Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

06 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа - Носиківська сільська рада Шаргородського району Вінницької області. Обґрунтовуючи заяву, [PERSON] зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS]. Після смерті матері, вона звернулася в нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Проте, при оформленні документів з'ясувалось, що вона не може довести факт родинних відносин з спадкодавцем оскільки в свідоцтві про смерть мати зазначена як "[PERSON]", а в свідоцтві про її народження - "[PERSON]". Також була допущена помилка при написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі, а саме у сертифікаті на право на земельну частку (пай), де ім'я матері вказано «[PERSON]» замість «[PERSON]». З вказаних підстав нотаріусом було відмовлено в оформленні спадкових прав і рекомендовано звернутися до суду. Просить встановити юридичний факт, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] є її матір'ю та юридичний факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий 25.02.2000 року Шаргородською РДА Вінницької області на ім'я [PERSON], належить [PERSON], [INFO], яка померла [INFO]. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 12.01.2018 року, заяву підтримали і просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, проте 19.11.2018 року від Носиківського сільського голови [PERSON] до суду поступила заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, щодо задоволення заяви [PERSON] не заперечує (а.с.26-27). Вислухавши пояснення заявника [PERSON], та її представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України). Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення". Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Судом встановлено, що [PERSON] до дня смерті, яка сталася [INFO], постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] і мала дочку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої зазначена як [PERSON] (а.с.7,8). При видачі [PERSON] сертифікату на право власності на земельну частку (пай) також допущено помилку, а саме: її ім'я вказано "[PERSON]" замість "[PERSON]". [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] виконкомом Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницькій області (а.с.6). Юридичний факт, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] та факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) в судовому засіданні підтверджений поясненнями заявника [PERSON], її представника [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], які, кожен окремо, суду показали, що добре знайомі з заявницею [PERSON], оскільки проживають з нею по сусідству, тому їм достовірно відомо, що ім'я її покійної матері було "[PERSON]", чому допущена помилка при виписці документів, їм невідомо; свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] [NUMBER], виданим повторно 11.01.1972 року Шаргородською районною радою депутатів трудящих Вінницької області (а.с.8), свідоцтвом про шлюб [PERSON] Серії [NUMBER], виданим повторно 07.12.2017 року ВДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області (а.с.9), свідоцтвом про смерть [PERSON], серії [NUMBER], виданим [INFO] виконкомом Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (а.с.6), довідкою виконкому Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області №531 від 29.06.2017 року (а.с.7); витягом з погосподарської книги (а.с. 11). Державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Хлапоніним О.О. 06.11.2018 року за вих. № 2305/02-31, 2306/02-31 винесено постанови про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через неможливість встановити факт родинних відносин між нею та спадкодавцем та помилку у правовстановлюючому документі (а.с.13,14). Таким чином, юридичний факт, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] та факт належності спадкодавцю [PERSON] сертифікату на право власності на земельну частку (пай) підтверджений вище зазначеними доказами, дослідженими, перевіреними судом і має для заявника юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація її права на отримання спадщини після смерті матері і іншого порядку його встановлення немає. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

Outcome: approved