Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись на те, що 05.03.2008 року [PERSON] отримала іпотечний кредит від ПАТ КБ "ПриватБанк" в сумі 67500 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.03.2019 року. Згідно заяви відповідача від 29.07.2008 року кредитний договір №НМEWGI0000003571 від 05.03.2008 року переведено з валюти гривня в валюту долар США, розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 14546,79 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] зобов'язувалася проводити щомісячно сплату на погашення кредиту, відсотків, комісії, однак взяті на себе зобов'язання не виконувала і кредит належним чином не повертала. Станом на 10.07.2015 року виникла заборгованість в сумі 12302,53 доларів США, що за курсом 21,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.07.2015 року складає 268687,18 грн.. Під час судового розгляду справи представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої вбачається, що станом на 10.07.2015 року виникла заборгованість в сумі 11301,72 доларів США, що за курсом 21,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.07.2015 року складає 246829,56 грн. та заборгованість з неустойки за даним договором в сумі 21857,62 грн. Просить суд стягнути з відповідача вказані суми заборгованості та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла письмова заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить долучити до матеріалів справи додаткові пояснення, в яких зауважила на те, що згідно положення Національного Банку України «Про затвердження Положення про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків» від 06.07.2000 року, яке діяло на момент укладання кредитного договору, установлений порядок формування та використання резервів банками для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями. Звертає увагу суду, що відповідач був ознайомлений з розмірами розрахованої помісячно плати за резервування, яка вказана в графіку погашення кредиту, підписавши даний графік, погодився з вказаною платою за резервування та порядком її погашення, і певний час належним чином здійснював погашення заборгованості по кредиту, в тому числі і погашення винагороди за резервування кредитних ресурсів, що свідчить про визнання ним того, що банком було зарезервовано вказані кошти згідно розділу 4 кредитного договору. Що ж стосується посилання відповідача на недотримання при укладенні додаткової угоди від 05.08.2008 року до кредитного договору № НМЕWGІ0000003571 від 05.03.2008 року вимог цивільного законодавства про захист прав споживачів щодо доведення до позичальника інформації про сукупну вартість кредиту, то представник позивача зазначає, що банк перед укладенням договору про надання споживчого кредиту повідомив споживача в письмовій формі про інформацію, передбачену ст. 2 Правил надання Банками України інформації споживачу про умови кредитувати та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168. Перед укладанням додаткової угоди відповідачу для ознайомлення був наданий екземпляр даної угоди, а також співробітниками банку було пояснено значення умов договору, переваги та недоліки пропонованих банком схем кредитування. Відносно правомірності заявлених банком вимог про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, то представник позивача пояснює, що згідно п.2.2.10 додаткової угоди при настанні випадків, передбачених п.2.3.3. даного договору, а саме у разі порушення позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного договору, позичальник зобов'язаний достроково погасити заборгованість перед банком в повному обсязі. Також повідомляє, що банком на адресу відповідача 29.01.2016 року направлялася вимога про усунення порушення основного зобов'язання та давався строк 30 днів для усунення порушення, однак вказана вимога залишилася без виконання. Відповідно до п. 2.1.2 додаткової угоди з метою надання та обслуговування кредиту банк зобов'язується відкрити рахунок, зазначений в п 8.2 даного договору, яким передбачено, що для виконання договору банк відкриває позичальнику рахунок №29097050063011 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам, тобто підставою для відкриття вказаного рахунку є саме підписання додаткової угоди від 08.08.2008 року без підписання будь-яких заяв та окремих договорів між банком та відповідачем. В подальшому банком було змінено номер рахунку для погашення заборгованості за кредитом на №29099052455654. Усі кошти, внесені відповідачем на дані рахунки на погашення заборгованості по кредиту зараховані банком за призначенням. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла письмова заява, в якій просить справу слухати у його відсутності, та заперечення на позовну заяву, згідно яких позовні вимоги визнає частково, оскільки [PERSON] вважає безпідставним нарахування 192,68 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом (винагорода за резервування), яка передбачена п. 8.1 Додаткової угоди від 05.08.2008 року до Договору про іпотечний кредит №НМЕWGІ0000003571 від 05.03.2008 року в розмірі 3 % річних від суми зарезервованих ресурсів. Зазначає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано достатніх та допустимих доказів про те, що ним було проведено резервування кредитних коштів відповідно до Договору про іпотечний кредит №НМЕWGІ0000003571 від 05.03.2008 року, не надано доказів про суму такого резервування, строки резервування. З тих же мотивів [PERSON] не погоджується із нарахуванням пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 8824,89 грн., оскільки суду не було надано детальний розрахунок заборгованості по пені (сума заборгованості, на яку нараховується пеня, кількість днів прострочення виконання зобов'язань, загальна сума заборгованості), що не дає можливості встановити її дійсний розмір. Із наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку вбачається лише загальний розмір нарахованої заборгованості без її детальною розрахунку, а тим більше в доларах США, в той час коли п. 5.1 Додаткової угоди від 05.08.2008 року до Договору про іпотечний кредит №НМЕWGІ0000003571 від 05.03.2008 року пеня розраховується виключно в гривневому еквіваленті на день її нарахування. На заявлене клопотання представника відповідача про необхідність надання такого розрахунку позивач належним чином не відреагував та не надав такий детальний розрахунок суми заборгованості, що ставить під сумнів розмір пені в сумі 8824.89 грн., оскільки такий розрахунок базується на припущеннях. Крім того, відповідно до п. 5.3 Додаткової угоди від 05.08.2008 року до Договору про іпотечний кредит №НМЕWGІ0000003571 від 05.03.2008 року при порушенні позичальником строків платежу по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250,00 грн. + 5 % від суми позову, тому, процентна складова штрафу має складати суму в розмірі 12131.14 грн. ((10170.66 + 938,44) дол. США * 21,84 грн./дол. США * 5 %). Отже, на підставі викладеного визнають позовні вимоги в частині стягнення зі [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»: 10170,66 доларів США - заборгованості за кредитом; 938,44 доларів США - заборгованості за відсотками; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 12131,14 грн. - процентна складова штрафу, в іншій частині позовних вимог просять відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. Ч. 2 ст. 158 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу ст.ст. 526, 530, 1049 ЦК України - "зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону; якщо у зобов'язані встановлено строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлено договором". В судовому засіданні встановлено, що 05.03.2008 року [PERSON] отримала кредит від ПАТ КБ "ПриватБанк" в сумі 67500 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.03.2019 року. Згідно заяви відповідача від 29.07.2008 року кредитний договір №НМEWGI0000003571 від 05.03.2008 року переведено з валюти гривня в валюту долар США, розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 14546,79 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Таким чином, після того, як поточна заборгованість 67497,11 грн. на гривневому рахунку № 29094059148769 була закрита, для проведення її конвертації у долари США банком був відкритий валютний рахунок, на якому в подальшому утворилось еквівалентне за погодженим сторонами курсом 4,64/1 сальдо поточної заборгованості в доларах США: 67497,11 грн. / 4,64 = 14546,79 дол. США. Одночасно, п. 8.1. договору про іпотечний кредит був викладений в новій редакції шляхом укладення додаткової угоди від 05.08.2008 року. Зокрема, ним передбачалось, що банк надає кредитні кошти шляхом їх перерахування на рахунок в сумі 14546,79 дол. США, а також зазначено, що залишок заборгованості по договору про іпотечний кредит від 05.03.2008 року станом на 05.08.2008 року складає 67497,11 грн., що еквівалентно 14546,79 дол. США. Для здійснення банком конвертації, [PERSON] написала ряд заяв, зокрема: зазначена вище заява від 29.07.2008 року, а також заява № 56 про продаж іноземної валюти, згідно якої [PERSON] доручила банку: перерахувати на рахунок № 29094059148769 кошти в суммі 67497,11 грн.; продати їй за українські гривні 14546,79 дол. США за договірним курсом 4,64 грн./1 дол. США, шляхом перерахування доларів США (USD) із рахунку № 22336050010636 (валютний рахунок). Зазначена заява була виконана банком, внаслідок чого утворилось сальдо поточної заборгованості в доларах США, еквівалентне існуючій станом на цей день заборгованості в гривнях, тобто сальдо в сумі 14546,79 дол. США. Таким чином, банк виконав волевиявлення позичальника, провівши у вищевикладений спосіб конвертацію уже існуючої заборгованості за кредитом із гривні у долари США відповідно до домовленості сторін, що підтверджується заявами та додатковою угодою. Крім того, згідно укладеної додаткової угоди відсоткова ставка зменшилась із 15% річних до 14,04% річних. [PERSON] зобов'язувалася проводити щомісячно сплату на погашення кредиту, відсотків, комісії, однак взяті на себе зобов'язання не виконувала і кредит належним чином не повертала. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ч. 1 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно положення Національного Банку України «Про затвердження Положення про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків» від 06.07.2000 року, яке діяло на момент укладання кредитного договору, установлений порядок формування та використання резервів банками для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями. Резерв для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків є спеціальним резервом, необхідність формування якого обумовлена кредитними ризиками, що притаманні банківській діяльності. Створення резерву під кредитні ризики - це визнання витрат для відображення реального результату діяльності банку з урахуванням погіршення якості його активів або підвищення ризиковості кредитних операцій. Згідно п. 1.3 вищевказаного положення оцінка кредитних ризиків здійснюються за всіма кредитними операціями та коштами, що розміщені на кореспондентських рахунках, які відкриті в інших банках як у національній, так і в іноземній валюті. Також п. 1,5 передбачено, що банки з метою розрахунку резерву під кредитні ризики мають здійснювати класифікацію кредитного портфеля за кожною кредитною операцією залежно від фінансового стану позичальника, стану обслуговування позичальником кредитної заборгованості та з урахуванням рівня забезпечення кредитної операції, адже загальна заборгованість за кредитними операціями становить валовий кредитний ризик для кредитора. П. 1.5.3 передбачає, що банки зобов'язані створювати та формувати резерви для відшкодування можливих втрат на повний розмір чистого кредитного ризику за основним боргом, зваженого на відповідний коефіцієнт резервування, за всіма видами кредитних операцій у національній та іноземних валютах. Тобто згідно Положення, діючого на момент оформлення кредитного договору, в обов'язки банку включено резерування кредитних коштів з метою відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків. Згідно розділу 4 договору сторони узгодили, що банк резервує ресурси в розмірах, зазначених у графіках погашення кредиту. Розмір плати за резервування встановлений умовами договору, а саме п. 8,1 в розмірі 3 % річних. Порядок нарахування та сплати даної комісії зазначено в п.п. 4.3, 4.4, 4.5, а також у графіку погашення кредиту. В зв'язку з встановленим на момент оформлення кредитного договору обов'язку для банків формувати резерви, нарахування даної комісії являться цілком обгрунтованою умовою, більше того дані положення договору погоджені сторонами і на момент його підписання питань у відповідача не виникало, що є підтвердженням погодження з даними умовами. Крім того, відповідач був ознайомлений з розмірами розрахованої помісячно плати за резервування, яка вказана в графіку погашення кредиту, підписавши даний графік, погодився з вказаною платою за резервування та порядком її погашення, і певний час належним чином здійснював погашення заборгованості по кредиту, в тому числі і погашення винагороди за резервування кредитних ресурсів, що свідчить про визнання ним того, що банком було зарезервовано вказані кошти згідно розділу 4 кредитного договору. Відповідно до п. 2. т.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 2 Правил надання Банками України інформації споживачу про умови кредитувати та сукупну вартість кредиту, затверджені Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, банк зобов'язаний перед укладенням договору про надання споживчого кредиту повідомити споживача в письмовій формі про інформацію, передбачену ст. 2 Правил, що банком було зроблено. Перед укладанням додаткової угоди відповідачу дня ознайомлення був наданий екземпляр даної угоди, а також співробітниками банку було пояснено значення умов договору, переваги та недоліки пропонованих банком схем кредитування, зокрема банк повідомив позичальника про: особу та місцезнаходження кредитодавця - в кінці договору вказана назва та всі необхідні реквізити банку; форму кредитування та її умови - банк пропонував ту, яка вказана в договорі; тип відсоткової ставки - п. 8.1 додаткової угоди передбачає, що за користування кредитом позичальник сплачує відсотки в розмірі 1,17% на місяць, що становить 14,04% річних; суму, на яку кредит може бути виданий - п. 8.І додаткової угоди вказана сума, на яку видано кредит; орієнтовану сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту - вартість кредиту за договором визначена в процентній ставці за користування кредитом, яка вказана в п. 8.1 додаткової угоди, а також у винагороді за резервування ресурсів, розмір якої також передбачений п. 8.1 додаткової угоди, вартість кожної послуги: витрати, пов'язані з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням вказана також у р.р. 3 і 4 додаткової угоди; строк, на який кредит може бути одержаний - п. 8.1 кредитного договору строк встановлений до 05.03.2019 року; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги - розділ 3 додаткової угоди, а також графік погашення кредиту; оцінку майна - оцінку майна було здійснено при укладенні кредитного договору № №НМEWGI0000003571 від 05.03.2008 року. Згідно п.2.2.10 додаткової угоди при настанні випадків, передбачених п.2.3.3. даного договору, а саме у разі порушення позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного договору, позичальник зобов'язаний достроково погасити заборгованість перед банком в повному обсязі. Банком на адресу відповідача 29.01.2016 року направлялася вимога про усунення порушення основного зобов'язання та давався строк 30 днів для усунення порушення, однак вказана вимога залишилася без виконання. Відповідно до п. 2.1.2 додаткової угоди з метою надання та обслуговування кредиту банк зобов'язується відкрити рахунок, зазначений в п 8.2 даного договору, яким передбачено, що для виконання договору банк відкриває позичальнику рахунок №29097050063011 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам, тобто підставою для відкриття вказаного рахунку є саме підписання додаткової угоди від 08.08.2008 року без підписання будь-яких заяв та окремих договорів між банком та відповідачем. В подальшому банком було змінено номер рахунку для погашення заборгованості за кредитом на №29099052455654. Згідно виписки по вказаних рахунках та розрахунку заборгованості вбачається, що усі кошти, внесені відповідачем на дані рахунки на погашення заборгованості по кредиту, зараховані банком за призначенням. Отже, судом встановлено, що банк виконав усі взяті на себе зобов'язання перед відповідачем та надав йому кредит в розмірі 67500 грн. 00 коп., а відповідач в свою чергу не виконала взяті на себе зобов'язання по виконанню умов договору і станом на 10.07.2015 року виникла заборгованість в сумі 11301,72 доларів США, що за курсом 21,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.07.2015 року складає 246829,56 грн. за кредитним договором №НМEWGI0000003571 від 05.03.2008 року та складається з: - 10170, 60 доларів США - заборгованість за кредитом; - 938,44 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 192,68 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом. Також заборгованість з неустойки за даним договором становить 21857,62 грн., яка складається з наступного: - 8824,89 грн., що еквівалентно 404,07 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; - 250,00 грн., що еквівалентно 11,45 доларів США - штраф (фіксована частина); - 12782,73 грн., що еквівалентно 585,29 доларів США - штраф (процентна складова). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача дані суми заборгованості. Також відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2686,87 грн. судових витрат по справі.

Outcome: approved