Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, мотивуючи це тим, що вона є власником земельної ділянки площею 7,33 га кадастровий номер: 3524983100:02:000:0448 що розташована на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. На початку 2016 року позивач дізналася про наявність укладеного від її імені договору оренди землі від 15 травня 2005 року зареєстрованого Кіровоградською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 05 серпня 2005 року за № 925 , згідно якого належна їй земельна ділянка кадастровий номер: 3524983100:02:000:0448 передана в оренду відповідачу за даним позовом - Селянському (Фермерському) господарству «Максим». Договір оренди землі укладено на 49 років. Так як вона даний договір не підписувала і нікого не уповноважувала це робити, , тому просить визнати недійсним договір оренди землі від 15 травня 2005 року, укладениий від імені [PERSON] з Селянським (Фермерським) господарством «Максим» на оренду земельної ділянки площею 7,33 га кадастровий номер: 3524983100:02:000:0448 зареєстрований Кіровоградською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 05 серпня 2005 року за № 925 та зобовязати Селянське (Фермерське) господарство «Максим» повернути земельну ділянку . Позивач та її представник в судове засідання не зявилися але письмовою заявою прохали суд слухати справу без їх участі позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.18,33.35,80), причини неявки суду не повідомив . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач відповідно до державного акту на право приватної власності на землю Серія КР № 112974 виданого Петрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 13 травня 2005 року, є власником земельної ділянки площею 7,33 га кадастровий номер: 3524983100:02:000:0448 що розташована на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області (а.с.6) На початку 2016 року позивач дізналася про наявність укладеного від її імені договору оренди землі від 15 травня 2005 року зареєстрованого Кіровоградською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 05 серпня 2005 року за № 925, згідно якого належна їй земельна ділянка кадастровий номер: 3524983100:02:000:0448 передана в оренду відповідачу за даним позовом - Селянському (Фермерському) господарству «Максим» . Договір оренди землі укладено на 49 років (а.с.7-8). Позивач не може вільно розпоряджатися вищевказаною земельною ділянкою, так як існує договір оренди землі від 15 травня 2005 року укладений[PERSON] з Селянським (Фермерським) господарством «Максим» на оренду земельної ділянки площею 7,33 га кадастровий номер: 3524983100:02:000:0448 зареєстрований Кіровоградською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 05 серпня 2005 року за № 925. Однак згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №23 від 27 березня 2018 року (а.с.66-73) встановлено, що підпис в договорі оренди землі від 15 травня 2005 року укладеному між [PERSON] з Селянським (Фермерським) господарством «Максим» на оренду земельної ділянки площею 7,33 га кадастровий номер: 3524983100:02:000:0448 зареєстрований Кіровоградською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 05 серпня 2005 року за № 925 в графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ», виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Договір - це домовленість двох чи більше осіб, яка спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків (п.1 ст.628 ЦК України). Договір оренди землі згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час укладення зазначеного договору, це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. В силу статей 18, 20 цього закону укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності після такої реєстрації. Договір оренди землі є договором, порядок укладення та чинності якого врегульовано, як спеціальним Законом України "Про оренду землі", так і загальними нормами України. Відповідно до ст.16 Закону України "Про оренду землі" ,в редакції, чинній на час укладення зазначеного договору, укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Зазначена норма відповідає принципу свободи договору, передбаченому у ст.6 та ст. 627 ЦК України. Крім того, вказані норми кореспондуються із ч. З ст.203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 статті 14 Закону України "Про оренду землі", в редакції, чинній на час укладення зазначеного договору, передбачено, що договір укладається у письмовій формі, а статтею 18 Закону встановлено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Обов'язок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок, покладався на Державний комітет України із земельних ресурсів. Державна реєстрація договорів оренди землі є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Порядок державної реєстрації договорів оренди землі на час виникнення спірних правовідносин регулювався постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 "Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі". Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу саме на момент вчинення правочину. Статтею 210 ЦК України, в редакції, чинній на час укладення зазначеного договору, передбачено, шо правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч. З ст. 640 ЦК України , в редакції, чинній на час укладення зазначеного договору, договір який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Беручи до уваги положення ч. 1 ст. 215 ЦК України та виходячи зі змісту ст. 640 ЦК України , ст. ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі", оспорюваний договір оренди землі є укладеним після його реєстрації. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (загальна умова дійсності правочину). Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину необхідно не тільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Чинне законодавство не наділяє повноваженнями будь-яких осіб, окрім сторін, вирішувати питання щодо укладення, вчинення договору, оскільки у цивільних правовідносинах діє принцип свободи договору, який є основоположним. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] не підписувала спірний договір оренди землі від 15 травня 2005 року, тобто її волевиявленням не охоплювалося взагалі укладення договору оренди землі. Вказана обставина свідчить проте, що сторонами не досягнуто згоди щодо істотних умов договору, тобто вони взагалі відсутні. Частиною 2 статті 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на час укладення зазначеного договору, визначено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цієї статтею, а також порушення вимог ст. ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Суд не наділений спеціальними знаннями в галузі почеркознавства, а тому вирішувати питання про достовірність підпису [PERSON] не в компетенції суду. Судом за клопотанням представника позивача призначено незалежну від впливу позивача, а так і відповідача судово почеркознавчу експертизу. Проведення зазначеної експертизи доручено судовому експерту [PERSON], повноваження, якого зазначені на (а.с.66), вказаного висновку судово-почеркознавчої експертизи, а також експерт попереджений за ст.ст. 384, 385 КК України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обовязків. Суд вважає вищевказаний висновок судово почеркознавчої експертизи як належний та допустимий доказ. . Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. У відповідності до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд вважає, що позивач довела те, що вона не підписувала договір оренди земельної ділянки з відповідачем і останній безпідставно та самовільно використовував земельну ділянку позивача. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, на професійну правничу допомогу, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до вимог ч.1, ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, тому з відповідача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір в сумі 640 гривень, витрати пов'язані з проведенням судових експертиз в сумі 2250 гривень 24 копійки, , які підтверджуються наданими представником позивача документами, а саме квитанцією від 23.03.2018 року.

Outcome: approved