Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай), із земель, що розташовані на території Чижівської об`єднаної територіальної громади, Новоград-Волинського району, розміром 4,31 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. [PERSON] була включена до списків громадян, які мають право на земельну частку (пай) у КСП "Церем" с. Красилівка. 23.05.1997 року на їм`я померлої був зареєстрований та виданий сертифікат на право на земельну часту (пай) серія ЖТ № 0091315. Розмір земельної ділянки частки (паю) по реформованому КСП "Церем" становить 4,31 га. Вона є спадкоємцем за законом. При звернені до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом у видачі такого свідоцтва позивачу відмовлено, оскільки у спадкоємиці відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай). Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай). В судове засідання позивач не прибула, подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представники відповідачів в судове засідання не прибув, подав заяву в якій просять розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] за життя отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 4,31 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до відповіді відділу у Новоград-Волинському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області на ім`я [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЖТ № 0091315, на підставі розпорядження голови Новоград-Волинської РДА від 23.05.1997 року № 312 зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП "Церем" в с. Красилівка. [INFO] мати позивача [PERSON] - померла. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 3.11.2020 року встановлено факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу від 10.12.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП "Церем"с. Красилівка, Новоград-Волинського району, після смерті матері [PERSON] померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай) Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які містяться в матеріалах справи (а.с. 5-15). Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у підготовчому провадженні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) та приймаючи до уваги, що позивач у даній справі є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину, до складу якої входить земельна ділянка (пай) суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved