Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства "Луганськвугілля" про стягнення середнього заробітку, посилаючись на наступне. Позивач з 02 липня 2007 року працював на ВПП "Шахта Ніканор-Нова" ДП "Луганськвугілля" гірником з ремонту гірничих виробок. 07 липня 2013 року [PERSON] був звільнений з ВП "Шахта "Ніканор-Нова" ДП "Луганськвугілля" за станом здоров'я, що перешкоджало продовженню роботи. Однак, відповідачем, при звільненні [PERSON] не було вчасно проведено розрахунок всіх виплат,який був проведений лише 21 серпня 2013 року, тобто з затримкою на 33 дні. В зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки в розмірі 16785 грн. 45 коп. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З трудової книжки [PERSON] /а.с.10-12/ вбачається, що позивач працював на Відокремленому виробничому підрозділі "Шахта "Ніканор-Нова" з 02 липня 2007 року по 07 липня 2013 року та згідно наказу № 596-к від 08 липня 2013 року [PERSON] був звільнений за станом здоров'я, що перешкоджало продовженню роботи відповідно до п.2 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки № 10р-156 від 07 листопада 2013 року виданої ВВП "Шахта "Ніканор-Нова" ДП "Луганськвугілля" середньоденний заробіток [PERSON] за 2013 рік становить 508 грн. 64 коп. /а.с.8/. Оскільки позивачем при проведенні розрахунку помилково було розраховано суму середньомісячного заробітку в розмірі 16785 грн. 45 коп. /508 грн. 65 коп. х 33/, на підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що належні позивачу при звільненні виплати були виплачені йому з затримкою на 33 дні, суд вважає, необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середньомісячний заробіток за весь час затримки в розмірі, що становить /508 грн. 64 коп. х 33 робочі доби/ 16785 грн. 12 коп. Судовий збір суд покладає на відповідача.

Outcome: partial