникла заборгованість за кредитом згідно кредитного договору від 2 червня 2007 р. № CNXRRX0390133, яка станом на 30 квітня 2014 року, складає 3 840 грн., яку як і заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 14 192 грн. 46 коп. слід стягнути з відповідачки на користь позивача, оскільки їх розміри представником позивача доведені, а відповідачкою не спростовані. Оскільки комісія є складовою частиною щомісячного платежу, передбаченого умовами договору, то заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1 938 грн. 34 коп. підлягає також стягненню з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк-Банк». Як зазначено вище, представник позивача просила стягнути з відповідачки неустойку за порушення боржником зобов'язання, а саме пеню - 17 846 грн. 83 коп., та штрафи - 500 грн. (фіксована частина) і 1 890 грн. 88 коп. (процентна складова), які передбачені Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам), тобто загальна сума неустойки - 20 237 грн. 71 коп., що значно перевищує розмір основного боргу . Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В ч.ч. 3, 4 ст.18 Закону наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому п.4 ч.1 ст.21 Закону встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. В своєму рішенні № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" Конституційний Суд України зазначив, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч. 2,3 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність та можливість зменшення суми неустойки з 20 237 грн. 71 коп. до 4 000 грн.. Враховуючи наведене в сукупності, суд знаходить, що з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути: заборгованість за кредитом в сумі 3 840 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 14 192 грн. 46 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1 938 грн. 34 коп., неустойку за порушення боржником зобов'язання в сумі 4 000 грн., задовольнивши позов частково. Також з відповідачки на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" належить стягнути судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial