Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

13.06.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до територіальної громади - Ладанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] /а.с.2-3/. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO], і позивач, являючись єдиним спадкоємцем за заповітом, в установлений строк, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка складається, зокрема, і з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за вище вказаною адресою. Оскільки жодних правовстановлюючих документів на домоволодіння спадкодавцем за життя оформлено не було, позивач звернувся до суду з цивільним позовом про визнання на нього права власності. 24.06.2014 року за клопотанням представника позивача було замінено неналежного відповідача Ладанську селищну ради на належного - територіальну громаду в особі Новогребельської сільської ради Прилуцького району /а.с.34/. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи /а.с.40/, не з'явився, проте представником позивача завчасно було подано до канцелярії суду заяву про проведення судового засідання без його участі, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити /а.с.43/. Представник відповідача - територіальної громади Новогребельської сільської ради Прилуцького району, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився також, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, враховуючи факт визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. З обставин, наведених у позовній заяві, які згідно з ч.1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були батьками позивача по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.6/. В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечуються, що [PERSON] помер [INFO], а [PERSON] - відповідно [INFO]. Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про їх смерть серії [NUMBER] та серії [NUMBER] /а.с.7,11/. Після смерті спадкодавиці [PERSON], яка прийняла спадщину в силу ст.549 ЦК Української РСР, відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема житловий будинок та господарсько-побутові будівлі, які знаходяться [ADDRESS]. Згідно заповіту, посвідченого 18.01.2010 року секретарем виконкому Новогребельської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області за реєстровим № 01, спадкодавець [PERSON], на випадок своєї смерті, заповіла все своє майно позивачу по справі - [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). З оглянутих матеріалів спадкової справи встановлено, що 06.06.2014 року [PERSON], будучи єдиним спадкоємцем за заповітом, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,02 га, яка розташована на території Новогребельської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області /а.с.30/. Як вбачається з довідки № 85, виданої 04.06.2014 року комунальним підприємством «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», право власності на житловий будинок, який знаходиться за вище вказаною адресою не зареєстровано /а.с.16/. 20.05.2014 року спеціалістами КП "Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації " було складено технічну документацію та проведено оцінку спадкового домоволодіння, дійсну вартість якого визначено в сумі 48 143 грн /а.с.13-15/. З оглянутого в судовому засіданні технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що вказане домогосподарство було побудоване в 1969 році /а.с.15/. Відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 "Про порядок державного обліку житлового фонду", з 1985 року було розпочато роботу по проведенню обов'язкової реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду в сільських населених пунктах після прийняття будинків в експлуатацію державною приймальною комісією. До 1985 року в сільській місцевості облік фактичних господарств у селі реєструвався в погосподарських книгах. Пунктами 3.2,6.1,7.4.5 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Держкомстату України від 08.12.2010 N 491 передбачено те, що домогосподарство з реєстрацією місця проживання на території місцевої ради, включається до погосподарського обліку за фактом реєстрації місця проживання його членів (або хоча б одного з його членів) на території місцевої ради. Відомості про рік побудови, заповнюються станом на 1 січня року закладки Погосподарської книги - першого заповнення облікової картки. Роком побудови житлового будинку (квартири) вважається рік, у якому цей будинок було введено в експлуатацію. За нормами Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» та постанови Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Оскільки роком побудови будівель та споруд за вище вказаною адресою є 1969 рік і житловий будинок був споруджений з дотриманням вимог, встановлених законом та іншими нормативно-правовими актами, що підтверджується відсутністю приписів чи заперечень з боку представників органів місцевого самоврядування, то відповідно зазначене домогосподарство належало голові двору, батькові позивача - [PERSON], на праві власності з 1969 року і подальша зміна законодавства не може позбавити набутого ним права власності на будинок, а тому спадкоємець має право на визнання за ним права власності саме на будинок як об'єкт спадкування відповідно до ст.380 ЦК України. Саме до цього зводиться правова позиція висловлена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2013 року, яка, відповідно до ст.360-7ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України /справа № 6-137цс13/. Окрім того, відповідно до ст.2 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на час виникнення спірних, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Суд вважає, що позивач, прийнявши у спадщину частину спадкового майна, відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України та п.208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року N 20/5, вважається таким, що прийняв спадщину в цілому. Оскільки спірний будинок за законом після смерті [PERSON], було успадковано матір'ю позивача, то відповідно вказаний об'єкт нерухомого майна також буде відноситься до спадкової маси. Враховуючи неможливість оформлення позивачем спадкових прав у встановленому законом порядку, за умови визнання відповідачем заявленого позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд приходить до переконання про наявність беззаперечних підстав для визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved