Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

07 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. У обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що 24.11.2000 року в с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області померла її бабка [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, спадкоємцем якого за законом є вона [PERSON] за правом представлення після смерті 16.12.1996 року матері [PERSON]. На даний час вона бажає оформити спадщину, у звязку з чим звернулася в Шаргородську державну нотаріальну контору. Проте, в оформленні спадщини їй відмовлено через відсутність документів, які підтверджують факт родинних відносин між її матірю та бабкою. Просить встановити юридичний факт, що [PERSON], яка померла 24.11.2000 року є матірю [PERSON], яка померла 16.12.1996 року. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] підтримали заяву, посилаючись на зазначені в ній обставини та просили суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судове засідання не зявився, але від сільського голови [PERSON] до суду поступила заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, щодо задоволення заяви не заперечує. Заслухавши пояснення заявника [PERSON] та її представника [PERSON], допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами п.1 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно пункту 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення." Згідно зі\~статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Приписами п.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті\~6 \~та статті\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Судом встановлено, що [PERSON] по день смерті, яка сталася 24 листопада 2000 року проживала та була зареєстрована у [INFO]. Її дочка [PERSON] (до одруження - Мусійчук) [PERSON] народилася 17 березня 1940 року і до дня смерті, яка сталася 16.12.1996 року проживала у [INFO], була одружена з [PERSON] і мала дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 8, 9, 11). 16 грудня 1996 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №366465, виданим 20.12.1996 року (а.с.6). 24 листопада 2000 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 324237, виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шаргородського РУЮ у Вінницькій області 25.05.2015 року (а.с.5). Юридичний факт, що [PERSON] була матірю [PERSON] в судовому засіданні підтверджений повідомленням Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шаргородського РУЮ від 20.04.2016 року №235.20-2.4.3; свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-КГ №297185, виданим 24.12.1974 року Тавричанською сільською радою Каховського району Херсонської області (а.с.9); свідоцтвом про укладення шлюбу 27 серпня 1984 року [PERSON] (дівоче прізвище Мусійчук) [PERSON] з [PERSON] серії ІІ-АМ №277252, виданим 27.08.1984 року Носиківською сільською радою Шаргородського району Вінницької області (а.с.11), довідкою виконавчого комітету Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 525 від 26.06.2017 року (а.с.8); свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-АМ №366485, виданим с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області 20.12.1996 року (а.с.6), витягом з погосподарської книги по Носиківській сільській раді Шаргородського району Вінницької області (а.с.34). На підтвердження обґрунтованості заяви [PERSON] посилалася на показання свідків. З цього приводу суд допитав свідків [PERSON], [PERSON], які суду пояснили, що добре знають сімю [PERSON] і їм достеменно відомо, що мати заявниці [PERSON] [PERSON] була дочкою [PERSON], обидві вони постійно проживали, працювали і померли в с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області. Суд визнає достовірність цих показів з урахуванням того, що покази свідків відповідають і не суперечать іншим доказам, дослідженим і перевіреним судом. Таким чином, юридичний факт, що [PERSON] є матірю [PERSON] підтверджений вище зазначеними показаннями свідків та письмовими доказами, дослідженими, перевіреними судом і має для [PERSON] юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація її права на отримання спадщини як спадкоємця по закону після смерті бабки [PERSON] за правом представлення після смерті матері [PERSON] і іншого порядку його встановлення немає. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Бочаров проти України" від\~ 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих\~ презумпцій\~ щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

Outcome: approved