Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував тим, що 10.04.2018 померла мати позивача [PERSON]. Піс ля її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим за її життя на імя позивача, відповідно до якого вона заповіла їй усе належне їй майно. Позивач спадщину прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини на протязі встановленого законодавством строку нотаріусу, однак у видачі нотаріального акту на житловий будинок, що розташований в с. Хороша по вул. Струтинського, 1, Липовецького району Вінницької області, нотаріус відмовив,\~мотивуючи тим, що даний будинок належить до суспільної групи колгоспний двір, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, тому встановити, яка частка зазначеного будинку належить спадкодавцю нотаріусу не представляється можливим, що стало підставою для звернення до суду. У межах визначеного судом строку відповідач не надав до суду відзиву, однак в заяві адресованій суду сільський голова\~просив про\~розгляд справи\~за його\~відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Ухвалою суду від 29.11.2018 за клопотанням представника позивача було витребувано матеріали спадкової справи до майна померлої 10.04.2018 [PERSON]. Позивач та її представник в підготовче судове засідання не з'явились, представник надав суду заяву про розгляд справи без його участі та позивача, позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити. За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому за результатами підготовчого провадження вважає за можливе ухвалити рішення у даному судовому засіданні, за наявними у справі доказами, за відсутності сторін, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що 10.04.2018 в с. Хороша Липовецького району Вінницької області померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-АМ №402370 (а.с. 5). Після її смерті відкрилась спадщина. З матеріалів Спадкової справи встановлено, що за життя [PERSON] на випадок своєї смерті вчинила особисте розпорядження, відповідно до якого заповіла на імя своєї доньки - позивача [PERSON], усе належне їй рухоме і нерухоме майно. Вказаний заповіт не змінений і не скасований спадкодавцем. Позивач в межах визначеного законодавцем строку подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини, інші спадкоємці за матеріалами справи відсутні, отож позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 15.11.2018 позивачеві\~відмовлено у видачі на її імя свідоцтва\~про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Хороша, вул. Струтинського, 1, мотивуючи тим, що він належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, отож встановити, яка частка зазначеного будинку належить спадкодавцю не представляється\~нотаріусу можливим. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування"). Належність вищевказаного майна спадкодавцеві підтверджено Свідоцтвом про право особистої приватної власності на житловий будинок яке видане 20.11.1990 Скитківською сільською Радою народних депутатів на імя [PERSON] (голови господарства), яке розташоване за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Хороша, вул. Струтинського, 1, що відносилося до суспільної групи господарств "колгоспний двір". За відомостями органу місцевого самоврядування, станом на 15.04.1991 (момент набрання чинності Законом України "Про власність") головою колгоспного двору була [PERSON], інших членів двору не було (а.с. 8, 9). Відповідно до статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст.121,123 Цивільного кодексуУкраїнської PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У\~п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від22грудня 2005року N20"Просудову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"\~(зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Наведене свідчить, що [PERSON] на день смерті була одноосібним власником житлового будинку за №1 по вулиці Струтинського в с. Хороша, Липовецького району, Вінницької області. Після смерті спадкодавця позивач спадщину прийняла, отож вона їй належить. За таких обставин, суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують обставини, що стали підставою для звернення до суду, відповідають вимогам належності, допустимості та достовірності, а їх взаємний звязок є достатнім, що свідчить про порушення прав позивача, за захистом яких вона звернулась до суду. Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову. Ураховуючи те, що визнання представником відповідача позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову.

Outcome: approved