Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

головний лікар Комунального закладу охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON] звернулася до суду з заявою та просить про госпіталізацію у психіатричний стаціонар КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], селище Панютино, вулиця І.Середи, будинок 10, без його усвідомленої згоди. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [PERSON] госпіталізований 07 жовтня 2016 року до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» на підставі направлення про госпіталізацію, виданого Комунальною установою «Панютинський психоневрологічний інтернат», після чого оглянутий лікарем-психіатром [PERSON]І, який за результатами такого огляду та на підставі відомостей, які надійшли від опікуна хворого [PERSON], зробив висновок щодо необхідності госпіталізації хворого до психіатричного закладу для обстеження та лікування у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного стану, який обумовлює суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо [PERSON] не буде надана психіатрична допомога. 07 жовтня 2016 року о 10 годині 00 хвилин [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», яка підтвердила рішення про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в умовах стаціонару. В судовому засіданні лікар-психіатр КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON] підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити та зазначив, що 07 жовтня 2016 року [PERSON] госпіталізований до ОПЛ № 1 та оглянутий комісією лікарів, відповідно до висновку якої останній страждає на тяжкий психічний розлад в формі шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, апатико-абулічний тип дефекту, внаслідок чого він не може самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність; може спричинити значну шкоду своєму здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. За вказаних обставин, [PERSON] потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар без усвідомленої згоди хворого. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти госпіталізації [PERSON] у психіатричний стаціонар КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», без усвідомленої згоди останнього. Законний представник [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду телефонограму, проти задоволення заяви не заперечувала, просила розглядати справу без її участі. Особа, у відношенні якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] у судове засідання не викликався, оскільки рішенням Комінтернівського районного народного суду міста Харкова від 15 травня 1987 року останнього визнано недієздатним та відповідно до повідомлення заступника головного лікаря з медичної частини КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» лікаря-психіатра [PERSON] та в.о. завідувача відділення КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» лікаря-психіатра [PERSON], [PERSON] не може приймати участь у судовому засіданні за станом здоровя. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали заяви, дослідивши надані докази, встановив наступне. Судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного народного суду міста Харкова від 15 травня 1987 року [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який проживає за адресою: [INFO], визнано недієздатним. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 липня 2013 року встановлено опіку над недієздатним [PERSON], [INFO], уродженцем [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO], селище Панютино, вулиця Івана Середи, будинок 10, та призначено його опікуном [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Також судом встановлено, що на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від його опікуна [PERSON], 07 жовтня 2016 року о 10 годині 00 хвилин [PERSON] госпіталізовано до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1». В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016, положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1480-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Як вбачається з виписки з історії хвороби №3164/16, [PERSON] психічно хворий з 1978 року, коли вперше звернувся до психіатра; з того часу неодноразово перебував на лікуванні в ХОКПЛ № 3, ОПЛ № 2 (остання виписка у квітні 2016 року). З 07 жовтня 2016 року перебуває на лікуванні в КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» з діагнозом: шизофренія, параноїчна форма, безперервний тип перебігу, апатико-абулічний тип дефекту. F 20.00 ВДТБ; лівосторонній ексудативний плеврит. При госпіталізації [PERSON] у психіатричний стаціонар КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» психічний стан останнього наступний: контакт грубо формальний, на питання відповідає односкладно, тихим голосом, частіше не по суті; напружений, розгублений; дементен, дефектен; в хворобливих переживаннях не розкривається; мислення з розривами; висказує бредові ідеї до себе та оточуючих; на зауваження не реагує; інструкції виконує погано; критика до свого стану відсутня; потребує постійного догляду та надзору. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад в формі шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, апатико-абулічний тип дефекту, внаслідок чого він не може самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність; може спричинити значну шкоду своєму здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є недієздатним, що виключає можливість отримання його усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. Також в судовому засідання встановлено, що [PERSON] госпіталізовано до психіатричного закладу на підставі відомостей про його поведінку, які надійшли від опікуна [PERSON] - [PERSON], тобто госпіталізацію проведено за згодою його законного представника. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1» та на необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України окремих положень статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу". Враховуючи, що [PERSON] страждає психічним захворюванням шизофренією, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, апатико-абулічний тип дефекту, у звязку зі своїм психічним станом визнаний судом недієздатним та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію, суд вважає за необхідне задовольнити заяву головного лікаря КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON] та госпіталізувати [PERSON] у психіатричний стаціонар без його усвідомленої згоди, при цьому суд виходить з того, що останній внаслідок погіршення його психічного стану може спричинити суттєву шкоду своєму здоровю, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, його лікування можливе лише в стаціонарних умовах. На підставі викладеного,

Outcome: approved