Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

31 липня 2017 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства"Всеукраїнській банк розвитку" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з урахуванням уточнених позовних вимог зазначив, що 24 жовтня 2013 р. між ПАТ "ВБР" та [PERSON] укладено кредитний договір № MKAU3.6373.005 відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді строкового кредиту у розмірі 1 449 700,00 грн. на наступні цілі: придбання автотранспорту, строком до 23.10.2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 21,00 % річних, а позичальник зобов'язався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати банку кошти для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем, позичальником та [PERSON] було укладено договір поруки №РХ029031.6522.008 від 24 жовтня 2013 року, згідно якого відповідач зобов'язується відповідати перед позивачем за виконання позичальником зобов'язань, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, визначним кредитним договором. Згідно п. 4 договору поруки у випадку невиконання позичальником будь-якого зобов'язання за кредитним договором, позичальник та відповідач відповідають перед позивачем, як солідарні боржники. Банк виконав свої обов'язки згідно приписів кредитного договору № MKAU3.6373.005 від 24.10.2013 р. у повному обсязі, про що свідчить меморіальний ордер № 94715 від 24 жовтня 2013 року, відповідно до якого 1 449 700,00 гривень було перераховано на рахунок ТОВ "АІС Автопром Донецьк" в рахунок придбання автотранспорту. Однак, позичальник свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконує, позичальник припинив сплату процентів, у зв'язку з чим, прострочена заборгованість по сплаті процентів станом на 18 липня 2017 року становить 249 265, 28 грн. З урахуванням того, що позичальник систематично не виконує свої зобов'язання по поверненню отриманого кредиту, у визначені кредитним договором терміни і сумах, позивач відповідно до ч.2. ст.1050 Цивільного кодексу України, п.п.3.1.9,6.1. Кредитного договору вимагає повернення кредиту. Відповідно до п.2.4. Кредитного договору позичальник погашає кредит згідно графіку, встановленого в п.2.5. Кредитного договору, кожного поточного місяця. Але, позичальник припинив погашати основний борг, у зв'язку з чим, станом на 18 липня 2017 року прострочена заборгованість по сплаті кредиту становить 1 298 684,96 грн. Відповідно до рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 04.12.2015 у справі № 236/3427/15-ц встановлений факт смерті позичальника за кредитним договором - [PERSON], який помер [INFO] в Кіровському районі міста Донецька. Згідно письмового повідомлення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу встановлено, що 27 січня 2016 року, було видано свідоцтво про право спадщини за законом, після смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO], на ім'я [PERSON], [INFO], за реєстровим № 220. Відповідно до вищевказаних відомостей, відповідач, в порядку спадкування після смерті позичальника отримала у власність майно, яке відповідно до умов договору застави рухомого майна від 24 жовтня 2013 року виступає забезпеченням виконання умов кредитного договору № MKAU3.6373.005 від 24.10.2013 p. Вартість вищевказаного, успадкованого рухомого майна складає 2 071 000 гривень. Таким чином, згідно розрахунку заборгованості, станом на 18 липня 2017 року загальна заборгованість відповідача по кредитному договору № MKAU3.6373.005 від 24.10.2013 становить 1 547 950,24 грн. Представник позивача ПАТ "ВБР" у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував(а.с.78). Відповідача [PERSON], яка була належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду справи судом, шляхом оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 157 від 23.08.2017 року(а.с.83-84), до судового засідання не з'явились і не повідомила суд про причину своєї неявки, з заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталась. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 24 жовтня 2013 р. між ПАТ "ВБР" [PERSON] укладено кредитний договір № MKAU3.6373.005(а.с.24-30). Відповідно до п.п. 1.1,1.1.1,1.1.3,1.1.5,1.4 кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді строкового кредиту у розмірі 1 449 700,00 грн. на наступні цілі: придбання автотранспорту, строком до 23.10.2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 21,00 % річних, а позичальник зобов'язався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного в п.2.5. кредитного договору(а.с.24). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № MKAU3.6373.005 від 24 жовтня 2013 року між позивачем, позичальником та [PERSON] було укладено договір поруки №РХ029031.6522.008 від 24 жовтня 2013 року, згідно якого відповідач зобов'язується відповідати перед позивачем за виконання позичальником зобов'язань, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, визначним кредитним договором. Згідно п. 4 договору поруки у випадку невиконання позичальником будь-якого зобов'язання за кредитним договором, позичальник та відповідач відповідають перед позивачем, як солідарні боржники(а.с.31-32). Згідно зі статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а Кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Банк виконав свої обов'язки згідно приписів Кредитного договору № MKAU3.6373.005 від 24.10.2013 р. у повному обсязі, про що свідчить меморіальний ордер № 94715 від 24 жовтня 2013 року, відповідно до якого 1 449 700,00 гривень було перераховано на рахунок ТОВ "АІС Автопром Донецьк" в рахунок придбання автотранспорту(а.с.23). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає негайному виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), і вимог законодавства. Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати проценти щомісяця, з 1-го по 25-е число кожного місяця(а.с.24). При несплаті комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п. 6.2. кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику проценти в розмірі 42 % (сорок два) відсотка річних, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення(а.с.26 зворот). Позичальник припинив сплату процентів, у зв'язку з чим, прострочена заборгованість по сплаті процентів станом на 18 липня 2017 року становить 249 265,28 грн.(а.с.6-22). Відповідно до п.2.4. Кредитного договору позичальник погашає кредит згідно графіку, встановленого в п.2.5. Кредитного договору, кожного поточного місяця. Але, позичальник припинив погашати основний борг, у зв'язку з чим, станом на 18 липня 2017 року прострочена заборгованість по сплаті кредиту становить 1 298 684,96 грн.(а.с.6-22). Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1052 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель солідарно відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання. Відповідно до п.2. ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 04.12.2015 року у справі № 236/3427/15-ц встановлений факт смерті Позичальника за Кредитним договором - [PERSON], який помер [INFO] в Кіровському районі міста Донецька(а.с.40-41). Факт смерті Позичальника зареєстровано в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, про що 15 грудня 2015 року за № 00129920932 реєстратором Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстровано відповідний актовий запис № 856(а.с.42). Стаття 1216 Цивільного кодексу України встановлює, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно письмового повідомлення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновод Наталії Дмитрівни вих. № 20/01-16 від 05.02.2016, встановлено, що 27 січня 2016 року, вказаним нотаріусом було видано Свідоцтво про право спадщини за законом, після смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO], на ім'я [PERSON], [INFO], за реєстровим № 220(а.с.43-44). Відповідно до вищевказаних відомостей, відповідач, в порядку спадкування після смерті позичальника отримала у власність майно, яке відповідно до умов договору застави рухомого майна від 24 жовтня 2013 року (з урахуванням Договору про внесення змін № 1) № ZXA019500.6509.015 (далі - Договір застави рухомого майна)(а.с.33-36) виступає забезпеченням виконання умов Кредитного договору № MKAU3.6373.005 від 24.10.2013 p., а саме: Авто марки ПАЗ, модель 32054 СПГ, 2013 року випуску, державний номер [NUMBER]; Авто марки ПАЗ, модель 32054 СПГ, 2013 року випуску, державний номер [NUMBER]; Авто марки ПАЗ, модель 32054 СПГ, 2013 року випуску, державний номер [NUMBER]; Авто марки ПАЗ, модель 32054 СПГ, 2013 року випуску, державний номер [NUMBER]; Авто марки ПАЗ, модель 32054 СПГ, 2013 року випуску, державний номер [NUMBER]; Авто марки ПАЗ, модель 4234, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER]; Авто марки ПАЗ, модель 4234, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER]. Вартість вищевказаного автомобільного транспорту, успадкованого Відповідачем, згідно з п. 9 Договору застави рухомого майна складає 2 071 000 гривень(а.с.33 зворот). Стаття 1282 Цивільного кодексу України встановлює обов'язок відповідача відшкодувати заборгованість за кредитним договором перед ПАТ "ВБР", оскільки спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Таким чином, згідно розрахунку заборгованості, станом на 18 липня 2017 року загальна заборгованість відповідача по кредитному договору № MKAU3.6373.005 від 24.10.2013 року та яка підлягає стягненню становить 1 547 950,24 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом становить 1 298 684,96 грн., поточна заборгованість за процентами по кредиту становить 249265,28 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем здійснено оплату публікації оголошенняв пресі в розмірі 462,00 гривень(а.с.85).За вказаних вище обставин з врахуванням повного задоволення позову суд приходить до висновку про відшкодування позивачу витрат за оплату публікації оголошення про виклик відповідача в сумі 462,00 грн. Крім того, сума судового збору стягується з відповідача, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved