Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

14 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ММК ім. Ілліча» , де зазначив, що з 11.05.2005 року він працював монтажником по монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій на ПАТ «ММК ім. Ілліча». 1 березня 2013 року з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав важку черепно- мозкову травму, перелом зводу та основи черепу, геморрагичну контузію головного мозку. Ступінь тяжкості травми - тяжка. Згідно довідки МСЕК № 234058 від 25.06.2013 року йому встановлено третю групу інвалідності та встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 60%. Після встановлення йому наявності втрати професійної працездатності, він звертався до відділення виконавчої Дирекції ФССНВ і ПЗ у м.Маріуполі для відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва за місцем роботи та йому були призначені страхові виплати, передбачені законодавством, а саме одноразова допомога і щомісячні регресні виплати. Внаслідок травматизму від нещасного випадку на виробництві йому заподіяні, насамперед, фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. У зв'язку з травматизмом цілком порушена нормальна життєдіяльність, він тривалий час знаходився на лікуванні. Внаслідок травматизму у нього постійно болить нога, він не можу пересуватися на далекі відстані, що призводить порушення життєвих зв'язків. Вночі не може спати без знеболюючого. Після травматизму не може виконувати певні види робіт у побуті. Від постійного болю він став роздратований, нервовий, обмежився у спілкуванні із знайомими та друзями. Все це спричинило моральну шкоду, яку він оцінює у 80000 грн. Просив стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 80000 грн. Та витрати з надання правової допомоги у розмірі 609 грн.. До судового засідання позивач не з'явився , надав суду заяву, якою позов підтримав, та просив розглянути справу у його відсутності. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON], що діяв на підставі договору, повністю підтримав викладене в позовній заяві та пояснив,що позивач в березні 2013 року травмувався на підприємстві відповідача, внаслідок чого тривалий час проходив лікування , був визнаний інвалідом 3 групи та втратив основну роботу, оскільки за станом здоров'я вже не може її виконувати, в наступний час працює на ПАТ ім.. Ілліча інженером. Внаслідок травмування у нього змінився образ життя, він відчуває постійний біль, та психологічний дискомфорт. Все це спричиняє йому моральну шкоду яку він оцінює у 80000 грн. та просив стягнути цю суму з відповідача, а також судові витрати з надання правової допомоги у розмірі 609 грн. Представник відповідача Томашков О.О., діючий на підставі довіреності, позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач під час нещасного випадку на виробництві знаходився у трудових відносинах з відповідачем та нещасний випадок стався під час виконання ним трудових обов'язків, між тим вважав,що позивачем не обґрунтовано та не доведено спричинення моральної шкоди саме у розмірі, заявленому позивачем. Крім того, слід враховувати,що відповідачем в добровільному порядку , на користь позивача було зроблено виплати у розмірі 23347 грн. 57 коп. , а також профспілковим комітетом у розмірі 3000 грн. Просив у позові відмовити. Представник третьої особи - Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Маріуполі , треті осмоби - [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду незьявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, їх неявка не є перешкодою у розгляді справи. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, він працює зам. начальнику цеху ЦРМО-6. Нещасний випадок з [PERSON] стався під час його робочої зміни. Вважав, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки позивач грубо порушив вимоги техніки безпеки, разом з тим в цьому випадку не було навмисної вини позивача. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснив,що у ЦРМО -: він працює майстром. Під час нещасного випадку був вдома. Коли з'ясовували обставини , встановили,що мала місце груба необережність з боку [PERSON], який до того неодноразово порушував правила техніки безпеки та притягався за це до відповідальності. Вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», з 26 серпня 2003 року працював в ЦРМО - 6 монтажником по монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій ( а.с. 7-8) . 1 березня 2013 року 21 годині 15 хвилин , під час виконання позивачем трудових обов'язків , стався нещасний випадок, внаслідок якого [PERSON] було травмовано та він отримав тілесні ушкодження. Актом розслідування нещасного випадку, складеним по формі Н-5 від 22 березня 2013 року встановлено, що нещасний випадок який стався 1 березня 2013 року на ПАТ «ММК ім. Ілліча» з монтажником по монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій [PERSON] пов'язаний з виробництвом та по ньому складається акт за формою Н-1. ( а.с.18-28). Згідно акту № 10/1 , складеному по формі Н-1 від 22 березня 2013 року про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, основною причиною настання нещасного випадку є невідповідність кріплення страхувального канату вимогам типового проекту організації робіт ПОР -618_1- АФ-13 "Капітальний ремонт агломашин аглофабрики". В акті також було зазначено, що [PERSON] отримав тяжку відкриту черепно- мозкову травму. Перелом своду та основи черепа. Геморрагична контузія головного мозку.( а.с. 11-17). Внаслідок травмування позивач неодноразово перебував у лікувальних закладах ( а.с. 29,30-31, 76,77). Відповідно до довідки Міжрайонної травматологічної МСЕК міста Маріуполя серії 10 ААА № 234110 , позивачеві встановлено 45% втрати професійної працездатності з 16.07.2014 року до 16.07.2015 року ( а.с.73) , встановлена 3 група інвалідності та протипоказана важка фізична праця , робота на висоті ( а.с. 74). Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких ч. 2 указаної статті Цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці», передбачено що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місті в кожному структурному підрозділу умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Відповідно до ст.173 Кодексу законів про працю України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. В судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю, внаслідок отримання травми ноги позивачеві заподіяно з вини відповідача, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку, складеним по формі Н-5 від 23 березня 2013 року, а також актом № 101 складеним по формі Н-1 від 23 березня 2013 року. Таким чином, умови праці позивача на ПАТ ММК ім.. Ілліча на час травмування не відповідали вимогам ст.153 КЗпП України, оскільки основною причиною настання нещасного випадку є невідповідність кріплення страхувального канату вимогам типового проекту організації робіт ПОР -618_1- АФ-13 "Капітальний ремонт агломашин аглофабрики". Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в разі стійкої втрати професійної працездатності право на отримання потерпілим страхових виплат, в тому числі і виплати за моральну (немайнову) шкоду, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ст.ст. 1167, 1168 ЦК України передбачено,що моральна шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Статтею 237 - 1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 3 Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( надалі - Постанова № 4 від 31.03.1995 р.) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За абзацем 2 пункту 5 Постанови № 4 від 31.03.1995 р. - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому, п. 9 Постанови № 4 від 31.03.1995 р зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд також при вирішенні спору приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004, де в п.4.1 зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. З урахування викладеного, суд вважає , що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «ММК ім.. Ілліча» підлягають задоволенню. При цьому суд, визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди, враховує глибину моральних та фізичних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності і настання інвалідності, неможливість жити повноцінним життям і працювати за фахом внаслідок ушкодження ноги , що потребує постійного медичного лікування і додаткових зусиль. При цьому суд враховує, що позивач отримав тяжку травму, тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, не має змоги вести активне життя та працювати за фахом , а також ступніть вини постраждалого та відповідача у нещасному випадку,що стався 1 березня 2013 року. Дотримуючись вимог розумності та справедливості при визначенні розміру відшкодування , суд вважає достатньою та такою, що компенсує моральну шкоду , спричинену позивачу , суму у розмірі 20 000 гривень. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України , у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати , понесені позивачем, підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 152 гр. 25 коп. ( 609 грн. : 4). На підставі викладеного та

Outcome: partial