Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання (аліментів) неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 04.03.2000 року в Староскварявській сільській раді Жовківського району Львівської області, який розірвано 04.01.2019 року за рішенням Жовківського районного суду Львівської області. В шлюбі з відповідачем в неї народилося четверо дітей, а саме: син, [PERSON], [INFO], який вже досяг повноліття, дочка, [PERSON], [INFO], син, [PERSON], [INFO], син, [PERSON], [INFO], які проживають зі мною та знаходяться на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач утримання дітям не надає, хоч проживає в будинку, який належить їй на праві власності. Вказує, що відповідач працює в приватній фірмі "Весттранс" на пилорамі, має постійний заробіток, однак розмір такого заробітку їй невідомий. А тому стверджує, що змушена сама дбати про утримання, виховання, фізичний розвиток, здоровя дітей, відповідачу байдуже за які кошти вона утримує дітей. Тому бажає отримувати аліменти на утримання дітей за рішенням суду. Як наслідок просить стягувати аліменти в її користь з [PERSON], [INFO], уродженця та проживаючого [INFO], працюючого верстатником на фірмі «Весттранс» в с. Стара Скварява, Жовківського району Львівської області на утримання трьох дітей, а саме: дочки, [PERSON], [INFO], сина, [PERSON], [INFO], сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частині всіх видів доходів [PERSON] щомісячно до їх повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для певного віку дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, однак подав на адресу суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Зазначив, що офіційно працевлаштований верстатником у приватному підприємстві "Весттранс". Суд вважає за можливе провести розгляд справи та ухвалити рішення без участі позивача та відповідача, які не зявилися, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З копії рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04.01.2019 року вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, однак такий даним рішенням суду розірвано. Від даного шлюбу у позивача та відповідача народилося четверо дітей, а саме: син, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.08.2000, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Староскварявською сільською радою Жовківського району Львівської області 07.02.2003 року, син, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Староскварявською сільською радою Жовківського району Львівської області 13.01.2006 року, син, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 12.01.2008 року. Батьками дітей є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Позивач у позовній заяві стверджує, що відповідач утримання дітям не надає, хоч проживає в будинку, який належить їй на праві власності, як наслідок змушена сама дбати про утримання, виховання, фізичний розвиток, здоровя дітей, відповідачу байдуже за які кошти вона утримує дітей. Суд враховує, що відповідач визнав позов. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. А тому викладене у позовній заяві позивачем не підлягає доказуванню, так як відповідач визнав позов. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Враховуючи те, що діти знаходяться на утриманні матері, доказів про те, що відповідач надає кошти на їх утримання немає, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи. Зокрема, у поданій ним заяві на адресу суду він визнав, що офіційно працевлаштований верстатником у ПП "Весттранс". Враховуючи молодий вік відповідача, відсутність ознак непрацездатності, те, що він працює, як наслідок має стабільний заробіток, дохід, суд приходить до висновку про можливість виконання відповідачем обовязків по утриманню дітей, що передбачено чинним законодавством. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 року» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року становить 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня 1779 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року 2027 гривень, з 1 липня 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Син позивача та відповідача, [PERSON], [INFO], досягнув 18 років. В той же час інші троє дітей сторін досягнули 6 років, але ще є неповнолітніми. Враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, який з 1 січня 2019 року становить 2027 грн., вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 4173,00 грн., обовязок обох батьків на утримання дітей, розяснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, беручи до уваги інтереси дітей, а також зважаючи на те, що відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток, дохід, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] слід стягувати кошти на утримання (аліменти) неповнолітніх дітей, а саме: дочки, [PERSON], [INFO], сина, [PERSON], [INFO], сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 12.03.2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, буде забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони їх батька. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний звязок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved