Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до ТОВ «Астра-Фінанс», ТОВ «Астрафінанс», ТДВ «Страхова компанія «Традо» про визнання недійсними договорів та стягнення грошових коштів в порядку законодавства про захист прав споживачів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.01.2014 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Астрафінанс» було укладено договір №02189 з надання інформаційних, консультаційних послуг та послуг з пошуку інформації (далі по тексту - Договір 1). Відповідно до цього Договору [PERSON] сплатив грошові кошти в сумі 6375,00 грн. 18.01.2014 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Астра-Фінанс» було укладено договір №021895, згідно якого товариство за згодою учасника зобовязується вчинити від імені та за рахунок учасника певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики на умовах діяльності програми «ВТБ-гроші» (далі по тексту Договір 2). Відповідно до цього Договору [PERSON] сплатив грошові кошти в сумі 10000,00 грн. Договір добровільного страхування від нещасних випадків №002011 від 30.01.2014 року між [PERSON] та ТДВ «Страхова компанія «Традо», згідно якого страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальникові або вигодонабувачеві, а страхувальник зобовязується сплатити страховий платіж (далі по тексту Договір 3). Відповідно до цього Договору [PERSON] сплатив грошові кошти в сумі 8750,00 грн. Позивач стверджує, що вказані договори є недійсними. Вказує, що під час укладення договорів 1, 2, 3 [PERSON] не було розяснено, які саме послуги кожен з відповідачів зобовязується надати та під випливом обману було здійснено їх підписання. Під час укладання даних договорів мова йшла про кредит, який мав надатись [PERSON] після виконання всіх його зобовязань та сплати всіх вказаних сум. Ні один із вказаних договорів не був укладений для реального виконання його умов та надання послуг з боку відповідачів. Останні не бажали настання правових наслідків, які обумовлювалися цими договорами. Відповідачі мали умисел щодо обману позивача, оскільки неправильно тлумачився предмет правочинів щодо якого вони вчинялись. [PERSON] пояснювалося, що предметом даних договорів є надання йому в подальшому безвідсоткової позики. Наразі позивачу стало відомо, що жоден із відповідачів не є фінансовою установою, яка може надати кредит, а отже виконати реальну домовленість не буде можливим, про що замовчувалося. Через вказані умисні дії відповідачів позивачу завдана значна матеріальна шкода. Позивач вважає укладені договори фіктивними, укладеними з введенням позивача в оману. На підставі наведеного, [PERSON] просить суд визнати недійсними Договори 1, 2, 3 та стягнути в його користь 6375,00 грн., 10000,00 грн. та відповідно 8750,00 грн., які були ним сплачені під час укладання договорів. В свою чергу представником відповідача ТДВ «Страхова компанія «Традо» подано до суду заперечення на позовну заяву про визнання недійсним договорів. Свої заперечення мотивує тим, що сторони договору страхування на добровільних засадах визначили усі його умови, які прописані чітко і зрозуміло, позивач погодився з цими умовами, хоча міг обирати або не погоджуватися на певні його умови. Договір страхування від 30.01.2014 року був і є спрямований на реальне настання правових наслідків. При укладенні Договору страхування сторонами правочину витримані всі вимоги закону, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Будь-яких фактів, які б свідчили про введення в оману позивача страховими агентами ТДВ «Страхова компанія «Традо» та наявність умислу в їх діях, позовна заява не містить. Відсутні і докази щодо вчинення страховими агентами дій, які б свідчили про нечесну підприємницьку діяльність з їх сторони. У позивача відсутні правові підстави для посилання на положення Закону України «Про захист прав споживачів» в обґрунтування своїх позовних вимог, не вказано яке право споживача порушено, коли і в чому це виявилося, способи захисту і які належить вжити суду заходи. Представник відповідача ТДВ «Страхова компанія «Традо» позовні вимоги позивача в частині визнання недійсним Договору страхування вважає необґрунтованими, та такими, що не підлягають до задоволення, у звязку з чим просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову в частині вимог до ТДВ «Страхова компанія «Традо». Сторони в судове засідання не зявилися. Представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги №69 від 19.02.2014 року, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. Позовну заяву підтримує повністю. Щодо постановлення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі, будучи в порядку ст.74 ЦПК України повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання з невідомих суду причин не з'явилися і від них не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що 18.01.2014 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Астрафінанс» було укладено договір №02189 з надання інформаційних, консультаційних послуг та послуг з пошуку інформації. Відповідно до цього Договору [PERSON] сплатив грошові кошти в сумі 6375,00 грн. З п.6 цього договору вбачається, що сторони гарантують одна одній, що діють не під впливом тяжкої обстановки, помилки чи обману, без будь-якого психічного чи фізичного впливу, насильства, розуміючи значення цього Договору, його предмету, істотних умов, свої права та обовязки по ньому, підтверджують дійсність своїх намірів при його укладенні та те, що цей Договір не носить характеру мнимої чи удаваної угоди і спрямований на реальне настання відповідних наслідків, що засвідчують своїми підписами під текстом даного Договору. 18.01.2014 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Астра-Фінанс» було укладено договір №021895 із Додатком №1 (вихідні дані та визначення суми позики у 175000,00 грн., платежу за юридичний супровід 735,00 грн., платіж до Фонду учаників 972,22 грн., загальний платіж 7707,22 грн. ) та Додатком №2 (умови програми «ВТБ-гроші»), згідно якого товариство за згодою учасника зобовязується вчинити від імені та за рахунок учасника певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики на умовах діяльності програми «ВТБ-гроші». Відповідно до цього Договору [PERSON] сплатив грошові кошти в сумі 10000,00 грн. 30.01.2014 року було укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків №002011 між [PERSON] та ТДВ «Страхова компанія «Традо», згідно якого страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальникові або вигодонабувачеві, а страхувальник зобовязується сплатити страховий платіж (далі по тексту Договір 3). Відповідно до цього Договору [PERSON] сплатив грошові кошти в сумі 8750,00 грн. Відповідно до ст.6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, що не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним основам цивільного законодавства. Ст.628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться в змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором чи не випливає із суті змішаного договору. Отже, один із видів так званих змішаних договорів є договір, що укладається між і Товариством та Учасником. Предметом договору є послуги, які надаються Учаснику програми "ВТБ-гроші" з метою надання безвідсоткової позики, зазначеної у додатках №1, 2 до Договорів. Згідно п.1.1 договору №№021895 від 18.01.2014, ТОВ "Астра-Фінанс" (за текстом договору «Товариство») зобов'язувалося вчинити від імені та за рахунок [PERSON] (за текстом договору «Учасник») певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної у додатках №1, №2 на умовах діяльності Програми "ВТБ-гроші", в тому числі, забезпечити обслуговування Учасника за умовами Договору; повідомити Учаснику програми про реєстрацію Договору; організовувати та проводити розподіл Фонду Учасників, здійснити надання безвідсоткової позики на користь Учасника за рахунок Фонду Учасників; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами у порядку та в строки, передбачені цими Договором та Додатками до нього. Згідно п.2.1.1, п.2.1.2 договору, Учасник зобов'язується одноразово сплатити вступний платіж у день підписання договору та своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачувати загальні платежі, які включають у себе платіж до Фонду Учасників, за рахунок якого Товариство надає відповідну суму у безвідсоткову позику, та платіж за Юридичний супровід за програмою. Договір містять положення, які докладно і зрозуміло описують порядок, механізм надання цих послуг і функціонування Фонду Учасників, зокрема, права та обов'язки сторін, порядок сплати внесків, можливість клієнта впливати на терміни отримання безвідсоткової позики, умови страхування життя клієнта, можливість дострокових внесків, відповідальність сторін, можливість клієнта отримувати інформацію про функціонування Фонду Учасників, тощо. Всі умови договорів були узгоджені з позивачем, що підтверджується підписами сторін. Отже, сторони приступили до виконання умов договорів. Позивач (Учасник) здійснив сплату Гарантійних платежів, а ТОВ "Астра-Фінанс" (Товариство) - активацію договорів у програмі "ВТБ-гроші". Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі і контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу. Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що позивач самостійно звернувся до відповідачів, був ознайомлений з умовами програми «ВТБ-гроші» і, погодившись зі всіма умовами, уклав договір. Послідовність, строки і порядок виконання зобов'язань сторони погодили, підписуючи Додаток №2 до договору, в якому зазначено, що підписуючи Договір, сторони повністю розуміють значення, мову та умови договору, його правові наслідки та те, що Договір не носить характер фіктивного або удаваного правочину. Підписання договору є свідченням того, що сторони дійшли повного розуміння і визначили, що договірні умови є зрозумілими і обов'язковими для виконання сторонами (п.4.5. Договору). Згідно п.4.1 ст.4 Додатку №2 до договору Товариство організовує захід по розподілу Фонду Учасників, коли цей Фонд є достатнім. Захід проводиться не рідше одного разу на два місяці. За результатами заходу по розподілу Фонду Учасників видається рішення про надання безвідсоткової позики - право на отримання відповідної суми у позику. Відповідно до п.4.1 ст.4 додатку №2 до договору у відповідності до статті 1 договору, Товариство організовує захід з розподілу Фонду Учасників, коли Фонд Учасників є достатнім. Захід проводиться не рідше одного разу на два місяці. Відповідно до п.4.12 ст.4 додатку №2 до договору перший та наступні рішення про надання безвідсоткової позики, якщо дозволяє Фонд учасників надаються в такому порядку: перевагу має той Учасник, що надіслав заяву, яка містить максимальне повідомлення та/або найбільшу кількість сплачених загальних платежів; у випадку, коли декілька Учасників надіслали заяви з однаковими повідомленнями та/або однаковою найбільшою кількістю сплачених загальних платежів, перевагу моє той учасник, який раніше уклав договір; якщо дозволяє Фонд, одне рішення про надання безвідсоткової позики надається такому Учаснику, що надіслав заяву з максимальною загальною кількістю запропонованих та/або сплачених загальних платежів. У випадку, коли декілька Учасників надіслали однакові заяви з максимальною загальною кількістю запропонованих та/або сплачених Загальних платежів перевагу має той Учасник, який раніше уклав договір. ТОВ "Астра-Фінанс" не є фінансовою установою, а здійснює діяльність з надання послуг. Його діяльність не підпадає під сферу дії Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та не потребує реєстрування в Державній комісії з регулювання ринків фінансових послуг та ліцензування. Правомірність надання грошових коштів в якості безвідсоткової позики не фінансовими установами передбачено Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 31.03.2006 року №5555 «Про можливість надання юридичними особами - суб'єктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, фінансових послуг з надання коштів у позику та надання поручительства» (зареєстровано в Мінюсті 25.04.2006 року за № 477/12351). Договір №021895, укладений між [PERSON] та ТОВ "Астра-Фінанс" не є договором споживчого кредиту, а договором послуг, метою якого є надання безвідсоткової позики. В рамках своєї діяльності ТОВ "Астра-Фінанс" не здійснює залучення коштів на професійній основі з метою отримання прибутку за рахунок використання залучених коштів на власний розсуд і не здійснює надання коштів у позику за винагороду у вигляді процентів. В рамках своєї діяльності, Товариство лише надає інформаційно-консультаційні послуги та здійснює юридичний супровід участі фізичної особи у програмі "ВТБ-гроші", тобто, згідно чинного законодавства реєстрація ТОВ "Астра-Фінанс" в якості фінансової установи не потрібна. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином, вимога позивача визнати правочин недійсним є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки доказів використання нечесної підприємницької практики у позовній заяві не наведено. Відповідно і вимога повернути все отримане за договорами у відповідності до положень ст. 216 ЦК України є безпідставною. Крім того, [PERSON] не довів факт вчинення правочину під впливом обману і наявності його безпосереднього зв'язку з волевиявленням сторони укласти договір на вкрай невигідних для нього умовах. Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією з сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Що стосується договору добровільного страхування від нещасних випадків №002011 від 30.01.2014 року, укладеного між [PERSON] та ТДВ «Страхова компанія «Традо», будь-яких фактів, які б свідчили про введення в оману позивача страховими агентами ТДВ «Страхова компанія «Традо» та наявності умислу в їх діях, позовна заява не містить. Крім цього, зі змісту позовної заяви не можна зробити висновок, в чому ж конкретно полягає порушення прав Позивача як споживача послуг ТДВ "Страхова компанія "Традо" в контексті вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Більше того, обґрунтовуючи свої вимоги про повернення страхового відшкодування, позивач посилається виключно на норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про страхування». Текст позовної заяви взагалі не містить будь-якої згадки про Закон України «Про захист прав споживачів». У відповідності до приписів ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України у Постанові № 5 від 12.04.1996р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» заява про захист прав споживача має повністю відповідати вимогам законодавства щодо форми й змісту позовної заяви, зокрема, містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов'язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер). Разом з тим, у позовній заяві [PERSON], відповідно до п.6 Постанови та ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», не вказано яке право споживача порушено, коли і в чому це виявилося, способи захисту і які належить вжити суду заходи. Позивачем не надано доказів завдання йому збитків у розмірі 25125,00 гривень відповідачем. Грошові кошти у розмірі 25125,00 гривень ним сплачені добровільно за двома різними договорами, укладеними з ТОВ «Астра-Фінанс», ТОВ «Астрафінанс» та ТДВ "СК "Традо". У суду відсутні докази того, що ТОВ «Астрафінанс» несе відповідальність за забов'язаннями ТОВ «Астра-Фінанс» та ТДВ «СК «Традо». У відповідності до вимог ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. З урахуванням викладеного, у задоволенні позову про визнання недійсними Договорів №№1, 2, 3 із заявлених підстав слід відмовити. Вимоги позову про зобов'язання відповідачів повернути отримані за цими договорами кошти заявлені з підстав недійсності договорів, у зв'язку з чим задоволенню також не підлягають. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог та системного аналізу положень чинного законодавства України, позовні вимоги [PERSON] є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed