Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення особи права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Позовні вимоги мотивує тим, що йому, [PERSON] , на підставі Договору дарування жилої квартири, посвідченого 11.02.2019 державним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу, Кицка М.М., належить на праві приватної особистої власності, житлова квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру підтверджується також, Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №155828873 від 11.02.2019. В квартирі на день звернення до суду є зареєстрованим відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] , що стверджується записом у будинковій книзі. Відповідач, [PERSON] , являється йому племінницею, проте з лютого місяця поточного року за вказаною адресою не проживає, останнє відоме місце її проживання: [ADDRESS] . У зв`язку із реєстрацією в даний час відповідача [PERSON] у належній йому на праві приватної власності житловій квартирі, порушується його право приватної власності на саме житло, як на власність, так і на право його вільного та безперешкодного використання, володіння та розпорядження за цільовим призначенням. Дані обставини проявляються у неможливості одержанні ним певних документів для нарахування соціальної допомоги, отримання соціальних пільг тощо, оскільки відповідач на даний час зареєстрована у його квартирі, не маючи на те відповідних правових підстав. На підставі наведеного просив,винести рішення, за яким визнати громадянку [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловою квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] та зняти його її з реєстрації місця проживання в даній квартирі. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 21.12.2020 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 20.01.2021. Залучено до участі у розгляді справи, Рахівську міську раду, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 23.03.2021 підготовче провадження по справі закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач, [PERSON] у судове засідання не з`явився. 23.03.2021 подав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причину неявки суду не повідомила. Відзив на позов не подавала. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Рахівської міської ради у судове засідання не з`явився. Міський голова, Медвідь В. надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за наявними документами за відсутності їх представника. Рішення по справі залишають на розгляд суду. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності позивача, [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , в цілій частині, стверджується договором дарування житлової квартири, посвідченим 11 лютого 2019 року державним нотаріусом, Кицка М.М. , зареєстрованого в реєстрі за №2-38 та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №155828873 від 11.02.2019. У відповідності до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Так, наразі у житловій квартирі [ADDRESS] , зареєстрована відповідач, [PERSON] , що стверджується довідкою виконавчого апарату Рахівської міської ради №3043. При цьому, відповідач, [PERSON] ,з лютого 2020 року не проживає за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] , що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 16.06.2020 та довідкою виконавчого апарату Рахівської міської ради №3043. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що у відповідача відсутні будь-які правові підстави для проживання чи реєстрації у вище зазначеному будинку. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" в ч.5 ст.3 визначає, що місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. При цьому, формальна наявність реєстрації місця проживання не є підставою для збереження права користування жилим приміщенням. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житла має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з ч.1,2 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. З цих норм вбачається, що, по-перше, саме власник визначає коло осіб, які будуть користуватися належним йому жилим приміщенням, а по-друге, право користуванням жилим приміщенням мають члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач довів, що відповідач членом її сім`ї не являється, у належному йому на праві приватної власності житловій квартирі з лютого 2020 року не проживає, не веде з ним спільного господарства та не має спільного бюджету, витрати по утриманню житла відповідач не несе. Договору найму житла між ним та відповідачем не укладалося. Поряд з цим, відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено, відзив на позов не подано, за таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач втратила право на користування житловою картирою [ADDRESS] . За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: approved