Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Представник ПАТ "Страхова компанія "ВУСО" звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" "ВУСО", місцезнаходження м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31 суму завдано внаслідок ДТП шкоди у розмірі 15073 (п`ятнадцять тисяч сімдесят три) грн. 76 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн. В обгрунтування позову посилається на те, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (страховик) і [PERSON] (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3823791 від 15.09.2017 року (внутрішній реєстраційний номер договору 3823791-02-14-01), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме Mazda 6 державний номерний знак [NUMBER] . 25.09.2018 року трапилася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобілем Mazda 6 д.н.з. [NUMBER] та автомобілем ACURA RDX, д.н.з [NUMBER] під управлінням відповідача [PERSON] . В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю страхувальника. Підставою для визначення розміру збитку є рахунок станції технічного обслуговування, рекомендованої Страховиком. Відповідно до рахунку № АР00032040 від 17.10.2018 року, рахунку № 0000000937 від 18 12.2018 року, наряд-замовлення № 0000002380 від 22.12.2018 року, видаткової накладної № 0000001066 від 18.12.2018 року, наряд-замовлення № 0000002381 від 22.12.2018 року вартість відновлювального ремонту ТЗ становить 25 309,80 грн. Так, гідно умов договору страхування ПрА`Г «СК «ВУСО» було здійснено виплату страхованого відшкодування на загальну суму 25 309,80 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ВУСО» у відповідності до статті 25 ЗУ «Про страхування» па підставі заяви страхувальника, що підтверджується страховим актом № 10193-02 від 24.10.2018 року, доповненням №1 від 21.12.2018 року до страхового акту № 10193-02 та платіжними дорученнями. Цивільна відповідальність винної особи на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за договором обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/7277377. ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з заявою на виплату страхового відшкодування (регресною вимогою). При здійсненні розрахунку розміру страхового відшкодування за Полісом ПрА`Г «СК «ПЗУ Україна» було враховано знос у розмірі 70,00%, а також виключено із рахунку СТО вартість ущільнювача дверей, молдингу дверей, наклейки дверей на загальну суму 3 033,90 грн . то стверджується розрахунком страхового відшкодування до страхового акту № UA 2018092500085/L01/01. Таким чином розмір страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «СК «ПЗУ «Україна» за полісом АМ/7277377, з урахуванням положень Закону N 1961-1V, склав 7202,14 грн. Сума понесених збитків (з урахуванням положень цього ж Закону) в повному обсязі не відшкодована, тому з огляду на приписи ст. 1194 ЦК України різниця між сумою страхового відшкодування за Полісом та фактично завданими збитками в сумі 15 073,76 гри. підлягає стягненню з винної особи. Ціна позову була розрахована наступним чином: 25 309,80 грн. 3 033,90 грн 7 202,14 грн. = 15 073,76 грн., де 25 309,80 грн. фактично заподіяний розмір збитків; 3 033,90 грн. вартість ущільнювача дверей, молдингу дверей, наклейки дверей, які ПрАТ СК «ПЗУ Україна» вирахувало під час здійснення страхового відшкодування за Полісом АМ 7277377; 7 202,14 грн. розмір страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», за полісом АМ/7277377. Просить позов задоволити. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 12.10.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи. Відповідач [PERSON] відзив до суду не направляла. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, беручи до уваги матеріали позовної заяви та відсутність відзиву на позов, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого: страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування"). Відповідно до\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1\~ст. 993 Цивільного кодексу України,\~ст.27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Положеннями статті 5 Закону України "Про страхування" визначено форми страхування - добровільну та обов`язкову. При цьому, одним із видів обов`язкового страхування в Україні, закріпленим у статті 7 Закону України "Про страхування" є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність (пункт 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц). Судом встановлено, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 3823791 укладеного між приватним акціонерним товариством «СК "ВУСО" (страховик) та [PERSON] (страхувальник) між позивачем та потерпілою стороною виникли договірні відносини з приводу страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать чинному законодавству, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Мазда 6», н.з. [NUMBER] зі строком дії з 27 вересня 2017 року до 26 вересня 2018 року. При цьому, згідно п. 3.1 вказаного договору визначено, що страховими випадками є дорожньо-транспортна пригода (ДТП), що сталася внаслідок зіткнення (контакту) застрахованого ТЗ з іншим ТЗ учасником ДТП, яке сталося з вини водія іншого ТЗ-учасника ДТП, особа та вина якого встановлена у порядку, визначеному законом. Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу) вбачається, що 25.09.2018 у м.Львові по вул. Рубчака, між транспортними засобами ACURA RDX, д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та "Мазда 6" р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] сталося ДТП, у ході якої автомобіль страхувальника зазнав механічних пошкоджень. З цього, слідує, що учасники ДТП склали повідомлення про ДТП - європротокол без участі працівників відповідних підрозділів МВС України,

Outcome: approved