Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернулася в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання відповідного права в порядку спадкування, мотивуючи тим, що 01 січня 2004 року помер її дід [PERSON], після смерті якого залишилася спадкова маса у виді земельних ділянок, загальною площею 2,248 га, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, з яких: рілля №63 площею 2,1299 га, рілля під багаторічними насадженнями №18 площею 0,1181 га. Позивач зазначила, що є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті діда. Спадщину прийняла фактичним шляхом, оскільки, рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 16.04.2015 року було встановлено факт її проживання разом з [PERSON] на час відкриття спадщини та факт належності померлому заповіту. Як зазначила позивач в позовній заяві, оформити спадщину у встановленому законом порядку вона не в змозі, оскільки постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 березня 2015 року №02-31/492 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. В зв'язку з тим, що державні акти на вказані земельні ділянки не виготовлялися та не видавалися за життя діда позивача, позивач вимушена була звернутися до суду з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування. А тому просить суд визнати за нею в порядку спадкування після померлого 01 січня 2004 року [PERSON], право на земельні ділянки, загальною площею 2,248 га, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, загальною вартістю 38409,01 грн., з яких: рілля №63 площею 2,1299 га, рілля під багаторічними насадженнями №18 площею 0,1181 га. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. Проте, представник позивача подала письмову заяву, де просила позовні вимоги задовольнити та розглянути справу у їхню відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, де просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Дід позивача [PERSON] помер 01.01.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №202382 (а.с.3). Як зазначено позивачем, після смерті її діда відкрилася спадщина у виді земельних ділянок, загальною площею 2,248 га, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, з яких: рілля №63 площею 2,1299 га, рілля під багаторічними насадженнями №18 площею 0,1181 га. Позивач зазначила, що є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті діда. Спадщину прийняла фактичним шляхом, оскільки, рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 16.04.2015 року було встановлено факт її проживання разом з [PERSON] на час відкриття спадщини та факт належності померлому заповіту, в звязку з розбіжностями в імені померлого (а.с.4,6). Такі ж розбіжності є і в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ВН №0227020, який виданий на імя «Гордійчука Філімона Марковича» (а.с.13). Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.03.2015 року №02-31/282 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельні ділянки та розбіжностями в імені спадкодавця як в заповіті так і в свідоцтві про смерть (а.с.5). З листа заступника начальника Управління Держземагенства у Могилів-Подільському районі від 18.03.2015 №29-28-0.3-823/2-15 вбачається, що померлому [PERSON] належать земельні ділянки (паї): рілля №63 площею 2,1299 га, рілля під багаторічними насадженнями №18 площею 0,1181га. Державний акт на земельні ділянки не видавався. Сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий (а.с.7). Грошова оцінка земельної ділянки на день смерті [PERSON] становить 30786,78 грн. (а.с.8). Позивач звернулася до суду як «Попович», оскільки після укладення шлюбу 10 вересня 1983 року змінила дівоче прізвище «Гордійчук» на прізвище чоловіка «Попович» (а.с.9). Свідоцтва про народження позивача та її батька складені російською мовою, відповідно прізвище, імя та по батькові записані як «Гордийчук Ольга Владимировна» та «Гордийчук Владимир Филимонович», батько якого дід позивача записаний також російською мовою як «Гордийчук Филимон». Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №052191 від 05.03.1999, батько позивача [PERSON] помер 02.03.1999 (а.с.12). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.1 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Особи, зазначені у статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Згідно пункту "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст.152 ЗК України. Відповідно до п. 3.5. листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року N 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року N 509-VI). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Однак з 01.01.2013 року поняття державного акту, як документу, що посвідчує право власності відсутнє у Земельному кодексі України, і державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на земельну ділянку реєструється у державному реєстрі прав із видачею свідоцтва про право власності. Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, враховуючи вище викладене та те, що померлий [PERSON] за життя отримав право на земельну частку (пай), проте офіційно земельні ділянки не перереєстрував та державного акту не отримав, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право на земельні ділянки, що належали померлому. На підставі ст. 25, 81, 125 Земельного Кодексу України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 1218, 1225 ЦК України, та

Outcome: approved