Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

01.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Міжгірської районної ради Закарпатської області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням Міжгірської районної ради . Заяву обґрунтував тим, що 24 лютого 2014 року Міжгірська районна рада Закарпатської області на VІ пленарному засіданні VІІІ сесії прийняла рішення від 24 лютого 2014 року № 265 «Про висловлення недовіри» (далі по тексту рішення районної ради). Пунктом 1 вказаного рішення висловлено недовіру цілому ряду посадових осіб Міжгірського району, в т.ч. і йому, як директору Міжгірського районного центру зайнятості [PERSON]. Недовіра Міжгірської районної ради як вказано в мотиваційній частині рішення була висловлена «за антинародну діяльність, застосування адміністративного тиску, порушення прав та свобод громадян району». Вказане рішення було опубліковане в районній газеті «Верховина» в номері № 13, та № 14 тобто стало відоме всім мешканцям району, оскільки газета «Верховина» є офіційним джерелом інформації органів місцевої влади та місцевого самоврядування району. Як виявилося з часом, вказане рішення було незаконним, оскільки Міжгірська районна рада своїм рішенням від 26.11.2015 р. № 16 «Про скасування рішення районної ради» скасувала своє попереднє рішення від 24.02.2014 року № 265 «Про висловлення недовіри» як незаконне, безпідставне, прийняте з перевищенням повноважень районної ради та з особистих надуманих мотивів. Таким чином сам орган Міжгірська районна рада визнала той факт незаконності, безпідставності, невмотивованості свого рішення, яким принижено його честь, гідність, ділову репутацію та завдано моральних страждань та моральної шкоди, тому просить визнати, що вказані у рішенні районної ради від 24.02.2014 року № 265 відомості щодо висловлення директору Міжгірського районного центру зайнятості [PERSON] недовіри «за антинародну діяльність, застосування адміністративного тиск, порушення прав та свобод громадян району» є завідомо неправдивими, таким що не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 25000,00 грн.. Позивач [PERSON] в судовому засіданні при розгляді справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить такі задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила повністю. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Стаття 270 ЦК України, передбачає, що до особистих немайнових прав фізичної особи належить, зокрема право на повагу до гідності та честі. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права від протиправних посягань здійснюється способами, встановленими ЦК України, зокрема припинення дії, яка порушує право особи. Відповідно ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Коментована частина цієї статті закріплює за фізичними особами право на повагу до їх гідності та честі. Особливість даного права полягає в тому, що відповідно до ст. 3 Конституції України, честь та гідність людини визнаються вищими соціальними цінностями. При цьому, поняття "честь" означає особливе моральне ставлення людини до себе, що виявляється в усвідомленні свого соціального статусу, роду діяльності й моральних заслуг, і відповідне ставлення до неї суспільства, яке рахується з її репутацією. "Гідність" означає особливе моральне ставлення людини до себе. Судом встановлено, що 24.02.2014 року Міжгірська районна рада Закарпатської області на VІ пленарному засіданні VІІІ сесії прийняла рішення від 24 лютого 2014 року № 265 «Про висловлення недовіри», де пунктом 1 вказаного рішення висловлено недовіру цілому ряду посадових осіб Міжгірського району, в т.ч. і йому, як директору Міжгірського районного центру зайнятості [PERSON]. Так 26.11.2015 року рішенням № 16 «Про скасування рішення районної ради» скасувала своє попереднє рішення від 24.02.2014 року № 265 «Про висловлення недовіри», як незаконне, безпідставне, прийняте з перевищенням повноважень районної ради та з особистих надуманих мотивів. Отже, відповідач сам визнав факт незаконності, безпідставності, невмотивованості свого рішення, яким принижено честь, гідність, ділову репутацію позивача [PERSON] та завдано йому моральних страждань, оскільки таке рішення було опубліковано в районній газеті «Верховина» в номері 13 та 14 та стало відоме всім мешканцям району, оскільки газета «Верховина» є офіційним джерелом інформації органів місцевої влади та місцевого самоврядування району. Постанова Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", встановлює, позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права. При цьому, під поняттям "поширення" інформації слід розуміти доведення відповідної інформації до відома певного кола осіб, або хоча б до відома однієї особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Із змісту постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вбачається, що посяганням на гідність та честь фізичної особи, її ділову репутацію є поширення стосовно цієї особи недостовірної інформації, яка принижує її гідність та честь чи завдає шкоди її діловій репутації. Отже, вказані у рішенні Міжгірської районної ради від 24.02.2014 року № 265 «Про висловлення недовіри» відомості щодо висловлення директору Міжгірського районного центру зайнятості [PERSON] недовіри «за антинародну діяльність, застосування адміністративного тиску, порушення прав та свобод громадян народу» є завідомо неправдивими, та таким що не відповідають дійсності та принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Таким чином, враховуючи те, що дії відповідача, які проявлялися у поширенні негативної інформації посягли на усвідомлення позивача своєї самоцінності та ставлення до самого себе як до особистості, посягли на усвідомлення моральної рівності з іншими людьми та соціального статусу, а відповідачем протилежне суду не доведено. Позивачами заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, тому вирішуючи дане питання, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03. 1995 року роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода від приниження честі й гідності мала місце внаслідок душевних переживань, психологічного дискомфорту, усвідомлення того, що ця інформація прочитана ймовірно великою кількістю людей, у тому числі близькими, знайомими, рідними, підлеглими по роботі і т.п. Натомість, суд визнає розмір морального відшкодування, заявлений позивачем, необґрунтовано завищеним. Зміст і обсяг інформації, яка визначена судом такою, що порочить честь і ділову репутацію позивача, поширення інформації (у межах району), розмір тиражу газети, в якій опубліковано статтю, дають підстави визначити розмір морального відшкодування в сумі 3000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved