Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], ПП "Зодчий" про стягнення заборгованості в розмірі 20 998,77 грн. за кредитним договором № 014/0321/3/21227 від 07.08.2008 року шляхом звернення на предмет іпотеки, стягнення судових витрат в розмірі 243,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно кредитного договору № 014/0321/3/21227 від 07.08.2008 року [PERSON] отримав в ВАТ "Ерсте Банк", правонаступником якого є ПУАТ "ФІДОБАНК" грошові кошти в сумі 30 000 дол. США з терміном погашення до 06.08.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,5 % на рік та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 25.04.2014 року за [PERSON] наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 1699,26 дол. США та 1653,31 грн., що в сукупності у гривневому еквіваленті становить 20 998,77 грн. Кредитний договір забезпечений договором іпотеки №014/1321/3/21227 від 07.08.2008 року укладеним між ВАТ "Ерсте Банк", правонаступником якого є ПУАТ "ФІДОБАНК" та ПП "Зодчий". Положеннями договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя у випадку невиконання боржником зобов'язань які виникли у нього згідно умов даного кредитного договору задовольнити забезпечену вимогу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ПП "Зодчий" в судове засідання не з"явились повторно, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 45-47, 55-63). З урахуванням положень ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 07.08.2008 року між ВАТ "Ерсте Банк", правонаступником якого є ПУАТ "ФІДОБАНК", та [PERSON] укладено кредитний договір №014/0321/3/21227, за яким банк надав, а позичальник отримав кредит в сумі 30 000 дол. США та зобов'язався погасити кредит до 06.08.2013 року. Умовами п. 1.1. кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 14,5 % на рік (а.с. 5, 6). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки та розмір погашення кредиту і сплати процентів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №014/0321/3/21227 від 07.08.2008 року (а.с. 20-22). Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу дії ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Позивачем станом на 25.04.2014 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №014/0321/3/21227 від 07.08.2008 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості позичальника [PERSON] перед банком за кредитними зобов'язаннями в розмірі 1699,26 дол. США, що по курсу НБУ станом на 25.04.2014 року становить 19 345,46, з яких: 1546,31 дол. США - основного боргу за кредитом; 152,95 дол. США - заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках та 1 653,31 грн., з яких: 1591,09 грн. - пеня за прострочення користування кредитом; 62,22 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відстоків, що в сукупності у гривневому еквіваленті становить 20 998,77 грн.(а.с.20-22). Будь-яких доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано суду. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення виконання даного кредитного договору №014/0321/3/21227 від 07.08.2008 року між ВАТ "Ерсте Банк", правонаступником якого є ПУАТ "ФІДОБАНК", та ПП "Зодчий" 07.08.2008 року укладено договір іпотеки №014/1321/3/21227. Згідно п.1.2 вказаного договору останній передав в заставу банку нежитлове приміщення крамниці продтоварів що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить приватному підприємству «Зодчий» (код ЄДРПОУ 32361232) на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 16.01.2007р., на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 22.12.2006 року №557, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.01.2007 року за реєстровим №17491718, про що зроблено запис в книзі 24в за №2537, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який видано Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 18.01.2007 року за №13256078 (а.с. 7-9). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», якою визначено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель вправі задовільнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки він має право задоволити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задоволити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Спосіб реалізації предмета застави, іпотеки встановлений ст. 591 ЦК України та ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» закріплено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Позивач у своїх позовних вимогах просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Приймаючи до уваги, що даний порядок звернення стягнення на нерухоме майно, не суперечить закону і найбільш повно враховує інтереси відповідача, суд дійшов висновку про те, що ця вимога позивача підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист свого порушеного права шляхом звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки. Належним чином співставивши досліджені обставини та визначивши співмірність суми заборгованості за кредитом та вартості майна, перевіривши, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано зазначені зобов'язальні відносини щодо права позивача на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, суд вважає встановленим порушення права позивача на виконання договірних зобов'язань, у зв'язку з чим для відновлення зазначеного права позивача слід позов задоволити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 525, 526, 530, 589, 590, 610-112, 625, 629, 1049-1050, 1054 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved