Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

У грудні 2019 року Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк»), звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 27.09.2018 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Договору про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії від 23.07.2019 року №8182813810КР/2018-09 про викладення Договору у новій редакції з назвою Договір про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії №8182813810КР/2018-09. Відповідно до п.2.4, 2.6 кредитного договору позивач та відповідач домовилися про відкриття позивачем відповідачу кредитної лінії, у межах якої позивач надає відповідачу кредит з лімітом у розмірі не більше - 10000,00 гривень, для проведення операцій із застосуванням картки, а відповідач зобов`язується повернути кредит позивачу та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим кредитним договором, строком до 31.10.2021 року. Згідно п. 2.11 кредитного договору відповідач зобов`язався сплачувати щомісячно позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних. Згідно п.8.2.11 кредитного договору відповідач зобов`язався погасити банку усю існуючу заборгованість за кредитом у разі його звільнення з роботи в організації. Позивач зазначає, що організвція перестала зараховувати кошти на рахунок відповідача з 07.08.2019 року в зв`язку з звільненням відповідача. Позивач зазначає, що відповідачем порушено порядок погашення кредиту та сплати процентів, нарахованих за користування кредитом, що свідчить про невиконання останнім умов кредитного договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, на адресу останнього були надіслані вимоги про погашення простроченої заборгованості від 13.05.2019 р., 07.10.2019 р., 08.10.2019 р., 17.10.2019 р., 15.11.2019 р. В порушення умов кредитного договору зобов`язання відповідача в частині погашення кредиту та процентів залишаються невиконаними. Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на час звернення з позовом до суду перед позивачем по кредитному договору становить 11043, 92 грн. (одинадцять тисяч сорок три грн.. 92 коп.), з яких:- 9676,08 грн. - основна сума боргу; - 1161,69 грн. - прострочені відсотки ;- 161,96 грн. - пеня за прострочення погашення основного боргу; - 44,19 грн. - пеня за прострочення погашення процентів, яку АТ «Державний експортно-імпортний банк України» просило стягнути на його користь із відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується зворотніми повідомленнями про вручення судових викликів які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» за № 8800022289255 та № 8800024686138. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 27.09.2018 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Договору про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії від 23.07.2018 року №8182813810КР/2018-09. Відповідно до п.2.4, 2.6 кредитного договору позивач та відповідач домовилися про відкриття позивачем відповідачу кредитної лінії, у межах якої позивач надає відповідачу кредит з лімітом у розмірі не більше - 10000,00 гривень, для проведення операцій із застосуванням картки, а відповідач зобов`язується повернути кредит позивачу та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим кредитним договором. Відповідно до п. 2.6 кредитного договору кредитна лінія иідкривається на строк , що відповідає строку дії основної картки , а саме до 31.10.2021 року. Згідно п. 2.11 кредитного договору відповідач зобов`язався сплачувати щомісячно позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних. Згідно з п. 5.1-5.5 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно в останній банківський день місяця та в день припинення дії календарної лінії, виходячи з фактичної заборгованості за кредитом на початок кожного календарного дня поточного місяця, розміру процентної ставки, фактичної кількості календарних днів у поточному місяці та фактичної кількості календарних днів у поточному році. Проценти нараховуються з першого календарного дня, наступного за днем видачі кредиту, по день повного погашення кредиту. Згідно п.8.2.11 кредитного договору відповідач зобов`язався погасити банку усю існуючу заборгованість за кредитом у разі його звільнення з роботи в організації. Відповідно до п.1.1.25 кредитного договору організація, яка щомісячно зараховує на картковий рахунок кошти у якості заробітної плати відповідача - ТОВ «Скеля». Організація - ТОВ «Скеля» припинила зараховувати кошти на рахунок відповідача з 07.08.2019 року у зв`язку із його звільненням. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит з лімітом у розмірі не більше - 10000,00 гривень. Як вбачається з кредитного договору, [PERSON] отримав кошти від ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Отже, встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, на адресу останнього були надіслані вимоги про погашення простроченої заборгованості від 13.05.2019 р., 07.10.2019 р., 08.10.2019 р., 17.10.2019 р., 15.11.2019 р. Згідно з п. 9.1.1, 9.1.2 кредитного договору у разі прострочення сплати кредиту та/або процентів за кредитом, відповідач сплачує позивачу пеню за кожний день прострочення, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діятиме у період, за який сплачується пеня. Однак, у порушення умов договору [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та відсотків. Внаслідок цього, станом на день звернення до суду з позовом заборгованість перед позивачем по кредитному договору становить 11043, 92 грн. (одинадцять тисяч сорок три грн.. 92 коп.), з яких:- 9676,08 грн. - основна сума боргу; - 1161,69 грн. - прострочені відсотки ;- 161,96 грн. - пеня за прострочення погашення основного боргу; - 44,19 грн. - пеня за прострочення погашення процентів. Відповідач не спростував вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно -правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимогрозумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Отже, підписання кредитного догоовру свідчить про те, що відповідачу всі умови цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до умов Додаткової угоди №1 до Договору про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії від 23.07.2019 року №8182813810КР/2018-09 сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків. Відповідно до умов Додаткової угоди №1 до Договору про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії від 23.07.2018 року №8182813810КР/2018-09 відповідач [PERSON] зобов`язався щомісяця погашати заборгованість за кредит, а також остаточно погасити кредит в строк остаточного погашення. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав зобов`язання, передбачені Додатковою угодою №1 від 27.09.2018 року до Договору про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії від 23.07.2018 року №8182813810КР/2018-09, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Так як своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] не виконував належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів та сплати відсотків , а також штрафних санкцій у вигляді пені за порушення позичальником строків платежів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Укладений з банком договір відповідач в судовому порядку не оспорив, у зв`язку з чим, він відповідно до правил ст.204 ЦК України є правомірним. Статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов`язання є обов`язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом. За приписами ст. ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов`язковість виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, враховуючи те, що відповідач, будучи ознайомлений з умовами кредитування, уклавши Додаткову угоду №1 до Договору про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії від 23.07.2018 року №8182813810КР/2018-09, не виконує її істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту та процентів за користування ним, хоча взяв на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» згідно Додаткової угоди №1 від 27.09.2018 року до Договору про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії від 23.07.2018 року №8182813810КР/2018-09, заборгованість в сумі 11043, 92 грн. підлягають до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved