Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2021 року звернувся до суду з позовом до Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, в якому просить стягнути з відповідача Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 40616,69 гривень. В обґрунтування вимог позивач вказав, що в період з 15.04.2019 року по 14.12.2020 року він перебував у трудових відносинах з Полтавським обласним комунальним підприємством «Полтавафарм». Під час знаходження у трудових відносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 40616,69 гривень, про що видана довідка відповідачем позивачу. 14.12.2020 року позивач був звільнений з роботи за угодою сторін, згідно наказу №340-к від 14.12.2020 року. Вказаним наказом була також передбачена виплата грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, тривалістю 49 календарних днів. Однак, в день звільнення позивача 14.12.2020 року відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані належні при звільненні суми та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України. Ухвалою суду від 18.02.2021 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позов задовольнити повністю. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, не подав відзив на позов, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду, а також відстеження поштових відправлень. Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ст. 130 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі даних і доказів. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що в період з 15.04.2019 року по 14.12.2020 року позивач перебував у трудових відносинах з Полтавським обласним комунальним підприємством «Полтавафарм» (а.с.6 - трудова книжка). Відповідно до ч. 1ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В день звільнення з позивачем не було проведено розрахунок, існує заборгованість у розмірі 40616,69гривень (а.с.8 - довідка відповідача). Виходячи з викладеного вище, суд вважає за необхідне, для відновлення порушених прав та захисту законних інтересів позивача, стягнути з відповідача на користь[PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 40616,69гривень. Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного прав». У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, «що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1». Відповідно до вищезазначених норм матеріального права позивач мав правові підстави сподіватися на отримання заробітної плати за час своєї роботи на момент звільнення. Відповідач неправомірно не розрахувався з позивачем при звільненні, тому суд повинен захистити порушенні права позивача. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог[PERSON] , стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі в розмірі 40616,69 гривень. На підставі норми ст.141ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270 гривень. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved