Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував таким. 12 лютого 2015 року Постановою Липовецького районного суду Вінницької області у справі №136/168/15-п [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що 19 січня 2015 року близько 14 год. 20 хв., у Вінницькій області в смт. Турбів. по вул. Миру, відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «ГАЗ 52», ДНЗ Н8114ВИ під керуванням [PERSON] (надалі - Відповідач) та автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», ДНЗ АВ5704СА, під керуванням [PERSON]. Причиною ДТП стало те, що Відповідач, керуючи автомобілем «ГАЗ 52», ДНЗ Н8114ВИ, у Вінницькій області в смт. Турбів, по вул. Миру, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху та допустив зіткнення автомобілем «MERCEDES-BENZ», ДНЗ АВ5704СА, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.10.1 ПДР. В звязку з тим, що цивільно-правова відповідальність Відповідача, була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» згідно полісу №А1/8490366, потерпіла сторона звернулася до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» з письмовою заявою про відшкодування оціненої шкоди завданої Відповідачем. Вартість відновлювального ремонту автомобіля визначено «MERCEDES-BENZ», ДНЗ АВ5704СА на підставі ремонтної калькуляції №15-27283 від 01.04.2015р. склала у розмірі 4 395,35 гривень. Враховуючи викладене, та зважаючи на зібрані документи, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 993 Цивільного кодексу України, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком, та виплати [PERSON] на підставі страхового акту №140000027283, розрахунку суми страхового відшкодування, страхового відшкодування у розмірі 4 395,35 гривень. Платіжним дорученням №3P020936 від 21.04.2015 року страхове відшкодування було перераховане потерпілій стороні. Таким чином Позивач повністю виконав покладені на нього зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій стороні. Проте [PERSON], всупереч норм чинного законодавства, не повідомив ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» про настання дорожньо-транспортної пригоди за його участі. З метою досудового врегулювання спору, на адресу [PERSON] було надіслано вимогу про сплату боргу, однак останній у добровільному порядку її не відшкодовує. Ураховуючи наведені обставини, а також наявність порушеного права позивача, яке підлягає захисту судом, позивач просив суд присудити до стягнення із [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]», суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 4 395,35 гривень (чотири тисячі триста дев'яносто пять гривень 35 коп.), а також вирішити питання понесених витрати на оплату судового збору. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, в заяві, що надала суду зазначила про підтримання позовних вимог, просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. Прийнявши до уваги те, що представник позивача використав надане йому ч.2 ст.158 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутності, а неявку відповідача суд визнає неповажною, відтак не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 лютого 2015 року Постановою Липовецького районного суду Вінницької області у справі №136/168/15-п [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою суду було встановлено, що 19 січня 2015 року о 14 годині 20 хвилин в смт. Турбів по вул. Миру на АЗС "ОККО" гр. [PERSON], керуючи автомобілем "ГАЗ-52" державний номерний знак Н8114ВИ, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого було пошкоджено транспортні засоби. Своїми діями [PERSON] порушив п.10.1 ПДР. Згідно полісу №А1/8490366, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» (а.с.5). [PERSON] про настання дорожньо-транспортної пригоди не повідомив письмово страхувальника в особі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, не пізніше трьох робочих днів з дня настання цієї дорожньо-транспортної пригоди. 18 березня 2015 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» з письмовою заявою про відшкодування оціненої шкоди завданої [PERSON] Вартість відновлювального ремонту автомобіля визначено «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак [NUMBER] на підставі ремонтної калькуляції №15-27283 від 01.04.2015 р., загальна сума за яким склала 4\~395, 34 грн., які були виплачені [PERSON] на підставі страхового акту №140000027283, та розрахунку суми страхового відшкодування. Згідно Платіжного доручення №3P020936 від 21.04.2015 року, страхове відшкодування було перераховане потерпілій стороні. 21.05.2015 року позивачем на адресу відповідача направлено лист N УН1583Р з вимогою сплатити у регресному порядку 4\~395, 34 грн.. Вказана вимога відповідачем залишено без виконання. Предмет позову у даній справі становить вимога про стягнення на підставі пункту 38.1.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в порядку регресу 4\~395, 34 грн.. У відповідності до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За приписами підпункту "ґ" пункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Тобто зазначена правова норма передбачає у випадку неповідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди наявність у нього права на пред'явлення регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, а не відсутність такого права. За приписами пункту 5 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1. статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції Закону України від 23.12.2014) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обовязок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обовязок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобовязаннях, адже регресні зобовязання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Наведена правова позиція, в якій ВСУ відмовив в задоволенні позову з аналогічних підстав, має місце у постанові ВСУ від 16.09.2015 року у справі №6-284цс15, яка є обов'язковою для застосування. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами ст.88 ЦПК України, а тому у разі відмови в задоволенні позову витрати із сплати судового збору, які поніс позивач, що підтверджені документально відносить на його рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed