Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

16 червня 2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього заборгованість у розмірі 23550 грн. 23 коп. за кредитним договором № б/н від 16 березня 2006 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між банком та відповідачем було укладено договір про надання кредиту, умови якого відповідачем не виконуються, в результаті чого виникла заборгованість.(а.с.2-4) Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення проти позовних вимог, просить суд застосувати строки позовної давності. (а.с. 39-40). Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 16 березня 2006 року відповідно до поданої [PERSON] заяви, що разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає кредитний договір, Закрите акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", відкрив на ім'я відповідача картковий рахунок № [NUMBER] та надав кредитний ліміт на загальну суму 4000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитною лінією у розмірі 2 % на місяць. (а.с. 8) Згідно розрахунку заборгованості банк нарахував заборгованість по кредиту [PERSON] станом на 13 травня 2014 року у сумі 27550 грн. 23 коп., а саме : - заборгованість за кредитом - 3365 грн. 47 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 22634 грн.75 коп.; - штраф - 1550 грн. 01 коп. (а.с. 5-7) Вирішуючи спір суд виходив з такого. Згідно ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад." ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Разом з тим, істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. В законодавстві визначаються різні поняття як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобов'язання (ст. ст. 532, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. П. 9.12. договору встановлено, що він діє до моменту належного виконання сторонами зобов'язань. При цьому вказаний строк, є лише строком дії договору, а не строком виконання зобов'язань за ним. Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Правова позиція про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14). Відповідач у своїй заяві від 10 липня 2014 року просив застосувати наслідки спливу позовної давності. (а.с. 29-32) Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п. 3 розділу ІІ умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на лицьовому боці картки. Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного строку. Картка видана 16 березня 2006 року, загальний строк дії картки складає три роки. Таким чином, строк позовної давності за даним позовом слід відраховувати з 01 квітня 2009 року, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Оскільки банк вправі був звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості у строк до 01 квітня 2012 року, а звернувся 16 червня 2014 року, пропустивши встановлений законом строк позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог позивача в повному обсязі, у зв"язку зі спливом строків позовної давності. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed