Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на ? частину спільно нажитого майна, в якому вказала, що з 16.09.2002р. по 11.06.2011р. перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO] та проживала з ним однією сім`єю, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. У 2006р. на острові Софітель, Бора-Бора між ними відбулося символічне весілля, що підтверджується свідоцтвом. За час перебування у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] вона народила доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини зазначено батьків : [PERSON], як батька дитини та [PERSON], як її матір.. 30.10.2007р. за договором купівлі-продажу [PERSON] придбав квартиру 26 в буд. 232 по пр.. Леніна в м.Запоріжжі.. В договорі вона зазначена як особа, що перебуває з ним у фактичних шлюбних відносинах. 30.10.2007р. укладено іпотечний договір № 47/3-166 іп/о між [PERSON] та АТ «Промінвестбанк», відповідно до п. 1.9 іпотечного договору, передача квартири вчиняється за письмовою згодою [PERSON], з якою покупець [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах. В період з 2008р. по червень 2011р. вони мешкали разом у квартирі [ADDRESS], до припинення шлюбних відносин. У відповідності до ст. 74 ч.1 СК України, вважає вищевказану квартиру спільною сумісною власністю з [PERSON] Особовий рахунок на вказану квартиру за споживання електроенергії був оформлений на неї, що підтверджується довідкою ВАТ "Запоріжжяобленерго" № 55/13-1241 від 25.02.2015р. Мешкаючи разом у спільній квартирі [ADDRESS] вона здійснювала її облаштування. Купувала диван, двері у квартиру, замовляла вікна, що підтверджується специфікацією, рахунком, комерційною пропозицією. Також у неї наявні інші товарні чеки, квитанції, рахунки на оплату на проведення ремонтних робіт та придбання речей вжитку до квартири. 14.03.2014р. [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому спірну квартиру. Спадкоємцями 1 черги після смерті [PERSON] є їх спільна донька [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], як діти від інших шлюбних відносин. Просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбі з [PERSON] з 16.09.2002р. по 11.06.2011р. та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача надала пояснення по суті позовних вимог, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснив, що 30.10.2007р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. В момент укладання договору [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], що підтверджується п.9 договору. Пунктом 13 договору визначено, що договір та право власності на квартиру підлягає державній реєстрації. У відповідності до ст. 334 п. 4 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, № 9289050 від 12.09.2013р., датою реєстрації права власності за [PERSON] на вказану квартиру є 05.09.2013р., коли шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] були фактично припинені. Позивачка посилалась на те, що фактичні шлюбні відносини припинились у червні 2011р. Після припинення цих відносин між [PERSON] та [PERSON] відбувся фактичний розподіл майна, відповідно до якого за [PERSON] залишається вся спірна квартира, а в замін цього [PERSON] зобов`язався виконувати умови договору від 08.08.2011р. 08.08.2011р. між позивачкою та [PERSON] був укладений договір між батьками про визначення місця проживання дитини, сплату аліментів на утримання дитини, здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, відповідно до якого [PERSON] зобов`язався утримувати спільну дитину [PERSON], [INFO] до досягнення останньою повноліття, а в разі навчання у вищому навчальному закладі до його закінчення. Також вказаним договором були визначені місце проживання дитини та розмір аліментів. Підпунктом 2.7.4 вказаного договору визначено, що на момент досягнення дитиною [PERSON], [INFO] повноліття батько [PERSON] зобов`язується передати у власність дитині квартиру [ADDRESS], що в свою чергу підтверджується факт розподілу майна. Щодо кредитних взаємовідносин та іпотечного зобов`язання, то 17.12.2012р. було проведено відступлення права грошової вимоги, в результаті чого було здійснено заміну сторони в зобов`язанні. Новим кредитором за кредитним договором став ПАТ "Альфа-Банк". На виконання умов вказаних договорів, з моменту припинення відносин з позивачем [PERSON] самостійно здійснював погашення кредиту. Крім того зазначив, що позивачем пропущено 3-ри річний строк позовної давності. Укладений договір між батьками від 8.08.11р. фактично зафіксував факт розподілу майна між ними. Строк позовної давності щодо поділу майна почався з 8.08.11р. В продовж 3-з років з дня розподілу майна, позивач ніяких вимог не заявляла. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та день слухання справи повідомлений відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України. Представник третьої особи : ПАТ "Альфа Банк" в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та день слухання справи повідомлений. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача [PERSON], оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У відповідності до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що з 16.09.2002р. по 11.06.2011р. позивач [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO]. За час перебування у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] позивач [PERSON] народила дочку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини [PERSON] вказано : батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Спочатку [PERSON] та [PERSON] мешкали разом в квартирі [ADDRESS] з 2002р. по 2008р. та були пов`язані спільним побутом. 30.10.2007р. за договором купівлі-продажу [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS].. В договорі позивач зазначена як особа, що перебуває з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. 30.10.2007р. укладено іпотечний договір № 47/3-166 іп/о між [PERSON] та Промінвестбанком, Відповідно до п. 1.9 іпотечного договору, передача квартири вчиняється за письмовою згодою [PERSON], з якою покупець [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах. З період з 2008р. по червень 2011р. вони мешкали разом у спірній квартирі, до моменту припинення шлюбних відносин. Особовий рахунок на вказану квартиру за споживання електроенергії був оформлений на позивача , що підтверджується довідкою ВАТ "Запоріжжяобленерго" № 55/13-1241 від 25.02.2015р. Мешкаючи разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] позивач здійснювала її облаштування. Купувала диван, двері у квартиру, замовляла вікна, що підтверджується копіями специфікацією, рахунком, комерційною пропозицією. Вони були пов`язані спільним бюджетом, робили разом ремонт та купували речі вжитку до квартири. 14.03.2014р. [PERSON] помер. Спадкоємцями 1 черги після смерті [PERSON] є дочка позивача - [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], як діти від інших шлюбних відносин. Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, доведеним той факт, що [PERSON] та [PERSON], який помер 14.03.2014р. проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 16.09.2012р. по 11.06.2011р. та були пов`язані спільним побутом. Доводи представника відповідача, що факт проживання однією сім»єю позивача та [PERSON] з 2002р. по 2011р. недоведений , суд вважає безпідставними, оскільки всі наведені позивачем докази свідчать про сумісне проживання, ведення спільного господарства, сумісне виховання дитини. Доводи представника відповідача на те, що право власності на спірну квартиру [PERSON] набув вже після того, як припинив спільне проживання з позивачем, а саме 12.09.13р. суд також вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст.. 210 договір купівлі-продажу зареєстровано у реєстрі 1177 та даний факт підтверджується витягом з Державного реєстру право чинів 486409 від 30.10.97р. Згідно чю4 ст. 334 ЦК України в редакції від 22.02.2010р. « Про внесення змін до ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону.Державна реєстрація право чинів щодо нерухомості з 1.01.2013р. зазначеним законом скасована. Момент переходу права власності за договором, повинен визначатися законодавством, яке діяло на момент укладання такого договору. На момент укладання договору купівлі-продажу спірної квартири не було законодавчої норми, яка б вказувала на те, що моментом переходу права власності являється реєстрація права, натомість були вимоги щодо державної реєстрації правочину, а оскільки право чином є договір, то моментом переходу права власності на майно за договором була дата його укладання, його нотаріальне посвідчення та його державна реєстрація в державному реєстрі право чинів. Крім того, відповідно до ст.. 5 ЗУ « Про іпотеку» предметом іпотеки може бути об»єкт нерухомого майна лише за умови, що дане майно належить іпотекодавцю на праві власності. Більш того, майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Як видно із п. 1.9 іпотечного договору передача квартири в іпотеку вчиняється за письмовою згодою позивача [PERSON], що підтверджує факт спільної сумісної власності на зазначену квартиру [PERSON] і і [PERSON] Та обставина, що зазначена квартира знаходиться в іпотеці ніяким чином не впливає на договір іпотеки та не скасовує його. Що стосується доводів представника відповідача про сплив строку позовної давності, то суд вважає, що право позивача було порушено з моменту смерті [PERSON]В, тобто з 14.03.14р., коли відкрилася спадщина на зазначену квартиру. Посилання представника позивача на те, що між сторонами відбувся розподіл майна 8.08.11р. безпідставні, оскільки цей договір укладено між [PERSON] і позивачкою як батьками щодо визначення місця проживання дитини, сплату аліментів на її утримання, участь у її виховання та не йшлося про розподіл спільного майна. За таких обставин суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. З урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], як спільного майна подружжя. На підставі викладеного та

Outcome: approved