Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Верхньоясенівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування на будинковолодіння [ADDRESS], мотивуючи його тим, що після смерті її бабусі [PERSON], яка померла [INFO] в с. Рівня залишилося домогосподарство. Бабуся ще при житті склала заповіт, за яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося їй. Вона після визначення судом додаткового строку звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не може одержати свідоцтво про право на спадщину, оскільки бабуся за час свого життя не зареєструвала в бюро технічної інвентаризації право власності на будинковолодіння. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Представник відповідача Гордійчук О.І. позов визнала, просить його задовольнити. Відповідачу роз'яснено наслідки визнання позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Із матеріалів справи видно, що [PERSON] померла [INFO]. При житті [PERSON] 15.08.2002 року оформила заповіт в користь [PERSON], яким заповіла їй все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося (а.с. 7). Із довідки, виданої виконкомом Верхньоясенівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області за вих. № 196/02-33 від 31.07.2013 року видно, що на день смерті [PERSON] в її будинковолодінні, яке знаходиться в с. Рівня Верхньоясенівської сільської ради крім неї нікого не було зареєстровано. Будинковолодіння побудоване на земельній ділянці загальною площею 0,84 га (а.с.9). З витягу із погосподарської книги Верхньоясенівської сільської ради видно, що спірний житловий будинок, який побудовано в 1931 році знаходиться в [ADDRESS] в погосподарській книзі №8 (а.с.21). 15.02.2014 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] обласним комунальним підприємством "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" виготовлено технічний паспорт на прізвище позивачки. Із даних технічного паспорту видно, що будинковолодіння складається із житлового будинку, гаражу і господарських споруд та його загальна вартість становить 18934,00 грн.(а.с. 3-6 ). Відповідно до рішення Верховинського районного суду від 21.03.2014 року [PERSON] було визначено додатковий строк тривалістю шість місяців для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON].(а.с.10). Позивачка, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки звернулася до нотаріуса в установленому порядку із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим було заведено спадкову справу, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №37089948 від 07.04.2014 року. Інші спадкоємці, які б претендували на частку в спадковому майні відсутні (а.с. 8). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог п.4.15 глави 10 розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" , затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.18 вказаного Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції від 01.01.2013 року) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 16 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Згідно вимог ст. 19 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили. Згідно положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачкою в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем.

Outcome: approved