Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

заявник [PERSON] в своїй заяві просить суд встановити факт, що трудова книжка б/н, видана 06.10.1976 року, свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 10.07.1958 року Христинівським РБ ЗАГС, трудовий договір б/н від 15.12.1991 року, укладений між ним та Братським спецуправлінням «Союз гідроспецстрой», трудовий договір б/н від 15.06.1992 року», укладений між ним та Братським спецуправлінням «Союз гідроспецстрой» належить йому [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що при зверненні ним до Ватутінського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області для призначення йому пенсії за віком, в його трудовій книжці, у свідоцтві про народження та в трудових договорах від 15.12.1991 та від 15.06.1992 року було виявлено невідповідність графи «по батькові» його паспортним даним. Трудова книжка була видана йому 06.10.1976 року, при прийнятті на роботу в Христинівське районне об'єднання Сільхозтехніка. На те, що при заповненні першої сторінки трудової книжки було допущено помилку та замість вірного по батькові «[PERSON]» зазначено «[PERSON]», він не звернув уваги. Трудові договори були складені на підставі трудової книжки, саме тому в них допущені аналогічні помилки. Дані обставини порушують його законне право на призначення пенсії за віком, оскільки його по батькові в трудовій книжці та трудових договорах не відповідає паспортним даним. Заяву просить розглянути в його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Представник заінтересованої особи за довіреністю, Ватутінського відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Суд вивчивши письмові докази справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення." Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Приписами п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6 та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Судом встановлено, що відповідно до наказу №94 від 06.10.1976, заявника було прийнято на роботу в Христинівське районне об'єднання Сільхозтехніка, відповідно, було видано йому трудову книжку від 06.10.1976, в якій заявник зазначений як «[PERSON]», вказане підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-10). При зверненні [PERSON] до Ватутінського відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, для оформлення документів необхідних для призначення пенсії, було виявлено помилку в написанні його по батькові, а саме: на першій сторінці трудової книжки від 06.10.1976 року, в свідоцтві про народження серія [NUMBER] та в трудових договорах від 15.12.1991 та від 15.06.1992 років, де по батькові заявника, зазначено «[PERSON]», в той час, як згідно паспорта громадянина України серія [NUMBER], виданого 25.02.1999 року Ватутінським МВ УМВС України у Черкаській області (а.с.4-5), заявник зазначений як «[PERSON]» (а.с.11). Вказана неточність, порушує право заявника на отримання пенсії за віком, відповідно до ЗУ «Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування». Як вбачається із архівної довідки Орадівської сільської об'єднаної архівної установи Христинівського району від 14.06.2018 року, «[PERSON]», прийнятий на роботу до ВАТ «Христинівський Агротехсервіс» з 01.10.1976 року, звільнений з роботи 07.01.1977 року, що підтверджується копією довідки (а.с.20). Відповідно до довідки виробничого підрозділу Шевченківської дирекції залізничних перевезень від 06.03.2018 року. [PERSON] був прийнятий слюсарем з ремонту автоцепного обладнання з 06.01.1982 року, звільнений 10.02.1982 року, що підтверджується копією довідки (а.с.21). Архівними довідками від 11.08.2016 року (а.с.22) та від 16.12.2015 року (а.с.23) та від 15.06.2016 року (а.с.24), підтверджується те, що «[PERSON]» дійсно працював на Вілюйській об'єднаній дільниці «Гідроспецстрой». Належність заявнику вищевказаних документів також підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] від 13.11.1979 року (а.с.30), копією диплому [NUMBER] від 10.08.1976 року (а.с.31), копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с.32), які були видані заявнику як «[PERSON]». Таким чином, факт належності заявнику трудової книжки б/н, виданої 06.10.1976 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.07.1958 року Христинівським РБ ЗАГС, трудового договору б/н від 15.12.1991 року та трудового договору б/н від 15.06.1992 року», укладених між заявником та Братським спецуправлінням «Союз гідроспецстрой», підтверджений вище зазначеними доказами, дослідженими і перевіреними судом і має для нього юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація його права на оформлення і отримання пенсії, і іншого порядку його встановлення немає. До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Outcome: approved