Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

18 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 22 квітня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, про що було зроблено актовий запис за № 32. Від шлюбу мають одну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї, як зазначає позивачка, стало те, що вони втратили почуття кохання один до одного, у них різні погляди щодо подальшого сумісного проживання, між ними часто виникали непорозуміння з різних побутових причини, тому вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки суперечить її інтересам. Враховуючи, що сім'я фактично розпалась, вони близько трьох місяців не підтримують шлюбні відносини, мешкають окремо, позивачка вважає, що примирення між ними неможливе, у звязку з чим просить розірвати шлюб у судовому порядку. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, в разі неявки відповідача просила винести рішення при заочному розгляді справи (а.с.17 ). Відповідач в судові засідання неодноразово не з'явився. Відповідно до довідки Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області за №1038 від 21.09.2017 року (а.с.10), [PERSON], [INFO], зареєстрований [INFO] з 30.05.2006 року, але на території сільської ради не проживає. Судові повістки, відповідно до вимог абз. п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому в установленому законом порядку. При цьому, перша повістка з додатками отримана відповідачем своєчасно, відповідно до вимог ч.5 ст.128 ЦПК України, про що свідчить наявний підпис в повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 14), друга повістка повернулася до суду з поміткою:"виїхав" (а.с.16). [PERSON] причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність або заперечення проти позову суду не надав. Крім того, ним не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивачка згодна. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб І-ЖД № 246095 від 22.04.2016 року (а.с.3), 22.04.2016 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] /Осачою/ [PERSON], який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, про що було зроблено актовий запис за № 32. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, проживають окремо, втратили почуття поваги та кохання один до одного, примирення позивачка не бажає (а.с.17 ). За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам обох сторін, у звязку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно й шлюб між ними варто розірвати. При цьому, суд керується вимогами ст. 24 СК України, яка регламентує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "Осачої" на "Беженар". В поданій позовній заяві (а.с.2 ), остання просила відновити їй дошлюбне прізвище «Осача», що не суперечить вимогам закону. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 640 гривень, згідно квитанції №49 (а.с.1) від 18.09.2017 року.

Outcome: approved