Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

26.01.2016 р. (як вбачається із відбитка штемпеля установи звязку на конверті поштового відправлення) позивач [PERSON] акціонерне товариство "ВТБ Банк" направило до суду позовну заяву до [PERSON] про розірвання договору оренди та звільнення від сплати орендної плати. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач посилався на те, що 26.08.2008 р. відповідач та [PERSON] акціонерне товариство "ВТБ Банк" уклали договір оренди нежилого приміщення за реєстровим №1093, відповідно до якого відповідач передав позивачу в строкове платне користування нежиле приміщення: частина будівлі торгово-спортивного комплексу літ. А-2 площею 255,00 кв. м., що складає 21/100 ідеальної частки від будівлі площею 1245,1 кв.м., яке розташоване: вул. Куйбишева, 217б, м. Донецьк, проте з липня 2014 року позивач з незалежних від нього причин немає можливості використовувати вказаний об'єкт оренди, оскільки на території м. Донецька проводиться антитерористична операція, органи державної влади не здійснюють свої повноваження, тому позивач просить розірвати вказаний договір оренди та звільнити позивача від сплати орендної плати з 16.07.2014 р. Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, наполягав на задоволенні позову, спираючись на доводи, викладені у позовній заяві. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився. Суд постановив ухвалу розглянути справу за наявними матеріалами справи заочно. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з договору оренди, оскільки 26.08.2008 р. ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] уклали договір оренди нежилого приміщення за реєстровим №1093 з подальшими змінами та доповненнями, за умовами якого відповідач передав позивачу в строкове платне користування нежиле приміщення: частину будівлі торгово-спортивного комплексу літ. А-2 площею 255,00 кв. м., що складає 21/100 ідеальної частки від будівлі площею 1245,1 кв.м., яке розташоване: вул. Куйбишева, 217б, м. Донецьк, строком до 26.08.2016 р. Відповідно до п.1.3 договору обєкт оренди передається в оренду для розміщення відділення Донецької фолії ПАТ «ВТБ БАНК». Правлінням НБУ прийнято постанову №466 від 06.08.2014р. «Про призупинення здійснення фінансових операцій», відповідно до якої, «ураховуючи те, що на території Донецької та Луганської областей відповідно до постанови Правління НБУ від 23.07.2014р. №436 починаючи з 24.07.2014р. запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи, з метою запобігання загрози життю і здоровю працівників та клієнтів банків, забезпечення стабільності банківської системи» постановлено банкам України призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. Сертифікатом №4540 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Торгово-промислової палат України засвідчила настання форс-мажорних обставин для ПАТ «ВТБ БАНК» щодо виконання зобовязань згідно Договору оренди нежилого приміщення від 26.08.2008р., укладеного між позивачем та відповідачем, які унеможливили його виконання в зазначений термін. Період дії форс-мажорних обставин дата настання: 16.07.2014р., дата закінчення тривають на 30 червня 2015 р. Згідно ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Ч.5 ст.762 ЦК України передбачено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст..525 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно з приписами ст.526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов згідно звичаям ділового обороту або іншим вимогам, які звичайно предявляються. Згідно з ч. 1\~ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою\~ст. 617 ЦК України\~передбачено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Так, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Стаття 607 ЦК України\~наголошує, що зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Відповідно до вимог ст. 10 вказаного закону протягом дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Відповідно до ч.1 ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах. Відповідно до ч.2 ст.652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Крім того, ані умовами Договору оренди, ані звичаями ділового обороту не передбачено покладання на сторони ризику неможливості використання обєкту оренди за призначенням внаслідок виникнення обставин, які загрожують життю та здоровю людей (терористичні акти, збройні конфлікти, військові дії). Відтак, вимога позивача про розірвання договору оренди нежилого приміщення від 26.08.2008 за реєстровим №1093, укладений між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством «ВТБ БАНК» щодо оренди нежилого приміщення, яке розташоване: вул. Куйбишева, 217Б, м. Донецьк, підлягає задоволенню. Одночасно вимога про звільнення позивача з 16.07.2014 р. від сплати орендної плати за договором оренди нежилого приміщення від 26.08.2008 за реєстровим №1093, укладений між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством «ВТБ БАНК» щодо оренди нежилого приміщення яке розташоване: вул. Куйбишева, 217Б, м. Донецьк, підлягає задоволенню частково, із врахуванням наступного. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Так само, за ст. 598 ЦК України (підстави припинення зобов'язання), зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У даному випадку, підставою, яз якою закон повязує припинення обовязку позивача сплачувати відповідачу орендну плату за договором оренди нежилого приміщення від 26.08.2008 за реєстровим №1093, щодо оренди нежилого приміщення яке розташоване: вул. Куйбишева, 217Б, м. Донецьк, є розірвання вказаного договору судом, момент якого повязується із днем набрання рішенням суду законної сили, а не датою 16.07.2014 р., про що просить позивач. Так само, ст.17 Закону України "Про визнання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні у справах «[PERSON] Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 р., заява № 12742/87, та від та «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року, заява N 25921/02 Європейський суд вказує, що право власності може бути існуючим майном або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права, є об'єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України. Поняття майно може стосуватися існуючого майна та майнових активів, зокрема права вимоги, на підставі яких заявник може стверджувати, що він має принаймні законне сподівання отримати реальну можливість користуватися майновим правом, як це визначено у рішеннях Європейського суду у справі Джей. [PERSON] (Оксфорд) [PERSON]» та «Джей. [PERSON] (Оксфорд) [PERSON] проти Сполученого Королівства \~від 30 серпня 2007 року, заява 4430202, справі «Малтзан та інші проти Німеччини (заяви №71916/01, 71917/01 и 10260/02), справі Копецький проти Словаччини від 28 вересня 2004 року, заява №44912/98. Крім того, у справі Сагхінадзе та інші проти Грузії від 27 серпня 2010 року, заява №18768/05, Європейський суд послідовно визначає, що поняття «майна» не обмежується «існуючими речами», але може також охоплювати активи, включаючи вимоги, щодо яких заявник може стверджувати, що він або вона має, принаймні, розумне і "законне сподівання", а сподівання є правомірним, якщо воно ґрунтується на нормі закону або на правовому акті, що стосується відповідного майнового інтересу. Так само, суд враховує приписи ст. 13 ЦК України, за якою при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. На думку суду, вказане виключає законну можливість для звільнення позивача з 16.07.2014 р. від сплати орендної плати за договором оренди нежилого приміщення від 26.08.2008 за реєстровим №1093, укладений між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством «ВТБ БАНК» щодо оренди нежилого приміщення яке розташоване: вул. Куйбишева, 217Б, м. Донецьк, а таке звільнення можливе лише на майбутнє, із дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Outcome: partial