Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до ДЗ "Вузлова поліклініка ст. Житомир Південно-західної залізниці", в якому просила стягнути з відповідача компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату в сумі 2 374,26 грн. та компенсацію за кожний прострочений день невиплати заробітної плати в сумі 37 247,68 грн. Позов обґрунтовувався тим, що позивач з 14.01.2003 р. працювала по переведенню у ДЗ "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" на посаді медсестри та 27.03.2015 р. була змушена звільнитися по переведенню у звязку із невиплатою заробітної плати за період з 01.01.2015 по 27.03.2015. Посилаючись на примусове стягнення з відповідача на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 10.12.2015 р. заборгованості по заробітній платі у сумі 6399,11 грн., просила за порушення строків її виплати стягнути компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату та компенсацію за кожний прострочений день невиплати заробітної плати. Позивач у судвому засіданні позов підтримала, з викладених у позовній заяви підстав, проти заочного розгляду справи не заперечувала та просила позов задовольнити. Представник відповідача ДЗ "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" в судове засідання не зявився, при цьому судові повістки, що направлялись рекомендованими повідомленнями за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача, повернуті до суду з відміткою поштового відділення "за адресою не проживає" (а.с. 24-27). Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З огляду на те, що даних про зміну місцезнаходження ДЗ "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" у суду відсутні, а також враховуючи виконання судом обовязку щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи, з урахуванням згоди позивача на заочний розгляд справи, суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалив вважати за можливе проводити розгляд справи у заочному порядку за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. З копії трудової книжки серії БТ-ІІ № 3042409 від 28.08.1990 р. вбачається, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ДЗ "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" на посаді медсестри та 27.03.2015 р. була звільнена з займаної посади по переводу згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України (а.с. 10-12). Відповідно до довідки Державного закладу "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" від 27.03.2015 р. №108 заборгованість перед [PERSON] за заробітною платою за період 07.01.-27.03.2015 складає 6399,11 грн, в том числі за січень 2241,38 грн, за лютий 2219,56 грн, за березень 1938,17 грн. (а.с.14). Заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 10 грудня 2015 року у справі №296/10509/15-ц стягнуто з Державного закладу "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 6 399 грн. 11 коп. (а.с. 7-9). Частиною 1 статті 16 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців N 755-IV від 15.05.2003 р. встановлено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб підприємців з Єдиного державного реєстру. Статтею 18 Закону N 755-IV врегульовано статус відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відповідно до якої якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Відомості, що містяться у Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи, або її відокремленого підрозділу, фізичної особи - підприємця під час провадження ними господарської діяльності, а також для відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах (частина 4 ст. 18 Закону N 755-IV). Згідно відкритих відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які знаходяться на веб-сайті «https://usr.minjust.gov.ua» на час розгляду справи Державний заклад "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці", код за ЄДРПОУ 20405294 є юридичною особою, зареєстрованою 16.12.1997, має місцезнаходження за адресою: м.Житомир, пров. 1-й Паравозний, 11-а, та відповідно даних реєстру не перебуває в процесі припинення. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Реалізація зазначених конституційних прав громадян врегульована Законом України від "Про оплату праці" 24 березня 1995 р. N 108/95-ВР, Кодексом законів про працю України (далі КЗпП), іншими законодавчими та нормативними актами. Згідно із статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу. За змістом вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 8 цього Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що середньоденна заробітна плата за останні два місяці роботи [PERSON] становить 111 грн. 52 коп. без утримання податків й інших обов"язкових платежів виходячи з розрахунку: (2241,38 грн. + 2219,56 грн.) / (20 р.д. + 20 р.д.); де 4460,94 грн. сумарна заробітна плата позивача за січень та лютий 2015 р.; 40 р.д. сумарна кількість відпрацьованих робочих днів за січень та лютий 2015 р. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в період з 27.03.2015 р. (дня звільнення) до 01.08.2016 р. (день постановлення рішення) складає суму 37024 грн 64 коп., виходячи з розрахунку: 111,52 грн. х 332 р.д.; де 111,52 грн. середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці роботи; 332 р.д. сумарна кількість робочих днів за період з 27.03.2015 р. по 01.08.2016 р. (згідно листа Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 р. N 10196/0/14-14/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік"). Щодо позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати необхідно зазначити наступне. Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. № 1427 (зі змінами від 23 квітня 1999 р. № 692), підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги (далі споживчі ціни) за цей період зріс більш як на один відсоток. У п. 3, 4 зазначеного вище Положення вказується, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. При цьому, у разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. А відтак, сума компенсації втрати позивачем частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, що підлягає до стягнення, становитиме: за січень 2015 року - 1025 грн. 13 коп. (2241,38 грн. х 1.053 х ... х 0.999 х 100% - 100%, де 1.053 - індекс споживчих цін за лютий 2015 року, що підлягає множенню та такі ж індекси за період з березня 2015 року по липень 2016 року); за лютий 2015 року - 852 грн. 34 коп. (2219,56 грн. х 1.108 х ... х 0.999 х 100% - 100%, де 1.108 - індекс споживчих цін за березень 2015 року, що підлягає множенню та такі ж індекси за період з квітня 2015 року по липень 2016 року); за березень 2015 року - 482 грн. 82 коп. (1938,17 грн. х 1.140 х ... х 0.999 х 100% - 100%, де 1.140 - індекс споживчих цін за квітень 2015 року, що підлягає множенню та такі ж індекси за період з травня 2015 року по липень 2016 року). Загальна сума компенсації становить 2360 грн. 29 коп. Відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору в силу п. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial