Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі-позивач) звернулася до Житомирського районного суду Житомирської області із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.04.2015 між нею та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено шлюб, від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON] [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зроблено відповідний актовий запис №1998 та видано свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] від 28.07.2015 року. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 18.11.2016 у справі №295/11513/16-ц шлюб - розірвано. Фактично шлюбні стосунки було припинено з 2016 року, дитина проживала з позивачем, відповідач - окремо. Спору щодо місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що спільний син буде проживати зі матір`ю. Позивач стверджує, що разом зі своїм сином проживає в своїх батьків, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою ОСББ «НЕО-СІТІ» від 06 серпня 2020 року за вих.№01/08. Спільний син [PERSON] перебуває на повному утриманні матері з самого народження, оскільки відповідач тривалий час не працював взагалі або найдовше працював не більше 2-х місяців. Фінансовий стан позивача підтверджується довідкою про доходи, виданою комунальним некомерційним підприємством «Житомирський обласний онкологічний диспансер Житомирської обласної ради від 01 липня 2020 року за вих.№929, де вона працює медичною сестрою кабінету ультразвукової діагностики. Дитина відвідує навчально-виховний комплекс №65 «Родина» в м.Житомирі, додатково займається в Житомирській міській федерації Кіокушенкай карате, і витрати за відвідування садочка та спортивної секції також несе позивач. Заочним рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 08 листопада 2016 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на малолітнього сина [PERSON] щомісячно в розмірі 600,00 грн до досягнення дитиною повноліття з 26 серпня 2016 року. Корольовським відділом державної виконавчої служби міста Житомир відкрито виконавче провадження №53113702 з виконання виконавчого листа №295/11518/16-ц від 16 листопада 2016 року, виданого Богунським районним судом міста Житомира. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 червня 2020 року загальна сума боргу становить 27116,10 грн. Тобто, з моменту відкриття виконавчого провадження відповідач жодного разу не сплачував аліменти на дитину. Будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає й на час звернення до суду. Крім того, відповідач протягом чотирьох років не спілкується з сином взагалі, свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», внаслідок чого втрачено зв`язок між батьком і дитиною, син немає до нього жодних почуттів, не пам`ятає його. Позивач також пояснює, що самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків підтверджується також листом служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради від 17 липня 2020 року за №576/2 про те, що відповідач з питанням призначення йому днів та годин зустрічей з малолітнім сином [PERSON] до служби не звертався. У своїй відповіді на адвокатський запит Житомирський навчально-виховний комплекс №65 «Родина» зазначає, що з березня 2018 року батько дитини, жодного разу не відвідав дитину, не приводив його до садочка та не забирав увечері додому, не цікався життям та здоров`ям дитини. За 2,5 роки відвідування дитиною дитячого закладу ніхто із родичів батька жодного разу дитину не відвідали. Крім того, позивачем в заяві зазначено, що причиною розірвання шлюбу між нею та відповідачем слугувало вчинення домашнього насильства відносно неї з боку відповідача. Так, 16 травня 2016 року, остання зверталася до Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області з заявою з приводу неправомірних дій відповідача, а саме про факт нанесення їй тілесних ушкоджень. Як стверджує позивач, в подальшому, через залякування з боку відповідача, під час розмови з дільничним інспектором вона зазначила, що в даній ситуації розібралася самостійно. Згідно з висновком про результати звернення від 18 травня 2016 року перевірку було закінчено. В період спільного проживання з відповідачем, останній досить часто влаштовував сварки, що супроводжувалися нецензурною лайкою, вів себе агресивно в присутності дитини. Така поведінка відповідача дуже лякала дитину, він починав плакати і боятися батька. Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство згідно з постановою Богунського районного суду м.Житомира від 31 березня 2017 року у справі №295/1564/17, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Дані факти свідчать про жорстоке ставлення відповідача до людей, що може негативно вплинути на дитину та становити загрозу її здоров`ю. Як вказує позивач, викладене в позовній заяві позивачем можуть підтвердити свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З огляду на вищевикладене позивач звернулася до суду із даним позовом та просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , внести в актовий запис №1998 від 28 липня 2015 року, вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області про народження [PERSON] , [INFO] , в графу - відомості про батька. 16.09.2020 ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області відкрито загальне провадження у даній справі, підготовче засідання призначено на 15.10.2020. 15.10.2020 від представника органу опіки та піклування Жалюка В.С. Житомирської міської ради надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання за відсутністю представника даного органу. Позов підтримав та просив його задовольнити. 15.10.2020 від [PERSON] надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без її участі. Позов підтримала та просила його задовольнити. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 30.11.2020. 25.11.2020 від представника органу опіки та піклування Житомирської міської ради Жалюка В.С. надійшла заява про проведення розгляду справи №278/2267/20 без його участі. Позов [PERSON] підтримав, просив задовольнити. До заяви долучив рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №1388 від 18.11.2020 «Про затвердження висновку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] », копію запиту про надання інформації щодо адреси проживання с.Троянів, Житомирського району, Житомирської області, направленого до Троянівської сільської ради Житомирського району, Житомирськох області, копію запрошення [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті ЖМР, копію відповіді щодо визначеного місця реєстрації [PERSON] від 20.10.2020 №178. 30.11.2020 ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області на підставі статтею 27, 31 ЦПК України передано до Богунського районного суду м.Житомира. 22.12.2020 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 23.12.2020 справу передано судді Воробйовій Т.А. 28.12.2020 дану цивільну справу прийнято до провадження та призначено у справі підготовче засідання на 24.02.2021. В судове засідання сторони по справі не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 24.02.2021 від представника органу опіки та піклування Житомирської міської ради Жалюка В.С. надійшла заява про проведення розгляду справи №278/2267/20 без його участі. Позов [PERSON] підтримав, просив задовольнити. До заяви долучив рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №1388 від 18.11.2020 «Про затвердження висновку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] ». 22.03.2021 адвокат Рябчун О.Д. в інтересах [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про виклик свідків. В судове засідання 22.03.2021 відповідач не з`явився, судова повістка надсилалась йому за останньою відомою адресою проживання, також надавалось оголошення про виклик на офіційному веб-сайті суду, тобто [PERSON] є належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.62). В судовому засіданні 22.03.2021 позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Проти винесення рішення в заочному порядку не заперечувала. Представник позивача адвокат Рябчун О.Д. в судовому засіданні просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] та стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору. Також клопотала про долучення до матеріалів справи розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №53113702 від 26.02.2021 Корольовського ВДВС у м.Житомирі Центрально-західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) та лист-відповідь від Житомирського РУП ВП №1 ГУНП в Житомирській області за №20 а/з/202/01-2021 від 12.03.2021 щодо притягування до адміністративної відповідальності гр. [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , яким повідомлено, що [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності 13.11.2020 за ч.1 ст.173-2 КУпАП та 08.02.2017 за ст.173 КУпАП. Також, 10.01.2021 СВ ВП №1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області відносно вказаного вказаного громадянина було порушено кримінальне провадження за ч.1 ст.390-1 КК України. З огляду на те, що до справи подано документи, яких на час підготовчого провадження у справі не існувало, суд за обгрунтованим клопотанням представника позивача долучив подані документи до матеріалів справи. Представник органу опіки та піклування Житомирської міської ради підтримав вимоги позивача та зазначив, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] вже долучено до матеріалів справи. Свідок [PERSON] пояснила, що знайома з позивачем, працює з нею разом. За останні 5 років вона жодного разу не бачила, щоб відповідач приходив до сина , з дитячого садочку він його не забирає, на день народження до сина також не приходить. Свідок [PERSON] пояснила, що знайома з позивачкою особисто, раніше проживала з нею разом в гуртожитку, наразі підтримує дружні відносини, також є колегою по роботі. В той час, коли позивач проживала в гуртожитку з [PERSON] , свідок неодноразово була свідком їхніх сварок з чоловіком, він приходив і постійно бив дружину, саме у травні 2016 року, була одна з таких сварок при дитині, [PERSON] дуже злякався і свідок забрала його до себе, щоб він не бачив, як батьки сваряться. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, пояснила, що наразі вони з донькою та онуком проживають разом, з того часу як її донька пішла від відповідача. Відповідач дитині нічого не допомагає, не приходить до сина, аліменти не сплачує, подарунків не дарує, не спілкується із сином, в останнє відповідача свідок бачила ще у 2016 році; він не телефонує, і дитиною не цікавиться взагалі. Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ч.1 ст.280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно ч.3 ст.131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку, що існують всі підстави для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення без участі відповідача [PERSON] , беручи до уваги те, що він належним чином повідомлявся про дату, час та місце судових засідань за зареєстрованою адресою місця проживання та шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада», повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, тобто без поважних причин, від нього на адресу суду не надходило жодних клопотань, відзиву на позовну заяву. Неодноразові неявки відповідача в судові засідання, ігнорування судових викликів, на переконання суду, свідчить про його байдуже ставлення до результатів справи. Поряд з цим, суд враховує складність справи, її важливість як для інтересів дитини, так і її батьків, розумні строки розгляду. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Як вбачається із змісту Постанови Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.07.2015, яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській стверджується, що [PERSON] , народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , тобто відповідач у справі [PERSON] та позивач [PERSON] у справі (а.с.5) Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 06.08.2020 №01/08, яка видана ОСББ «Нео-Сіті» [PERSON] про те, що до складу сім`ї/ зареєстрованих входять [PERSON] та її син [PERSON] , який проживає разом з матір`ю і є на її утриманні (а.с.7). Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 18.11.2016 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.6). Заочним рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 08.11.2016 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця та жителя [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. (шістсот гривень) щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). З розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №53113702, який проведений старшим державним виконавцем Корольовського ВДВС у м.Житомирі І.Лавренчук, вбачається, що здійснюється примусове виконання рішення Богунського районного суду м.Житомира від 08.11.2016 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженця та жителя [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. (шістсот гривень) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.08.2016. Заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.06.2020 становила 27116,10 гривень (а.с.10-11), станом на 26.02.2021 - 40548,60 грн. З відповіді служби у справах дітей Житомирської міської ради на звернення від 14.07.2020 вбачається, що [PERSON] з питань призначення йому днів та годин зустрічей з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , до служби у справах дітей Житомирської міської ради не звертався (а.с.12). У відповіді Житомирського навчально-виховного комплексу №65 «Родина» за №146 від 17.06.2020 вказано, що вихованням [PERSON] займається мама [PERSON] , яка прикладає максимум зусиль щодо його матеріального забезпечення та приймає активну участь у вихованні та навчанні своєї дитини (а.с.13). З листа-відповіді від Житомирського РУП ВП №1 ГУНП в Житомирській області за №20 а/з/202/01-2021 від 12.03.2021 щодо притягнення до адміністративної відповідальності гр. [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності 13.11.2020 за ч.1 ст.173-2 КУпАП та 08.02.2017 за ст.173 КУпАП. Також, 10.01.2021 СВ ВП №1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області відносно вказаного вказаного громадянина було порушено кримінальне провадження за ч.1 ст.390-1 КК України (а.с.69). Із висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав від 18.11.2020 №1388, зокрема вбачається, що [PERSON] фактично від народження сина з дитиною не бачився, не бере участь у вихованні, не цікавиться станом здоров`я, розвитком дитини, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тому на підставі наведених вище фактів, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.35). Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов`язків виховувати дитину, передбаченого п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Наведені матеріали справи свідчать про те, що батько дитини, відповідач у справі [PERSON] , не піклується жодним чином про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує зі своєї сторони необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною взагалі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Дитина знаходиться на повному утриманні матері та проживає разом із нею. Неодноразовість неявок в судові засідання на виклики суду в сукупності підтверджує, що відповідач байдужий до інтересів дитини, не має наміру виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини в майбутньому. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Як визначено ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей . На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, самоусунувся від таких, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно дитини, [PERSON] , оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам самої дитини, її належному догляду та вихованню. Згідно з п.1 ч.1 ст.167 СК України особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом враховано, що позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру та сплачено судовий збір відповідно до Закону України "Про судовий збір" в розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією №26 від 31.08.2020 (а.с.1). Так як судом задоволено в повному обсязі позовні вимоги позивача, тому з відповідача в її користь підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 840,80 грн.

Outcome: approved