Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

28.1.2014 року позивач [PERSON] звернулась до Варвинського районного суду з позовом до територіальної громади в особі Гнідинцівської сільської ради Варвинського району про визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] /а.с.2-5/. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO], і позивач, являючись спадкоємцем за законом, в установлений строк, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка складається, зокрема, і з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які знаходяться по [ADDRESS]. 21.11.2013 року нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності на домоволодіння за вищезазначеною адресою було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, що і змусило [PERSON] звернутися до суду з даним цивільним позовом. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, не з'явилась, завчасно подала до канцелярії суду заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити /а.с.103/. Представник відповідача - територіальної громади Гнідинцівської сільської ради, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився також, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував /а.с.89/. Необхідності залучення до участі в справі Варвинську районну нотаріальну контору як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, з огляду на роз'яснення п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд не вбачає. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, враховуючи факт визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд, на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, забезпечив сторонам змагальність процесу, створив їм відповідні умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків, попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. З обставин, наведених у позовній заяві, які згідно з ч.1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] є рідним братом позивача по справі, що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження /а.с.20,25/. Згідно наданої копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], спадкодавець [PERSON] помер [INFO], про що виконкомом Гнідинцівської сільської ради Варвинського району складено відповідний актовий запис від 26.04.2013 року за № 05 /а.с.24/. Після смерті спадкодавця [PERSON], відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема житловий будинок та господарсько-побутові будівлі, які знаходяться по [ADDRESS]. 01.10.2013 року спеціалістами КП "Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації " було складено технічну документацію, а суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Консулат» проведено оцінку вищевказаного житлового будинку, дійсну вартість якого визначено в сумі 24 150 грн /а.с.33-43/. З ретельно дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, що надана в розпорядження суду № 35 від 29.01.2002 року щодо майна померлої [PERSON], встановлено наявність спадкоємців за законом майна після померлих - [PERSON] та [PERSON] /а.с.68-71/. Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] підтверджується факт зміни позивачем прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]» /а.с.26/. З оглянутих в судовому засіданні витягів з погосподарської книги за період з 2001 року по 2013 рік - головою у спадковому домоволодінні [ADDRESS] був брат позивача [PERSON], який помер [INFO]. Разом зі спадкодавцем проживав і племінник [PERSON], [INFO] /а.с.21-23/. З наданої на розгляд суду [PERSON] засвідченої секретарем Гнідинцівської сільської ради Варвинського району заяви від 24.02.2014 року, вбачається відсутність в останнього буд-яких заперечень щодо визнання права власності за позивачем на дане домогосподарство, відсутність необхідності в подальшому спадкуванні ним майна в порядку спадкування за законом, а відтак і підтверджено відсутність власної юридичної заінтересованості в даному цивільному процесі. Факт відсутності поданих ним заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, підтверджується також і дослідженими в судовому засіданні матеріалами спадкової справи № 167/2013 /а.с.72-84/. 08.10.2013 року позивач по справі звернулась до державного нотаріуса Варвинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, в зв'язку з чим, була відкрита спадкова справа № 167/2013 щодо майна померлого [PERSON] Проте, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкового будинку померлому [PERSON], позивач не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що підтверджується постановою від 21.11.2013 року № 1073/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса /а.с.28/. З оглянутого в судовому засіданні технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що вказане домогосподарство було побудоване в 1955-1963 роки /а.с.43/. Відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 "Про порядок державного обліку житлового фонду", з 1985 року було розпочато роботу по проведенню обов'язкової реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду в сільських населених пунктах після прийняття будинків в експлуатацію державною приймальною комісією. До 1985 року в сільській місцевості облік фактичних господарств у селі реєструвався в погосподарських книгах. Пунктами 3.2,6.1,7.4.5 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Держкомстату України від 08.12.2010 N 491 передбачено те, що домогосподарство з реєстрацією місця проживання на території місцевої ради, включається до погосподарського обліку за фактом реєстрації місця проживання його членів (або хоча б одного з його членів) на території місцевої ради. Відомості про рік побудови, заповнюються станом на 1 січня року закладки Погосподарської книги - першого заповнення облікової картки. Роком побудови житлового будинку (квартири) вважається рік, у якому цей будинок було введено в експлуатацію. Оскільки роками побудови будівель та споруд за вище вказаною адресою є 1955-1963 роки, то відповідно зазначене домогосподарство належало голові двору, батькові позивача - [PERSON], на праві власності з 1963 року і подальша зміна законодавства не може позбавити набутого ним права власності на будинок, тому спадкоємці мають право на визнання за ними права власності саме на будинок як об'єкт спадкування. За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого /спадкодавця/ до інших осіб /спадкоємців/ у порядку, передбаченому статтями 529-535 ЦК Української РСР. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Як зазначено вище, будівлі і споруди, розташовані за адресою Чернігівська область Варвинський район с. Гнідинці вул. Довженка, 8 були побудовані у 1955-1963 роках. У той час питання набуття права власності регулювалось Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» /далі - Указ від 26 серпня 1948 року/, що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» /далі - Постанова від 26 серпня 1948 року/, які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за нормами Указу від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Саме до цього зводиться правова позиція висловлена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2013 року, яка, відповідно до ст.360-7ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України /справа № 6-137цс13/. Окрім того, відповідно до ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на час виникнення спірних, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Враховуючи неможливість оформлення позивачем спадкових прав у встановленому законом порядку, та враховуючи визнання відповідачем заявленого позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд приходить до переконання про наявність беззаперечних підстав для визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved