Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

21.10.2019 року [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «КЗРК»), про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, посилаючись на те, що він працював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача понад 9 років на посаді електрослюсаря, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 12.06.2019 позивачу встановлено 40 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійними захворюваннями, з яких 20% по радикулопатії, 20% - ХОЗЛ з наступним переоглядом 01.05.2020. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання (відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, напади утрудненого дихання до 3-х разів на добу, які виникають при фізичних навантаженнях, а також вранці або нічний час, кашель частіше з утрудненим відходженням невеликої кількості слизового, в`язкого харкотиння, приступоподібний кашель, біль у грудях та між лопатковій ділянці, слабкість, швидку втому, запаморочення, головний біль, болючисть та обмеження рухів в п/крижовому відділі хребта, яка посилюється при поворотах та нахилах тулубу, біль та обмеження рухів у колінних суглобах), наслідком якого є порушення нормальних життєвих зв`язків, позбавлення можливості реалізовувати свої звички та бажання, виникнення складнощів у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійному відчутті психологічного дискомфорту, порушення душевної рівноваги вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 62595,00 грн., яку просив стягнути з відповідача. 04 листопада 2019 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. 22 листопада 2019 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи з повідомленням ( викликом) сторін, обов`язковою явкою позивача та оглядом оригіналів документів, доданих до позову, які ухвалою суду від 04 грудня 2019 року залишені без задоволення. 22 листопада 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача. У відзиві представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач перебував у трудових відносинах також із іншими підприємствами, зокрема ПАТ «КЗРК» не є правонаступником "Першотравнева-2" ВО "Кривбасруда" та Першотравнева- [PERSON] ", на якій працював позивач у шкідливих умовах праці на протязі 9 років, а тому ПАТ «КЗРК» не може нести відповідальність за шкоду заподіяну іншими підприємствами. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди за період роботи [PERSON] на шахті "Гвардійська" ВО "Кривбасруда", відповідач зазначив, що 26 років 11 місяців [PERSON] працював в шкідливих умовах праці на інших підприємствах, а на шахті "Гвардійська" ВО "Кривбасруда" позивач пропрацював лише 9 місяців. Вважають, що саме позивач повинен доводити факт спричинення моральної шкоди, а також її розмір. Зазначають, що підстав для настання цивільно-правової відповідальності роботодавця у зв`язку із встановленням професійного захворювання працівникові у вигляді відшкодування моральної шкоди немає, оскільки винних осіб ПАТ «КЗРК» у встановленні такого захворювання не було. 03 грудня 2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позові, та зазначає, що на виробничому об`єднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», у період роботи Позивача неодноразово було проведено реорганізацію, однак питання про відокремлення новостворених структурних підрозділів, із визначенням правонаступників, жодного разу не ставилось. Таким чином, професійне захворювання позивача виникло саме під час його перебування у трудових відносинах з виробничим об`єднанням по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», на якого законодавством покладено обов`язок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, чого в даному випадку роботодавцем зроблено не було, що потягло за собою втрату позивачем професійної працездатності та завдає йому моральних страждань. Доводи Відповідача щодо створення на базі ліквідованої шахти «Першотравнева» шахт «Першотравнева-Дренажна» та «Гігант-Дренажна», які згодом були відокремлені та передані ДП «Кривбасшахтозакриття» не мають правового значення для розгляду даної справи, адже Позивач не працював на цих шахтах. Щодо недоведеності факту наявності моральної шкоди зазначено, що оскільки професійне захворювання у Позивача виникло внаслідок порушень норм охорони праці, припущених підприємством, де він працював, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Тож, з огляду на положення діючого законодавства та усталену судову практику, факт спричинення моральної шкоди в даних правовідносинах не потребує додаткового обґрунтування доказами Суд, відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював на різних посадах на підприємствах відповідача, зокрема електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування ш. «Першотравнева-2» ВО «Кривбасруда» (підземні умови праці), 9 років (23.12.1985р.-12.01.1995р.); електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування ш. «Гвардійська» ВО «Кривбасруда» (підземні умови праці), 9 місяців (20.01.1995р. 26.10.1995р.). На підставі санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 14.03.2018 №167/4.6-7, наданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 21.02.2019р. №343 Позивачу було встановлено професійне захворювання: «Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група «В». Легенева недостатність першого ступеня. J 44. Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 зліва, помірно виражені статико-динамічні порушення, з больовим та м`язово-тонічним синдромом, з нейродистрофією у вигляді остеоартрозу колінних суглобів (ПФ другого ступеня). М54,1». На підставі санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 18.08.2017 №323/4.6- 7, наданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області і затвердженої 18.08.2018р., медичними висновками лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 30.01.2018р. №94 та від 26.03.2019р. №544, Позивачу було встановлено професійне захворювання: «Нейросенсорна приглухуватість справа третього ступеню (зі значним зниженням слуху), зліва другого ступеня(помірним зниженням слуху), код Н90.3.? Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7 білатеральна, з v вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня) періартрозу колінних суглобів (ПФ другого ступеня), М54.1.» (а.с.18-19). Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.04.2019р. (далі Акт), умови праці Позивача на посаді електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування ВО «Кривбасруда» відносяться до 3 класу 1 ступеня (шкідливі умови праці) та за показниками важкості праці до 3 класу 3 ступеню (шкідливі). Так, виходячи з п.16 Акту, працюючи електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування на підприємстві ВО «Кривбасруда» З 23.12.1985 по 12.01.1995 та з 20.01.1995 по 20.10.1995 Позивач підпадав під вплив підвищених параметрів важкості праці, пилу та шуму. Причинами виникнення професійного захворювання Позивача слугували наступні чинники: -перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації кремніюдіоксину кристалічного (SiO2) з вмістом пилу від 10% до 70% (аерозоль переважно фіброгенної дії) в 2,15 рази (4,3 при ГДК 2,0гм/м3); -важкість праці: робоча поза (незручна) становить: 55,4% при нормальному значенні 25%. Відповідно до\~довідки \~МСЕК серії\~12\~ААА №\~054685\~від 12.06.2019р.\~позивачу була\~встановлена втрата\~професійної працездатності\~в розмірі\~40%\~(з\~яких:\~20%\~-\~радикулопатія,\~20%\~-\~ХОЗЛ,\~з 27.05.2019\~з переоглядом\~01.05.2020.\~Відповідно до\~рекомендацій МСЕК\~Позивач потребує «забезпечення\~лікарськими засобами,\~виробами медичного\~призначення». Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст.\~153,\~237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно\~статті 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.1\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому\~рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року\~, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 1167 Цивільного кодексу України\~та\~статтею 237-1 Кодексу законів про працю України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.\~\~ Згідно частин 1,3\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови\~\~праці\~\~відповідно\~\~до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі ст.ст. 23, 1167 ЦК України\~\~моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або\~\~внаслідок профзахворювання\~\~складається, зокрема, у фізичному болі, душевних\~\~стражданнях, які він поніс у зв`язку з\~\~ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд відхиляє заперечення представника відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Інформованість позивача при прийомі на роботу про умови праці не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди. Доводи представника відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Крім того, посилання представника відповідача на роботу позивача на інших підприємствах із шкідливими умовами, яка могла бути також підставою отримання ним професійних захворювань, суд не бере до уваги, оскільки актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.08.2018 встановлено, що професійні захворювання у [PERSON] виникло за обставин роботи у період з 23.12.1985р. по 12.01.1995р. та з 20.01.1995р. по 20.10.1995р.- на посаді електрослюсарем черговий та з ремонту устаткування на підприємстві ВО «Кривбасруда». Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, яка встановлена не безстроково, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, а також період праці на підприємстві відповідача, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди дещо завищений, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 55 000,00 грн. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми\~ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial