Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом з урахуванням заяв про зміну предмета позову до [PERSON] в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] , в особі представника по довіреності від 21.07.1995 року [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Харківською товарною біржею "Слобода" 29.09.1995 року за № Н17-3731. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 29.09.1995 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу № НІ7-3731, посвідчений Харківською товарною біржею «СЛОБОДА», відповідно до якого [PERSON] придбав у власність нерухоме майно, а сам будинок, загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 32.9 кв.м, що розташований з адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений П`ятою Харківської державною нотаріальною конторою 09.09.2011 року за реєстром № 4-566 та відповідно до якого, що єдиною спадкоємницею його майна, а саме будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] прийняла спадщину та звернулась до П`ятої харківської держави нотаріальної контори з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, однак 13.04.2021 року нотаріус П`ятої харківської державної нотаріальної контори Одрінська Оксана Володимирівна, відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право спадщину у зв`язку з тим, що видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо, належності даного майна спадкодавцеві. Однак, позивач не погоджується с такими доводами, вважає, що договір має бути визнано судом дійсним. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.06.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.10.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву в якій просив розглядати справу за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до копії договору № Н17-3731, від 29.09.1995 року [PERSON] на підставі довіреності засвідченої 6-ю Харківської нотаріальною конторою 21.07.1995 року, р.н. 3-4554 в інтересах [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) уклали договір купівлі - продажу, за яким [PERSON] , придбав у власність нерухоме майно, а саме будинок загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 32.9 кв.м, що розташований з адресою: [ADDRESS] . Договір складено та зареєстровано на Харківській товарній біржі «СЛОБОДА», та на підставі біржового контракту № Н17-3731 від 29.09.1995 року. Відповідно до копії заповіту № 4-566 від 09.09.2011 року складеного [PERSON] та посвідченого П`ятою Харківської державною нотаріальною конторою єдиною спадкоємицею його майна є [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкові реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, вбачається що [PERSON] [INFO] помер [INFO] . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 379799952 від 26.07.2014 року наданого П`ятою харківською державною нотаріальною конторою в реєстрі зареєстрована спадкова справа за № 56352146 номер у нотаріуса 433/2014 від 26.07.2014 року спадкодавцем якої є [PERSON] . Згідно копії постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії вих № 623/02-31/11 від 13.04.2021 року виданої державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Одрінською О.В., встановлено що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] [PERSON] у зв`язку з недодержанням сторонами договору купівлі-продажу, на підставі якого належав вище згаданий будинок спадкодавцю, форми договору, яку вимагало діюче на той час законодавство України. Згідно довідки ГУ ДМС в Харківській області Відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання від 27.08.2021 року, що була надана за запит Жовтневого районного суду м. Харкова, місце проживання відповідача - [PERSON] зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться. Спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того, ст. 2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Відповідно до ст. 5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у квітні 1999 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору стаття 47 цього Кодексу. За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Право позивача, як власника майна, на звернення до суду за захистом своїх майнових прав пов`язаних з правом володіння власністю не може бути обмежено позовною давністю. Як вбачається з копії довідки від 03.03.2004 року № 366 наданої КП "Харківським ГорБТИ" право власності на домоволодіння за адресою [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] відповідно до договору купівлі продажу, зареєстрованого Харківською товарною біржею "Слобода", а не нотаріусом, станом на січень 1999 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в Державному комунальному підприємстві Харківського міського бюро технічної інвентаризації, тому позивач на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на належну частину спірного будинку і правомірно володіє нею. З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу будинку, її виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу укладений між [PERSON] , в особі представника по довіреності від 21.07.1995 року [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Харківською товарною біржею "Слобода" 29.09.1995 року за № Н17-3731. Також суд вважає доведеним факт неможливості нотаріального посвідчення спірної угоди, що підтверджено матеріалами справи, у зв`язку з тим, що місцезнаходження сторони договору [PERSON] , невідоме та відсутні відомості засобів зв`язку. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору дійсним підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved