Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

02.03.2020 [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, третя особа відділ реєстрації послуг Зміївської міської ради Харківської області з вимогами: - визнати, що частка померлої [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель загальною площею 77.8 м.кв., житлова площа 48.1 м.кв., за адресою [ADDRESS] становила Ѕ. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] був побудований [PERSON] та його дружиною [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу. [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] помер [INFO] . За життя свідоцтво на право власності на вказаний будинок Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області не видавалось. 18.01.2018 право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна було зареєстровано не за обома з подружжя, а лише за одним - чоловіком [PERSON] . Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька - [PERSON] , який помер [INFO] , був спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] , спадщину прийняв, юридично не оформив. 06.09.2019 позивач звернувся до Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса Чернолясовою Т.В. йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою від 10.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі. Ухвалою від 15.04.2020 до участі у справі, у якості третьої особи залучено [PERSON] . Ухвалою від 07.05.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача територіальної громади Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Третя особа відділ реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, правом участі в судовому засіданні не скористалась, свого представника до суду не направила. Третя особа [PERSON] та її представник - адвокат Гетьман О.М. в судове засідання не з`явились надали до суду заяву, в якій просять розгляд справи проводити за їх відсутності у задоволенні позовних вимог відмовити на підставі поданих пояснень. [PERSON] надала до суду пояснення в яких просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та зазначила, що 15.02.1991 її батько [PERSON] залишив заповіт, який зареєстрований секретарем Борівської ради народних детупатів Зміївського району Харківської області та зареєстровано у реєстрі за №16, відповідно до якого все своє майно заповів їй. Після смерті матері [PERSON] спадщини не залишилось. (а.с.67) У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Згідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] батьком позивача [PERSON] є [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . (а.с.15, 16) Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 18.03.2016 батьками [PERSON] є [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] та які перебували у шлюбі з 08.01.1946, актовий запис №1. (а.с.17,18,19) Згідно довідки виконавчого комітету Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 2016 року №02-28/887 за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: з 1976 року до часу смерті [PERSON] та [PERSON] , з 1993 року до часу смерті [PERSON] . (а.с.21) Державний нотаріус Чернолясова Т.В. постановою від 10.09.2019 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів щодо належності житлового будинку спадкодавцеві. (а.с.22) З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.06.2019 вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. (а.с.23) [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON] . (а.с.62) Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи, що правовідносини щодо спадкового майна виникли на момент дії Цивільного Кодексу УРСР (в редакції 1963 року) та Кодексу про шлюб та сім`ю від 20.06.1969 року, що введений в дію 01 січня 1970 року, при вирішенні справи повинні бути застосовані норми цих кодексів. Судом встановлено, що будинок про визначення належності частки якого порушує [PERSON] , у позовній заяві був побудований подружжям [PERSON] та [PERSON] у 1970 році, під час перебування у шлюбі, який зареєстровано 08 січня 1946 року. (а.с.17,43) Вказаний факт підтверджується відомостями із по господарської книги, серія та номер 02-28/88 та даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна в якому, зокрема, визначена підстава виникнення права власності - виписка із по господарської книги. (а.с.23) Інших даних щодо часу будівництва спірного будинку, судом не здобуто. Відповідно до положень Кодексу про шлюб та сім`ю, майно придбане під час шлюбу визнається спільною власністю подружжя. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. При ухваленні рішення суд бере також до уваги правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплену в п. 3.4. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1,2 ст. 71 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: "Визначити, що частка померлого ( П.І.Б. ) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2". Враховуючи вищезазначені положення законодавства, відсутності доказів про те, що участь когось з подружжя у надбанні майна була більшою або меншою, оскільки частка, яка належала померлій [PERSON] , на праві спільної сумісної власності на даний час не визначена, що позбавляє позивача реалізувати своє право на спадкування, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. За таких обставин, є підстави визначити, що частка [PERSON] , померлої [INFO] у праві спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] , становила Ѕ. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] , підлягають задоволенню.

Outcome: approved