Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсними розпорядження Кіровоградської РДА № 459 та № 463 від 29.05.2012 року та визнати недійсними свідоцтва про право власності на земельні ділянки, що належать відповідачам [PERSON] та [PERSON] В обгрунтуванні позову зазначила, що вона вирішила скористатися своїм правом на приватизацію земельної ділянки, якою вона користується, як член садового товариства "ДБК". Пізніше дізналася, що в результаті неправомірних дій відповідачів, площа її земельної ділянки зменшилася на 29 кв.м. Вважає, що розпорядження Кіровоградської РДА прийняти з порушенням ст. ст.11, 21 ЦК України, статуту кооперативу і порушують її права на землю. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Ковальов Ю.В. позовні вимоги підтримали та надали пояснення по справі. Представник Кіровоградської районної державної адміністрації в судове засідання не з"явився. Письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, надав заперечення та просив відмовити у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що є власницею земельної ділянки в садовому товаристві "ДБК", яка розташована біля ділянки позивача. Межа, яка розділяє їх земельні ділянки, встановлена із самого початку користування, та огорожена парканом, який встановлював позивач. Вона скориставшись своїм правом приватизувала ділянку на законних підставах. Відповідач [PERSON] також позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи голова садового товариства "ДБК" [PERSON] віднесла вирішення цього спору на розсуд суду. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.05.2013 року належить земельна ділянка № [NUMBER], № [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER] площею 0,117 га, що розташована на території садівницького товариства "ДБК, Соколівської сільської ради Кіровоградського району та області (а.с.80). Відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.05.2013 року належить земельна ділянка № [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER] площею 0,0607 га, що розташована на території садівницького товариства "ДБК, Соколівської сільської ради Кіровоградського району та області (а.с.84). Вищезазначені земельні ділянки межують із земельною ділянкою, якою користується позивач. Дана обставина не заперечувалася сторонами. Будь-яких правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою у позивача немає. Ч.2 ст.152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов"язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з роз"ясненнями ППВСУ від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", суди повинні виходити з того, що відповідно до ст.125 ЗК України право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Тобто, ст.152 ЗК України, дає право вимагати усунення будь-яких порушень тільки власникам або землекористувачам. Позивач [PERSON] не є ні власником, ні землекористувачем в силу ст. 125 ЗК України. Згідно п.3.2. статуту "ДБК" розмір приватизованих ділянок не повинен перевищувати 0,12 га на одного члена товариства (а.с.48). Відповідно відповідачі мають земельні ділянки меншої площі і тому ствердження позивача про те, що відповідачі володіють земельними ділянками більш за встановлену норму у суду не заслуговує уваги. Кримінальна справа за ознаками ч.1 ст.358 КК України, яка знаходиться на досудовому розслідуванні в Кіровоградському РВП КВП ГУНП на даний час не завершена і тому не може братися судом до уваги при прийнятті рішення по даній справі. Позивач категорично заперечив про зупинення провадження даної цивільної справи до прийняття рішення по кримінальній справі. Позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили, що відповідачі порушили її право користуватися земельною ділянкою, зменшили її розмір і тому позов підлягає відхиленню. На підставі ст.ст.35, 116, 118, 125, 152, 158 ЗК України, ст.ст. 21, 373 ЦК України, та

Outcome: dismissed