Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

У червні 2014 року позивач публічне акціонерне товариство "Фідобанк" (далі - ПАТ "Фідобанк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк" (далі - ВАТ "Ерсте Банк") та Ходак [PERSON] укладено кредитний договір з фізичною особою №014/1975/6/19385 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачеві кредит у сумі 129000,00 доларів США для будівництва житлового будинку у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на строк з 04 липня 2008 року до 03 липня 2028 року. Банк зобов'язався надати кредит трьома траншами: перший - у сумі 17350,00 доларів США, другий - у сумі 80650,00 доларів США, третій - у сумі 31500,00 доларів США. Процентна ставка за користування кредитом становила 13% річних. Погашення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів в порядку та у розмірах, визначених договором. Додатковими угодами від 19 червня 2009 року №1, від 03 червня 2010 року №2 та від 06 серпня 2010 року №3 було внесено зміни та доповнення до кредитного договору від 04 липня 2008 року №014/1975/6/19385 та визначено, що сума кредиту становить 98000,00 доларів США, кредит повинен сплачуватись позичальником згідно з графіком платежів, який є невід'ємним додатком до договору, а також зафіксовано суму фактичної заборгованості за кредитом на момент укладення додаткової угоди №3 у розмірі 92444,65 доларів США. П. 5.1. кредитного договору від 04 липня 2008 року №014/1975/6/19385 (зі змінами і доповненнями) передбачено обов'язок позичальника повертати одержаний кредит, сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та комісії у порядку та терміни, визначені договором. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує щомісячно платежі у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 21 травня 2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 04 липня 2008 року №014/1975/6/19385 (зі змінами і доповненнями) склала 1198613,71 грн, в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 89061,60 долар США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 21 травня 2014 року становило 1043458,79 грн; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 11415,63 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 21 травня 2014 року становило 133747,20 грн; пеня за прострочення термінів сплати кредиту та процентів за користування ним у сумі 21407,72 грн. 19 червня 2009 року для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 04 липня 2008 року №014/1975/6/19385 (зі змінами і доповненнями), між ВАТ "Ерсте Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки №014/1975/6/19385/1, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань, які виникають з кредитного договору. З цих підстав ПАТ "Фідобанк", як правонаступник ВАТ "Ерсте Банк", просило стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 1198613,71 грн та судовий збір у сумі 3654,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що між ВАТ "Ерсте Банк", правонаступником якого є ПАТ "Фідобанк", та [PERSON] укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту від 04 липня 2008 року №014/1975/6/19385, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 129000,00 доларів США для будівництва житлового будинку у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на строк з 04 липня 2008 року до 03 липня 2028 року. Кредитодавець зобов'язався надати кредит трьома траншами: перший - у сумі 17350,00 доларів США, другий - у сумі 80650,00 доларів США, третій - у сумі 31500,00 доларів США. Процентна ставка за користування кредитом становила 13% річних. Погашення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів в порядку та у розмірах, визначених договором (а. с. 53-59, 110-124). 19 червня 2009 року ВАТ "Ерсте Банк" та [PERSON] уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою визначено, що сума кредиту становить 98000,00 доларів США, погоджено, що повернення кредиту повинно здійснюватися відповідно до графіку платежів, які є невід'ємним додатком до угоди, а також змінено порядок сплати кредиту та процентів за користування ним (а. с. 60-63). Додатковою угодою від 03 червня 2010 року №2 внесено зміни до кредитного договору, зокрема, змінено порядок погашення кредиту (а. с. 65-68). На підставі додаткової угоди від 06 серпня 2010 року №3 до кредитного договору викладено у новій редакції графік платежів, погоджено, що на момент укладення цієї додаткової угоди сума фактичної заборгованості за кредитом становить 92444,65 долари США (а. с. 63, 70-74). Кредитні кошти у сумі 98000,00 доларів США були надані позичальнику, які він використав за цільовим призначенням (а. с. 8-9). П. 5.1. кредитного договору від 04 липня 2008 року №014/1975/6/19385 (зі змінами і доповненнями) передбачено обов'язок позичальника повертати одержаний кредит, сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та комісії у порядку та терміни, визначені договором. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує щомісячно платежі у розмірі та порядку, визначеному договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак [PERSON] неналежним чином виконував взяті на себе за кредитним договором від 04 липня 2008 року №014/1975/6/19385 (зі змінами і доповненнями) зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, допустив заборгованість зі сплати кредиту та процентів за користування ним. Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п. 9.1. кредитного договору від 04 липня 2008 року №014/1975/6/19385 (зі змінами і доповненнями) за порушення позичальником строків погашення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитом, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитодавцеві пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня за прострочення позичальником термінів сплати кредиту та процентів за користування ним складає 21407,42 грн. Пеня нарахована банком з урахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред'явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред'явлення до нього позову. П. 6.5 кредитного договору від 04 липня 2008 року №014/1975/6/19385 та п. 5.1. додаткової угоди від 03 червня 2010 року №2 банку надано право вимагати дострокове повернення заборгованості за кредитним договором у разі порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів за користування ним. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] прострочив сплату чергового платежу за кредитом, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокове повернення кредиту, процентів за його користування та пені за порушення строків сплати кредиту й процентів за його користування. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 04 липня 2008 року №014/1975/6/19385 (зі змінами і доповненнями) шляхом надіслання позичальнику рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про необхідність достроково повернути кредит та сплатити інші платежі за договором, проте [PERSON] не виконав її (а. с. 81-86). Загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 04 липня 2008 року №014/1975/6/19385 (зі змінами і доповненнями) складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 89061,60 долар США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 21 травня 2014 року становило 1043458,79 грн; заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 11415,63 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 21 травня 2014 року становило 133747,20 грн; пені за прострочення термінів сплати кредиту та процентів за користування ним у сумі 21407,72 грн. Ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 04 липня 2008 року №014/1975/6/19385 (зі змінами і доповненнями), між ВАТ "Ерсте Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки від 19 червня 2009 року №014/1975/6/19385/1, за умовами якого поручитель зобов'язалася відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань, які виникають з кредитного договору (а. с. 75-76). Додатковою угодою від 06 серпня 2010 року до п.п. 2.1.1. п. 2.1. договору поруки внесено зміни (а. с. 17). За приписами ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 1.2. договору поруки від 19 червня 2009 року №014/1975/6/19385/1 (зі змінами і доповненнями) [PERSON] у випадку невиконнаня позичальником [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 04 липня 2008 року №014/1975/6/19385 (зі змінами і доповненнями) несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, процентів за користування кредитом та пені за прострочення термінів сплати кредиту та процентів за користування ним. Отож, суд вважає, що відповідач [PERSON] є солідарним боржником перед позивачем у зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань, взятих на себе кредитним договором. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 04 липня 2008 року №014/1975/6/19385 (зі змінами і доповненнями), в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 89061,60 долар США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 21 травня 2014 року становило 1043458,79 грн; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 11415,63 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 21 травня 2014 року становило 133747,20 грн; пеню за прострочення термінів сплати кредиту та процентів за користування ним у сумі 21407,72 грн. У відповідності до ст. 88 ЦК України суд присуджує з кожного з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 3654,00 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 553-554, 610, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, та,

Outcome: approved