Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

06 листопада 2014 року до суду надійшла позовна заява представника [PERSON] - [PERSON], про звернення стягнення на користь [PERSON] в межах заборгованості [PERSON] за договором позики від 14 квітня 2012 року в розмірі 176923 доларів США, що еквівалентне 2291152, 85 грн., на предмет іпотеки, який належить [PERSON], у виді земельної ділянки площею 11,1906 га, розташованої в межах території Шевченківської сільської ради, ринковою вартістю 1 949 156 грн. Просить визнати за [PERSON] право власності на вищевказану земельну ділянку. В обґрунтування цих вимог позивач вказував, що 14 квітня 2012 року між ним та [PERSON] як фізичними особами був укладений договір позики, за яким позивач передав [PERSON] в борг суму в розмірі 136 500 доларів США, що еквівалентно 1 089 952 грн. 50 коп., під 18% річних від суми позики, а останній зобов'язався повернути суму позики не пізніше 14.04.2014року у гривнях, еквівалентних 136 500 доларам США за офіційним курсом Національного Банку України на день повернення, сплатити проценти за увесь час користування грошами, та при порушенні зобов'язання сплатити борг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Вказаний договір забезпечений передачею в іпотеку нерухомого майна, за договором іпотеки, укладеним 13 липня 2012 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] Посилаючись на порушення [PERSON] умов договору позики щодо повернення боргу та сплати відсотків, вказує про виникнення у останнього перед позивачем боргу в розмірі 176923 долари США, що еквівалентно 2 291 152 грн. 85 коп., та який складається із простроченої заборгованості за позикою в сумі 136500 доларів США, що еквівалентно 1767675 грн., заборгованості по процентам в сумі 40423 долари США, що еквівалентно 523477 грн. 85 коп. У зв'язку з цим позивач звернувся до відповідачки із вимогою про задоволення боргових зобов'язань за рахунок іпотечного майна, в позасудовому порядку відповідно до п. 6.2.1 договору іпотеки, за яких сторони договору узгодили про звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі шляхом набуття права власності на нього. Посилаючись на те, що відповідачем вимоги позивача про задоволення вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з п. 6.2.1 договору не задоволено, позивач звернувся із цим позовом до суду для захисту своїх прав в судовому порядку та вважає про можливий захист його прав, в тому числі шляхом визнання права власності на іпотечне майно у зв'язку з визначенням такого способу у договорі, укладеному між сторонами. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили про вищевикладене. Відповідачка [PERSON] в судове зсідання не з'явилася, однак згідно нотаріально посвідченої заяви, поданої до суду -проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала , просила справу розглянути у її відсутність. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дійсно умов договору позики не виконав, борг, у передбачений договором строк не повернув. Проти задоволення позову не заперечував. Треті особи, залучені судом, - Жовтнева РДА та відділ Держземагентсва у Жовтневому районі Миколаївської області в судове засідання своїх представників не направили. Прокурор прокуратури Жовтневого району Миколаївської області в суд не прибув. Вислухавши пояснення позивача і його представника, а також третьої особи, дослідивши письмові докази по справі суд встанови, що 14 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] як фізичними особами був укладений договір позики, за яким позивач передав [PERSON] позику суму в розмірі 136 500 доларів США, що еквівалентно 1 089 952 грн. 50 коп., під 18% річних від суми позики, а останній зобов'язався повернути суму позики не пізніше 14.04.2014року у гривнях, еквівалентних 136 500 доларам США за офіційним курсом Національного Банку України на день повернення, сплатити проценти за увесь час користування грошами, та при порушенні зобов'язання сплатити борг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних (а.с. 7). В забезпечення виконання умов вказаного договору, 13 липня 2012 року, між [PERSON] та [PERSON]., від імені якої діяв представник [PERSON], було укладено договір іпотеки, за яким [PERSON] передала в іпотеку земельну ділянку площею 11,1906 га, кадастровий номер 4823384700:05:0010:0224 за цільовим призначенням - для облаштування об'єктів інфраструктури та дорожнього сервісу (а.с. 8-10). Відповідно до розділу - Терміни та їх тлумачення: термін «зобов'язання» тлумачиться наступним чином - зобов'язання боржника, що випливає з Договору позики і з цього Договору, в тому числі: повернення іподекодержатулю боргу в розмірі 13650 доларів США за відповідним курсом, сплата іпотекодержателю процентів за позикою 18 % річних та штрафних санкцій у випадку неналежного виконання зобов'язання за договором позики. Розділом 6 договору передбачено підстави та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 6.1 - у разі порушення зобов'язань та/або умов цього Договору та прийняття Іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, Іпотекодержатель зобов'язаний надіслати Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про його виконання протягом десяти календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимоги іпотекодержателя залишаться без задоволення він вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 6.2.1 Договору іпотеки передбачено, що згідно зі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань за Договором процентної позики. При реалізації даного способу задоволення вимог іпотекодержателя, іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. На підставі вказаного договору державним реєстратором накладено заборону на відчуження вказаного майна (а.с. 16-17). Належність предмета іпотеки відповідачці підтверджується даними Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 836364, даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 12-13, 18). Пояснення позивача щодо попередження відповідачки про невиконання [PERSON] умов договору позики та вимоги про їх виконання до 30 жовтня 2014 року, а також у разі порушення цих вимог - про звернення стягнення на предмет іпотеки, підтверджується листом, адресованим на ім'я [PERSON] від 28.10.2014року (а.с. 26-27). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а за ст. 629 цього ж Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами. Правовідносини, пов'язані із зверненням стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, регулюються Законом України "Про іпотеку". Статтею 11 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Статтею 35 Закону України "Про іпотеку" встановлено право іпотекодержателя почати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки у разі, якщо вимоги іпотекодержателя залишаться без задоволення. Як встановлено в ході судового розгляду, зобов'язання забезпечені іпотекою не було виконано, за такого вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в межах суми боргу [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на це майно, то відповідно до ст. 36 Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати, зокрема, і передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 цього Закону. За змістом ст. 37 Закону та відповідно до роз'яснень, викладених у п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (ст. 37 Закону), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. За вищевказаного, підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо визнання права власності на предмет іпотеки, відсутні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що максимальний розмір судового збору за позовами майнового характеру складає 3441 грн., з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно до частини задоволених вимог в сумі 1720 грн. 50 коп.

Outcome: partial