Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: на Ѕ частину - після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] року та на Ѕ частину - після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що оскільки правовстановлюючі документи на будинок на спадкодавців не видавалися, він позбавлений можливості оформити спадщину на своє ім`я. Учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача через канцелярію суду надано заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначено про підтримання позову. Відповідачем - територіальною громадою села Ведильці Чернігівського району Чернігівської області в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області та відповідачкою - [PERSON] через канцелярію суду подано заяви про визнання позову, в яких останні просять проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора про причину неявки свого представника не повідомила, свою позицію щодо позову не висловила. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося через неявку учасників справи. Як слідує з положень ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідачами позов визнається, про що надані письмові заяви, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. З матеріалів справи встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] , був побудований, відповідно до технічної документації у 1968 році, і згідно записів погосподарської книги Ведильцівської сільської ради № 8 за 1991-1995 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ) станом на 15.04.1991 рік відносився до суспільної групи господарств "робітничий двір", головою домогосподарства значився [PERSON] , членами робітничого двору були: дружина - [PERSON] , [INFO] та син -[PERSON] , [INFO] . Дані обставини підтверджуються копією довідки № 127 від 21.02.2019, виданою в.о. старости сіл Ведильці і Малійки Михайло -Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області на а.с. 25, технічним паспортом на будинок підтверджується рік побудови житлового будинку ( а.с. 22-24) Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Оскільки у погосподарських книгах за указаний період тип двору [PERSON] був віднесений до робочого, тому в даному випадку норми статей 120,123 ЦК УРСР відповідно до яких майно колишнього колгоспного двору підлягало розподілу між його членами, застосуванню не підлягає. Таким чином, [PERSON] набув право власності на домоволодіння в цілому по [ADDRESS] і. Відповідно до записів свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 13). Як вбачається із копії довідки № 388 від 02.09.2019, виданої в.о. старости Ведильцівського старостинського округу Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, [PERSON] на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним були зареєстровані: дружина - [PERSON] , 1950 року народження, син -[PERSON] , 1976 року народження, невістка - [PERSON] , 1980 року народження, онук - [PERSON] , 2000 року народження та онук - [PERSON] , 2006 року народження ( а.с. 14). Таким чином, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, після смерті [INFO] [PERSON] , спадщину прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до копії спадкової справи № 591/2012, яка надійшла із Чернігівської районної державної нотаріальної контори (а.с. 47-50), 28.11.2012 відкрита спадкова справа на спадкове майно померлого [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини 28 жовтня 2012 року до нотаріальної контори звернувся позивач, який прийняв спадщину за законом ( а.с.47-49). Таким чином, після смерті [PERSON] , його дружина - [PERSON] та син - [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, стали мати право по Ѕ частині кожний, на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується записами у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] (а.с. 16). [PERSON] на день смерті була зареєстрована та постійно проживала одна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки № 389 від 02.09.2019, виданої в.о. старости Ведильцівського старостинського округу Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, ( а.с. 14). За життя [PERSON] розпорядилася житловим будинком з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] , на користь дочки [PERSON] , про що свідчить заповіт, який 29.12.2015 року посвідчено секретарем виконкому Ведельцівської сільської ради ( а.с.43). До спадкового майна [PERSON] також відноситься 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , яка перейшла до неї в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] .. Згідно ст.1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Відповідно до копії спадкової справи № 229/2016, яка надійшла із Чернігівської районної державної нотаріальної контори (а.с. 37-46), після померлої [PERSON] , спадщину за законом прийняв її син - [PERSON] , позивач по справі, а спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] , прийняла дочка спадкодавця - [PERSON] , яка як спадкоємець першої черги за законом від прийняття спадщини за законом на спадкове майно, що не охоплено заповітом, відмовилася на користь сина спадкодавця - [PERSON] , про що подала нотаріусу відповідну заяву. Таким чином, позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом після померлих: [INFO] [PERSON] та [INFO] - [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно інформації КП "Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації" право власності на спірне домоволодіння станом на 01.01.2013 та 28.01.2019 - не зареєстроване (а.с. 21). У зв`язку з відсутністю відомостей про реєстрацію за спадкодавцем права власності на спірне домоволодіння, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі на його ім`я після померлого [INFO] [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, що відображено державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори в листі від 14.02.2019 (а.с. 20). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Як вбачається із копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.02.2019 інвентаризаційна вартість даного будинку становить 75556 грн (а.с. 22-24). На підставі наведеного та

Outcome: approved