Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] 29.08.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права на земельну ділянку у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 12.12.2015 року. Позивачка вважає, що проживаючи з спадкодавцем в одному будинку на час її смерті, прийняла спадщину, але оформити свої права в нотаріальному порядку не мав змоги, тому що отримала від державного нотаріуса [PERSON] постанову про відмову в вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на право на земельну ділянку площею 1,98 в умовних кадастрових гектарах, яка призначена для ведення селянського або колективного господарства на території [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області. За вказаних обставин вона змушена звернутись до суду за визнанням свого права. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та просила її задовольнити із підстав, вказаних у позові. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутності. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що слід розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приписи ст.1217 ЦК України встановлюють, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти, батьки та дружина (чоловік) померлого в рівних частках. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець по заповіту або по закону має право прийняти спадщину або її не прийняти. Факт смерті 12.12.2015 року [PERSON] підтверджується наданим суду свідоцтвом про смерть серія І-СГ №413351, яке видано 12.12.2015 року [PERSON] сільською радою Жидачівського району Львівської області (а.с.8). На випадок смерті [PERSON] заповіту не залишила, що стверджується довідкою сільської ради(а.с.9), а тому спадкування у даному випадку здійснюється за законом. Факт родинних відносин позивачки з спадкодавцем підтверджений свідоцтвом про народження серія І-ЯК №1518524 від 07.08.1965 року, реєстрація якого проведена [PERSON] сільською радою Жидачівського району Львівської області(а.с.7) Відповідно до п.4.15.Розділу 11 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтв про право на спадщину на нерухоме або рухоме майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вбачається із постанови про відмову в вчиненні нотаріальних дій від 12.08.2016 року, яка винесена державним нотаріусом [PERSON], позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно із ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Право на земельну ділянку площею 1,98 в умовних кадастрових гектарах, яка призначена для ведення селянського або колективного господарства на території [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області, підтверджується копією сертифіката на право приватної власності на землю(середню земельну частку) серія ЛВ №4996, який виданий [PERSON] сільською радою Жидачівського району Львівської області 23.04.1997 року на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА Львівської області від 21.05.1997 року №313. Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно із п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженими Постановою КМ України від 22.06.2011 року №703, правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.182 ЦК України та Закону України "Про державну реєстрацію по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вказані обставини та правові приписи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог не порушує невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси будь-яких осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved