Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 14.09.1999 року по 15.12.2010 року він працював у ПАТ «ММК ім. Ілліча». Під час трудової діяльності позивача на підприємстві не проводилась передбачена Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація заробітної плати при її виплати. Просить стягнути з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на його користь заборгованість з індексації заробітної плати за період з березня 2003 року по 15.12.2010 року, компенсацію, у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати за період з березня 2003 року по 15.12.2010 року та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.01.2011 по 31.01.2014 року у розмірі в розмірі 124 650, 78 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні присутній не був надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що наданим розрахунком відповідач суперечить своїх поясненням про відсутність у нього перед позивачем заборгованості по індексації Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заперечення та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до наданих заперечень, відповідач позовні вимоги [PERSON] не визнає, оскільки згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року діяв механізм проведення індексації заробітної плати, який дозволяв підвищення грошових доходів населення із застосуванням випереджуючого методу розрахунку сум індексації. У зв'язку з тим, що заробітна плата позивачу в 2003 - 2010 роках регулярно переглядалась в бік збільшення, вважає, що ПАТ «ММК ім. Ілліча» не має заборгованості по сплаті індексації заробітної плати перед [PERSON] Компенсація проводиться тільки на суму нарахованої, але несплаченої заробітної плати. В даному випадку заробітна плата позивача була індексована відповідно до норм діючого законодавства, в тому числі попереджуючим шляхом, в зв'язку з чим вимоги щодо сплати компенсації втрати частини грошових доходів в зв'язку з порушенням строків їх виплати задоволенню не підлягають. Вимоги позивача щодо сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні також не підлягають задоволенню, оскільки всі належні до сплати позивачу суми при звільненні були сплачені відповідачем своєчасно та в повному обсязі. Тому, в задоволенні позову просить відмовити. Суд, дослідивши письмові доказі по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 14.09.1999 року по 15 грудня 2010 року перебував у трудових відносинах з ПАТ "ММК ім. Ілліча", що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст.33 Закону України "Про оплату праці" в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. У відповідності з положеннями ч.5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення). Відповідно до ч. 1 ст.4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем,в якому індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації, зазначений в частині першої цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений і п. 1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, з наступними змінами та доповненнями. Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як передбачено ч. 2 ст. 233 КЗпП України. Вирішуючи питання щодо суми, яка підлягає стягненню, суд приходить до наступного. Враховуючи, що індексація на заробітну плату входить до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обов'язкових платежів як з заробітної плати, а в наданому відповідачем розрахунку індексації, що підлягає виплаті позивачу, не зазначені суми відповідних відрахувань податків і обов'язкових платежів, суд приходить до висновку, що при виплаті відповідачем присуджених для позивача сум належить утримати з них передбачені законом податки і обов'язкові платежі. Як вбачається з матеріалів справи, під час роботи позивача на підприємстві з 01 березня 2003 року по 31 липня 2006 року при перевищенні порогу інфляції, який встановлюється в розмірі 101 відсоток, заробітна плата позивача не індексувалась. За вказаний період сума індексації заробітної плати з компенсацією заборгованості складає 1070 грн. 60 коп., що підтверджується розрахунком наданим відповідачем. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки за весь період часу, за який позивач просить виплатити середній заробіток, позивач не звертався до суду з позовом про стягнення індексації та при звільненні йому було виплачено заробітну плату, тому за невиплату індексації суд стягує з відповідача компенсацію, оскільки вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати індексації заробітної плати задоволенню не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на його користь моральної шкоди у розмірі 1 000 грн., суд приходить до висновку про доцільність відмови в задоволенні позовних вимог у цій частині враховуючи наступне. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)", із змінами, внесеними п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У даному випадку [PERSON] не наведено підстав, які б обумовлювали відшкодування підприємством моральної шкоди, заподіяної останньому. Як було наведено вище позивачем в його позові взагалі не наведено правового обґрунтування позовних вимог щодо стягнення з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на його користь моральної шкоди у розмірі 1 000 грн. [PERSON] при розгляді даної справи не було надано суду доказів, які б підтверджували заподіяння позивачу моральної шкоди неправомірними діями відповідача та не доведено факту спричинення йому такої шкоди. Оскільки позивач просить суд стягнути суму невиплаченої індексації за період з 01 березня 2003 року по 15 грудня 2010 року, а відповідно до розрахунку сума індексації підлягає виплаті в строк до 31 липня 2006 року, тому вимоги в даній частині підлягають частковому задоволенню. Крім того суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на її користь компенсації за порушення строків виплати заробітної плати та моральної шкоди у повному обсязі. Також відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial