Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що 26.03.2014 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно та земельну ділянку за адресою: м. Маріуполь, садове товариство "Портовик", вул. Десята, 366. Вона та відповідач [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а відповідач подав заяву про відмову від спадщини. Після цього вона отримала свідоцтво про право на частину спадщини (нерухоме майно), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки їй було відмовлено через відсутність оригіналу державного акту. Просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0382 га по вулиці Десятій, 366 в с.т. "Портовик" м. Маріуполі в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] В судове засідання позивач та представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надали письмові заяви, в яких підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили розглянути справу без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про\~\~розгляд справи за його відсутності не надав та про причини неявки суд не повідомив. Приймаючи до уваги думку позивача, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 224-225 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що власником земельної ділянки площею 0,0382 га за адресою: м. Маріуполь, садове товариство "Портовик" вулиця Десята, 366, є [PERSON], що підтверджується копією державного акту на земельну ділянку, витягом з Держаного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1401345522014 від 05.08. 2014 року. (а.с.8,42) Згідно свідоцтва про смерть І-НО № 761235, виданого Приморським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 26 березня 2014 року (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді належної йому на праві власності земельної ділянки площею 0,0382 га за адресою: м. Маріуполь, с.т. "Портовик" вулиця Десята, 366. За свідоцтвом про народження ІIІ-ЯР № 767965, виданим Жовтневим відділом ЗАГС м. Жданова, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. В подальшому позивачка змінила прізвище із "Білоножко" на "Кропотову" після реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ІV-НО № 424428. (а.с.6,7) Як вбачається зі спадкової справи № 42/2014, заведеної після смерті [PERSON], який помер 26.03.2014 року, його донька [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. (а.с.19) Крім позивача [PERSON], є ще спадкоємець за законом [PERSON], син спадкодавця, який звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини. (а.с. 28) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39595982 від 11.02. 2015 року, після смерті [PERSON] спадщину у вигляді 2/3 часток квартири [ADDRESS] прийняла його донька [PERSON]. (а.с. 38, 39) Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином встановлено, що [PERSON] відповідно до положення ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги, після смерті [PERSON], оскільки вона є донькою спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса [PERSON] від 15.05. 2015 року за № 82/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, садове товариство "Портовик", вулиця Десята, 366, у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів щодо належності вищевказаної земельної ділянки спадкодавцеві. (а.с.10) Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05. 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно\~ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як слід з копії Державного акту про право приватної власності на землю від 20 квітня 1999 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1401345522014 від 05.08. 2014 року, [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0382 га, розташована за адресою: м. Маріуполь, садове товариство "Портовик" вулиця Десята, 366. Відповідно до ст.. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що спадкодавцем [PERSON] за життя у встановленому законом порядку було набуто право власності на земельну ділянку та він на законних підставах володів нею за життя, а тому спадкоємець також набуває права власності на це майно в порядку спадкування. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05. 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За наведених обставин у інший спосіб, окрім як за рішенням суду, [PERSON], яка є спадкоємицею за законом після смерті батька, не може реалізувати своє право на прийняття спадщини, тому з метою захисту спадкових справ позивачки суд задовольняє позов в повному обсязі, а саме визнає за нею право власності на земельну ділянку, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved