Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

В грудні 2019р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на спадкове майно 1/2 земельної ділянки площею 0,0298 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за кадастровим номером 1810136600:06:007:0015 в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що він є сином померлої [INFO] [PERSON] і є єдиним спадкоємцем. Після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина на частину будинку по [ADDRESS] та частину земельної ділянки за тією ж адресою. Оскільки позивач постійно проживав зі спадкодавцем він вважається таким, що прийняв спадщину, в зв`язку з чим звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Як зазначає позивач, свідоцтво про право власності за законом на 1/2 будинку по [ADDRESS] йому було видано. Натомість відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером 1810136600:06:007:0015 площею 0,0596 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за кадастровии номером 1810136600:06:007:0015, площею 0,0596 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що не можливо визначити частку майна, що належала померлій на праві спільної сумісної власності. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА № 427170 від 23.11.2005 року земельну ділянку площею 0,0596 га надано у власність [PERSON] та [PERSON] , які проживають по [ADDRESS] , на підставі рішення 25 сесії міської ради від 28.04.2005 року №520. Цільове призначення земельної ділянки: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Кадастровий номер земельної ділянки 1810136600:06:007:0015. Згідно особливих відміток паспорта [PERSON] рішенням 25 сесії 4 скликання Житомирського міськвиконкому №520 від 28.04.2005 року останньому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0298га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. За таких обставин, земельна ділянка площею 0,0596га , що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровии номером 1810136600:06:007:0015, належить [PERSON] в розмірі 1\\2 частки земельної ділянки площею 0,0298га та [PERSON] - в розмірі 1\\2 частки земельної ділянки площею 0,0298 га. Посилаючись на те, що позивач є єдиним спадкоємцем після померлої [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, вступив у фактичне володіння спадковим майном, однак немає можливості іншим чином оформити право власності на нерухоме майно спадкодавця, просить позовні вимоги задовольнити. Житомирська державна нотаріальна контора Житомирської області в заяві від 14.02.2020р. просила розгляд справи здійснювати без участі її представника (а.с.25). При вирішенні даної справи відповідач покладається на розсуд суду. Відповідач Житомирська міська рада у клопотанні від 03.03.2020р. просила розгляд цивільної справи здійснювати у відсутність представника міської ради (а.с.28). Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. З копії свідоцтва про народження від 30.05.1949р. серії [NUMBER] вбачається, що матір`ю позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №427170 від 23.11.2005р., власниками земельної ділянки площею 0,0569 га по [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення 25 сесії міської ради від 28.04.2005р. №520 (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.11.2019р. [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] (а.с.8). Вказаною постановою державним нотаріусом Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Царіциною І.С. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на неможливість визначення частки спадкового майна - земельної ділянки за кадастровим номером 1810136600:06:007:0015, площею 0,0596 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на праві спільної сумісної власності. Скориставшись своїм процесуальним правом [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою про визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку площею 0,0298 га по [ADDRESS] . Вирішуючи питання на предмет задоволення позовних вимог, суд враховує наступне. З матеріалів справи вбачається, що єдиним спадкоємцем [PERSON] є її син позивач по справі [PERSON] , якому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за кадастровим номером 1810136600 :06:007:0015, площею 0,0596 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з неможливістю визначити частку, яка належала померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Матеріали справи свідчать, що земельна ділянка за кадастровим номером 1810136600 :06:007:0015, площею 0,0596 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення 25 сесії міської ради від 28.04.2005р. №520 надана у власність [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч.1 ст.355 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною 1 ст.357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У особливих відмітках копії паспорта позивача містяться відомості про те, що на підставі рішення 25 сесії 4 скликання Житомирського міськвиконкому №520 позивачу передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0298 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.9 зворотня сторона). З урахуванням наведеного можна зробити висновок про те, що земельна ділянка площею 0,0596 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, за кадастровим номером 1810136600:06:007:0015 належить [PERSON] у розмірі 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0298 га та [PERSON] у розмірі 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0298 га. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до роз"яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до роз`яснень, викладених в абзацах 2,3 п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Враховуючи той факт що позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] , який прийняв спадщину в порядку і в строки, передбачені ч.3 ст. 1268 ЦК України, та з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на земельну ділянку площею 0,0298 га, за кадастровим номером 1810136600 :06:007:0015, що розташована за адресою: [ADDRESS] , суд дійшов висновку, що вимоги про визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом права власності на вищевказану земельну ділянку є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved