Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

24 грудня 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява Служби у справах дітей Василівської районної держадміністрації Запорізької області, яка діє в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Комунальний заклад «Оріхівський обласний центр соціально-психологічно реабілітації дітей», про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що до служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації надійшло повідомлення Василівського відділу поліції про вилучення з родини 27.05.2020 року та влаштування в дитяче відділення КНП «Василівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ВРР ЗО малолітнього [PERSON] . Позивач зазначає, що з 05.06.2020 року малолітнього [PERSON] тимчасово влаштовано до КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР на повне державне утримання, як дитину яка опинилася в складних життєвих обставинах. Мати дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає: [ADDRESS] . Після народження малолітній [PERSON] , відповідно до розпорядження голови Василівської райдержадміністрації № 79 від 01.03.2013 року, був тимчасово влаштований до Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини Сонечко» за заявою матері з березня 2013 року. На момент народження мати дитини [PERSON] була неповнолітньою та не могла в повному обсязі виконувати батьківські обов`язки, лише в листопаді 2017 року дитину було повернуто в родину, однак на момент повернення [PERSON] в родину мати проживала разом з співмешканцем за адресою: [ADDRESS] . В зазначеній квартирі умови проживанні були задовільні. В позовній заяві також вказано, що в листопаді 2018 року на адресу Служби у справах дітей надійшла скарга щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно свого сина, за результатами обстеження було з`ясовано що родина переїхала та проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що родина мешкала в дачному будиночку, умови проживання задовільні, але дитина до дошкільного навчального закладу не була влаштована, а під час обстеження відповідачка [PERSON] поводилась агресивно. Позивач зазначає, що з вересня 2019 року малолітній [PERSON] був влаштований на навчання до 1-го класу КЗ «Василівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР, та за інформацією навчального закладу малолітній [PERSON] бурхливо реагує на зауваження дорослих, ображає дітей, при зустрічі з матір`ю не виявляє бажання повертатися в сім`ю на вихідні, а мати [PERSON] під час відвідувань навчального закладу поводилась неадекватно, лаялась, ображала педагогів. В позовній заяві позивач вказує, що з 13.01.2020 року хлопчик [PERSON] до занять не приступив, та позивачем було з`ясовано, що відповідачка [PERSON] не приводить дитину до навчального закладу, оскільки, з її слів, не має коштів на проїзд. 27.05.2020 року Василівським відділом поліції було вилучено з родини малолітнього [PERSON] та влаштовано до дитячого відділення КНП «Василівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ВРР ЗО, та зі слів сусідів [PERSON] 26.05.2020 року близько дев`ятої години вечора прибіг до них з раною на руці, зі слів хлопчика мати лупцювала його та перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Пізніше, за направлення Служби у справах дітей 05.06.2020 року дитину було влаштовано на повне державне утримання до КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, де малолітній [PERSON] перебуває на сьогоднішній день. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказує, що за час перебування [PERSON] в центрі реабілітації з 05.06.2020 року і по сьогодні, ніхто з рідних чи знайомих не телефонував та не відвідував його. Мати [PERSON] бажання забрати дитину в родину не виявила, зі слів малолітнього [PERSON] батьки вживають спиртні напої, б`ються та б`ють його, повертатися додому він не бажає. Відповідно до інформації сільської ради [PERSON] , [INFO] , постійного місця роботи не має, не приділяє достатньої уваги вихованню сина, а від соціального супроводу Василівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді відмовилась. Зі слів відповідачки вона вихованням малолітнього сина займатися не планує та повертати його в свою родину не бажає. Позивач вказує, що на момент подачі позовної заяви, відповідачка [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не готує його до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, а також не спілкується з сином, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, окрім того виявляє агресію та жорстокість до своєї дитини, відповідачка [PERSON] не виявила бажання повернути сина в свою родину, не цікавиться його здоров`ям, самостійно не виховує, не утримує, не бажає брати участі у житті дитини. Як наслідок, для розгляду даного питання та надання висновку про доцільність/недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, вказане питання було винесено 16.12.2020 року на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при голові райдержадміністрації. На засідання Комісії [PERSON] прибула, але після її закінчення, з нею була проведена бесіда в службі у справах дітей та було з`ясовано, що вона не планує займатися вихованням сина, не може на нього впливати та не находить з ним спільної мови, та в присутності начальника служби у справах дітей [PERSON] написала заяву на адресу суду, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина. Як наслідок, за результатами розгляду було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , виходячи з вищенаведеного позивач просить позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] [INFO] , відносно її малолітньої дитини [PERSON] ; [INFO] та передати [PERSON] на піклування органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.26). Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2021 року задоволено клопотання начальника Служби у справах дітей Запорізької області Білоконь О. про звільнення позивача від сплати судового збору. В підготовче судове засідання представник позивача Служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації Запорізької області не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надано заяву уповноваженого представника [PERSON] ,, в якій висловлено прохання проводити підготовче судове засідання у даній цивільній справі без участі представника позивача, просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві, врахувати заяву відповідача [PERSON] про визнання нею позов. Проти ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, не заперечує (а.с.32). В підготовче судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена судом своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовими повідомленням про отримання 20.03.2021 особисто судової повістки (а.с.29), про причини неявки суду не повідомлено, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, відзив на позов, із викладеними у ньому запереченнями проти заявлених позовних вимог, на адресу суду від відповідачки не надійшло. Проте, в матеріалах справи міститься заява відповідачки [PERSON] про визнання позову, адресовану суду, в якій зазначає, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] (а.с.5). В судове засідання представник третьої особи Комунального закладу «Оріхівський обласний центр соціально-психологічно реабілітації дітей» не з`явився, проте на адресу суду надано письмову заяву проводити судове засідання у відсутність їх уповноваженого представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Також у заяві зазначають, що за час перебування малолітнього [PERSON] (з 05.5.2020 року по даний час) його мати [PERSON] жодного разу не відвідала дитину у їх закладі, не телефонувала, не цікавилася його успіхами та здоров`ям, показуючи цим цілковиту байдужість до дитини (а.с.34). Вивчивши матеріали справи 311/4141/20, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду даної цивільної справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені Службою у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З урахуванням положень ч.1 ст.198, ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та заяв сторін по справі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Приморське Василівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.12.2012 року виконкомом Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис № 32, копія якого міститься в матеріалах справи та відповідно до вказаного свідоцтва матір`ю дитини записана - « [PERSON] », а батьком дитини записаний « [PERSON] » (а.с.9). Як вбачається з листа Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області № 3981/80-2020 від 27.05.2020 року, адресованого начальнику Служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації, 27.05.2020 року був виявлений факт ухилення від виконання батьківських обов`язків [PERSON] [INFO] , яка мешкає за адресою [ADDRESS] по відношенню до власної дитини [PERSON] [INFO] , у зв`язку з чим останнього було тимчасово вилучено та тимчасово поміщено до «Василівського БЛІЛ» ВРР ЗО, та у вказаному листі висловлено прохання щодо вжиття заходів соціального захисту малолітнього [PERSON] (а.с.10). Відповідно до довідки-характеристики, виданої Приморською сільською радою Василівського району Запорізької області за № 27 від 05.02.2020 року на ім`я [PERSON] , остання зареєстрована в [ADDRESS] , однак фактично мешкає в дачному кооперативі «Кавказ» Василівського району Запорізької області разом зі своїм співмешканцем [PERSON] та малолітнім сином [PERSON] , який навчається в Василівській загальноосвітній школі-інтернат, та вказано, що дитина часто пропускає заняття, а [PERSON] постійного місця роботи не має та не приділяє достатнього часу виховання дитини (а.с. 11). Як вбачається з Акту обстеження умов проживання від 07.11.2018 року, складеного комісією у складі: спеціаліста Служби у справах дітей Давиденко В.С., головного спеціаліста ССД Жуковець А.І., директора Василівського РУ СССДМ Марчишина А.А., інспектора ювенальної превенції Бульби Г.В., з метою обстеження умов проживання гр. [PERSON] , яка проводилась за адресою: Запорізька область, Василівський район дачний кооператив «Кавказ», в результаті якого виявили наступне: мати поводилась агресивно, постійно лаялась на членів комісії, на момент проведення обстеження дитина знаходилась у бабусі останні два дні (зі слів матері), навички самообслуговування розвинені недостатньо (зі слів матері) (а.с. 12). Відповідно до Акту обстеження від 04.02.2020 року в складі комісії: фахівця із соціальної роботи ВРЦСССДМ Волкової С., депутата Приморської сільської ради Заболотньої Л., працівника Приморської сільської ради Цівірко Д, за адресою ДК «Кавказ», в результаті якого виявили наступне: за даною адресою проживає [PERSON] разом зі своїм співмешканцем [PERSON] та малолітнім сином [PERSON] , який навчається в Василівській загальноосвітній школі-інтернат в 1 класі. Під час відвідування [PERSON] знаходився вдома та пропускав заняття без поважних причин, хлопець був охайно одягнений, радісний, та з його слів не голодний, в помешканні тепло, але брудно, у дитини є окреме ліжко, стіл для навчання, сім`я проживає за рахунок допомоги одинокої матері та заробітної плати співмешканця. Комісією було надано рекомендації [PERSON] привести житлові кімнати до належного санітарного стану, повернути сина до навчання у школі. Маму було запрошено до Служби у справах дітей та попереджено про адміністративну відповідальність у разі неналежного виконання батьківських обов`язків (а.с. 13). Відповідно до Висновку оцінки потреб сім`ї від 27.05.2020 року, складеного фахівцем із соціальної роботи Василівського районного ЦСССДМ Волковою С. за період з 27.05.2020 року по 03.06.2020 року, сім`я [PERSON] проживає: [ADDRESS] та має такий склад: мати [PERSON] , [INFO] , співмешканець - [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] зі слів сусідів та станом на 27.05.2020 року до дитини - [PERSON] [INFO] здійснюється вплив зі сторони матері, такий як насильство над дитиною, яке зареєстровано вперше, однак мати дитини - [PERSON] на бесіду не вийшла (а.с.14-15). Відповідно до листа КЗ «Василівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» № 703 від 17.12.2019 року, адресованого Начальнику служби у справах дітей Василіської РДА Запорізької області, де вказано, що адміністрація комунального закладу «Василівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної ради просить вжити дієвих заходів до матері учня 1-го класу [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , яка не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків, не піклується про життя та здоров`я дитини, наносить сину психологічні та фізичні травми, [PERSON] потребує лікування через те, що веде себе неадекватно: зриває уроки несамовитими безпричинними криками, дуже бурхливо реагує на зауваження, ображає та б`є інших дітей. Мати вдома здійснює над сином насильницькі дії - постійно його б`є та принижує. Хлопчик з істерикою та криками зазвичай зустрічає матір наприкінці тижня через те, що боїться її та не хоче їхати додому. Після останнього зриву [PERSON] , 13.12.2019 року, класний керівник викликала [PERSON] до школи, щоб вона забрала та пролікувала хлопчика. На очах у медиків та педагогів [PERSON] сильно побила дитину (руками, ногами, штовхнула головою об шафу). Також в істериці кричала нецензурну лайку, ображала педагогів (а.с. 16). З листа КЗ «Василівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» за вих.№ 42 від 21.01.2020 року, адресованого Начальнику служби у справах дітей Василіської РДА Запорізької області, вбачається, що Адміністрація комунального закладу «Василівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної ради просить повернути до навчання учня 1 класу [PERSON] , [INFO] . Зазначено, що 16.12.2019 року хлопчик не приступила до навчання. Мати: [PERSON] у телефонному режимі повідомляла класного керівника та соціального педагога школи-інтернату, що [PERSON] приступить до занять після зимових канікул з 13.01.2020 року, але до теперішнього часу хлопчик відсутній в школі-інтернаті, та просять вжити дієвих заходів по відношенню до матері [PERSON] - [PERSON] , яка не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків стосовно навчання та виховання сина в школі-інтернаті (а.с.17). Як вбачається з листа КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» № 01-14/284 від 05.06.2020 року, адресованого Начальнику служби у справах дітей Василіської РДА Запорізької області вказано, що Адміністрація комунального закладу «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради повідомляє, що 05.06.2020 року до Центру поступив малолітній [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , який був доставлений службою у справах дітей Василівської районної державної адміністрації, у зв`язку зі складними життєвими обставинами, відповідно до листа Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації від 04.06.2020 року № 03-17/108 (а.с.18). Згідно листа КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» № 01-14/565 від 14.12.2020 року, адресованого Начальнику служби у справах дітей Василіської РДА Запорізької області, вбачається, що Адміністрація комунального закладу «Оріхівський обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей» повідомляє, що 05.06.2020 року в Центр доставлений малолітній [PERSON] 07.12.2012 року, як дитина, що опинилися в складних життєвих обставинах. В ході поглибленої психолого-педагогічної роботи з малолітнім [PERSON] , з`ясовано, що у дитини рівень сформованості розумових та пізнавальних здібностей недостатній, хлопець орієнтований в оточуючій дійсності посередньо. Рівень сформованості шкільних знань-низький, недостатній рівень розумових здібностей. Мають місце порушення звуковимови, рівень самостійності-низький. Потребує постійного індивідуального супроводу спеціалістів Центру, допомоги при виконанні завдань та доручень. Зазвичай хлопчик контактний але, іноді, у [PERSON] , мають місце неадекватні, імпульсивні поведінкові реакції, які є демонстративними проявами та спробами маніпуляції дорослими або проявами негативного попереднього досвіду. Дитина мас досить високий рівень тривожності. Імпульсивності, іноді демонструє істерики та не чує рекомендацій та порад дорослого. Даються взнаки попередній негативний життєвий досвід в біологічній родині. В результаті реабілітаційних заходів та корекційно-профілактичної роботи щодо малолітнього [PERSON] : знижено рівень емоційної напруги, тривожності, постійно проводиться робота з розвитку когнітивної сфери, впроваджується робота щодо саморегуляції та самоконтролю, формують навички соціально - побутових та комунікативних дій. Хлопчик відвідує 1 клас (дистанційна форма навчання). Дана дитина перебуває під систематичним, чітким контролем усіх фахівців Центру. Також вказано, що за час перебування [PERSON] в Центрі реабілітації з 05.06.2020 року ніхто з рідних чи знайомих не цікавився ним, не телефонував та не відвідував (а.с. 19). Відповідно до Висновку за №01-12/302 від 22.12.2020 року, складеного Службою у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, як органом опіки та піклування, зазначено про те, що Службою у справах дітей Василівської райдержадміністрації зібрані матеріали щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Мати дитини [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає: [ADDRESS] . Відомості про батька дитини записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] разом з сином та співмешканцем проживала за адресою: [ADDRESS] . З вересня 2019 року малолітній [PERSON] відвідував перший клас КЗ «Василівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР. За інформацією навчального закладу дитина бурхливо реагує на зауваження педагогів, ображає інших дітей, не виявляє бажання повертатися в родину матері на вихідні після навчання. Мати [PERSON] під час відвідувань навчального закладу поводилась неадекватно, лаялась, ображала педагогів. З 13.01.2020 року хлопчик до занять не приступив. Було з`ясовано, що [PERSON] не приводить дитину до навчального закладу, оскільки з її слів не має коштів на проїзд. На адресу служби у справах дітей неодноразово надходили скарги щодо неналежного виконання батьківських обов`язків гр. [PERSON] відносно малолітнього сина. До служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації надійшло повідомлення Василівського відділу поліції про вилучення з родини 27.05.2020 року та влаштування в дитяче відділення КНП «Василівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ВРР ЗО малолітнього [PERSON] . Зі слів сусідів [PERSON] 26.05.2020 року близько дев`ятої години вечора прибіг до них з раною на руці, пояснюючи, що його побила мати в стані алкогольного сп`яніння. За направленням служби у справах дітей 05.06.2020 року дитину було влаштовано на повне державне утримання до КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації» ЗОР, де малолітній [PERSON] перебуває на сьогодні. Відповідно до інформації сільської ради [PERSON] , [INFO] , постійного місця роботи не має, не приділяє достатньої уваги вихованню сина. З часу влаштування [PERSON] до КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР мати сина не відвідувала, бажання забрати дитину в родину не виявила. [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не готує його до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з сином; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Окрім того виявляє агресію та жорстокість до своєї дитини. Для розгляду даного питання, надання обґрунтованого та всебічно дослідженого письмового висновку про доцільність/недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, вказане питання було винесено на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при голові райдержадміністрації. Запрошена [PERSON] на засідання Комісії прибула, але після її закінчення. З нею була проведена бесіда в службі у справах дітей та було з`ясовано, що вона не планує займатися вихованням сина, не може на нього впливати та не знаходить з ним спільної мови. [PERSON] написала заяву на адресу Василівського районного суду, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина. Після з`ясування всіх обставин даного питання, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що [PERSON] не піклується про життя і здоров`я дитини, не виховує її, проявляє агресію до дитини, члени Комісії з питань захисту прав дитини шляхом голосування прийняли колегіальне рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітнього сина [PERSON] . Виходячи з вищенаведеного, орган опіки та піклування Василівської райдержадміністрації Запорізької області, діючи виключно в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). Вищевказані обставини встановлені судом за наслідками повного та всебічного дослідження обставин справи, які перевірені доказами, та оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку. Відповідно до ст.ст.8,11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо. Відповідно до ст.ст.25, 27, 29 Конвенції про Права дитини, ратифікованої Постановою ВР від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці визнають права дитини, яка віддана компетентними органами на піклування з метою догляду за нею, її захисту або фізичного чи психічного лікування, на періодичну оцінку лікування, наданого дитині, і всіх інших умов, пов`язаних з таким піклуванням про дитину. Держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй; виховання поваги до батьків дитини, її культурної самобутності, мови і національних цінностей країни, в якій дитина проживає, країни її походження та до цивілізацій, відмінних від її власної; підготовку дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності чоловіків і жінок та дружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними групами, а також особами з корінного населення. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей. Наразі суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] безвідповідально ставиться до питання виховання свого малолітнього сина [PERSON] , 2012 року народження. Суд звертає увагу відповідачки [PERSON] на те, що відповідно до положень ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України). Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідачка [PERSON] заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надала, проте надала суду власну заяву, відповідно до якої [PERSON] не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , та ретельно дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на нього ст.150 СК України, відносно малолітньої дитини. Відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України матір може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не піклуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. У відповідності до положень ст.171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до доказів, наданих позивачем, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан здоров`я дитини, хоча б мала це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини. На підставі вищевикладеного, враховуючи визнання відповідачкою позовних вимог у повному обсязі, що відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини не підлягають доказуванню, дослідивши матеріали цивільної справи, а також висновок органу опіки та піклування, суд дійшов до висновку, що заявлені Службою у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, та суд вважає необхідним позов задовольнити та позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] відносно її малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] за тими підставами, що відповідачка [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , не проявляє до дитини батьківської турботи, байдуже ставиться до його виховання, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, за місцем знаходження сина не відвідує, матеріально його не підтримує. Таким чином, мати [PERSON] повністю ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання власного сина [PERSON] , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні вищенаведеними доказами, які є належними та допустимими, та відповідачкою жодними доказами не спростовані, тому суд вважає необхідним, виключно в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 гривень за подання до суду 24.12.2020 року Службою у справах дітей, як органом опіки та піклування, позову немайнового характеру, оскільки ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 20.02.2021 року, позивач звільнений від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду, на підставі ч.3 ст.136 ЦПК України та у відповідності до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року.

Outcome: approved