Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до Якимівського районного суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача грошову суму у розмірі 1361 гривень у якості боргу, який виник внаслідок укладення в вересні 2016 року між сторонами договору позики. А також стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача грошову суму у розмірі 10000 гривень у якості моральної шкоди, яка була завдана відповідачем позивачу у звязку із несвоєчасним поверненням боргу, який виник внаслідок укладення в вересні 2016 року між сторонами договору позики. Представник позивача [PERSON] надав уточнену позовну заяву в порядку ст. 31 ЦПК України, в якому зазначив, що в провадженні Якимівського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу та моральної шкоди. Користуючись правами, які надані позивачу ст.31 ЦПК України, позивач уточнює свої позовні вимоги та викладає їх в наступній редакції: - у вересні 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача [PERSON] з прохання надати йому в борг грошову суму у розмірі 3000 грн., при цьому відповідач запевняв позивача , що зазначену суму грошей він поверне позивачу на протязі двох тижнів з моменту отримання грошей. Помилково вважаючи відповідача порядною людиною, яка чесно і сумлінно виконає взяті на себе обов'язки у разі представлення такої позики, позивач погодився на прохання відповідача, але у зв'язку з тим, що зазначеної суми грошей у національній валюті у нього не було, позивач запропонував відповідачу надати йому 100 доларів США, що в свою чергу було майже еквівалентно 3000 грн. Погодившись на такі умови, відповідач отримав від позивача 100 доларів США, при цьому запевнив позивача , що на протязі двох тижнів він поверне позивачу зазначену суму грошей. Таким чином між сторонами позову було укладено договір позики, такі дії позивача та відповідача відповідали вимогам ст. 1046 ЦК України. Але після сплину двох тижнів відповідач свої зобов'язання щодо повернення грошей позивачу не виконав, отриману за договором суму позики своєчасно не повернув. На протязі вересня та жовтня 2016 року позивач неодноразово в телефонному режимі наполягав, щоб відповідач повернув отриману в борг суму грошей, але лише наприкінці жовтня 2016 року відповідач повернув позивачу частину боргу у розмірі 50 доларів США. В січні 2017 року позивач звернувся до адвоката з метою надання йому правової допомоги, в телефонній розмові з адвокатом відповідач в котрий раз почав запевняти, що на протязі трьох днів він поверне борг, а в подальшому позивачу зателефонувала дружина відповідача та повідомила, що до 05 лютого 2017 року вона особисто передасть позивачу заборговану її чоловіком суму грошей, така дата була нею визначена оскільки вона повинна була отримати якісь соціальні виплати. Таке становище стало підставою того, що з метою притягнення відповідача до відповідальності за вчиненні дії, позивач звернувся 11 лютого 2017 року до Якимівського ВП із відповідною заявою. 14 лютого поточного року, позивачем за підписом начальника ВП отримано відповідь згідно змісту якої не вбачається в діях відповідача [PERSON] ознак кримінального правопорушення ( копії зазначених документів будуть надані суду додатково). При цьому згідно змісту зазначеної відповіді ( висновку за результатами розгляду звернення громадян) відповідач [PERSON] підтверджує, що він дійсно отримав 100 доларів США від позивача, 50 доларів США він повернув у жовтні 2016 року, а залишок боргу має намір повернути до кінця лютого 2017 року, стосовно умов отримання позики у позивача відповідач детально надав пояснення посадовій особі відділення поліції, при цьому таке пояснення в письмовій формі долучено до матеріалів заяви позивача. Зазначена поведінка відповідача [PERSON] свідчила про небажання виконати в повному обсязі взяті на себе зобов'язання, оскільки із сплином півроку повернути отримані за договором позики залишок боргу у сумі 50 доларів США , що в свою чергу еквівалентно 1361 грн., для відповідача не представляє труднощів. Таку мотивацію представник позивача - адвокат [PERSON] обґрунтовував тим, що відповідач є працівником Державної служби з надзвичайних ситуацій, має спеціальне звання "старший лейтенант", отримує досить пристойну заробітну плату розмір якої становить 7-8 тис. грн. і повернення залишку боргу у розмірі 50 доларів США не представляла для відповідача великих труднощів. Представник за дорученням - адвокат [PERSON] зазначає, що ним була визначена сума залишку боргу, такий залишок боргу становив 1360 грн. і саме така сума боргу визначена у зв'язку з тим, що у відповідності до вимог ст.ст. 524, 533 ЦК України валюта грошових зобов'язань повинна бути визначена у національній валюті Україні - гривні, але оскільки відповідач отримав від позивача позику у іноземній валюти - доларах США, борг було визначено по офіційному курсу відповідної валюти на день платежу. Самий розмір залишку боргу в 1360 грн. представником позивача було визначено на підставі того, що згідно інформації, яка розміщена в газеті "Урядовий кур'єр" № ЗО від 16 лютого 2017 року офіційний курс національної валюти України до долару США становить 2723,0462 гривень за 100 доларів США. Таким чином залишок боргу відповідача станом на день подачі позову становив 1360 грн. ( 27,0462 грн. х 50 доларів США = 1361,5 грн.). 16 березня 2017 року відповідач по справі не прибув до суду для участі у слуханні справи, яке було призначено на зазначену дату. Але в той же день дружина відповідача передала відповідачу в рахунок погашення боргу грошву суму в 50 доларів США, тобто станом на 16 березня 2017 року відповідачем було виконано обов'язки щодо повернення боргу. Але незважаючи на зазначене представник позивача вважає, що діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яку представник позивача за дорученням обґрунтовує наступним: позивач [PERSON] є людиною похилого віку, як вбачається із його анкетних даних йому виповнилося майже 65 років. Позивач отримує пенсію, розмір якої станом на час виникнення та продовження спірних правовідносин між сторонами становить 2056 грн. Сім'я позивача складається із нього самого та його дружини [PERSON], яка також" є особою, що отримує пенсію, розмір такої пенсії становить 1 200 грн. Таким чином на фоні загального здороження життєвих потреб людини як-то придбання продуктів харчування, ліків, оплати комунальних послуг тощо, загальний дохід сім'ї позивача не є високим. Позивач є інвалідом другої групи, хворіє на цукровий діабет, така хвороба потребує додаткових витрат для придбання певних продуктів харчування, специфічних ліків тощо. Люди, які хворіють на зазначену хворобу, мають дуже неврівноважену нервову систему, їм категорично заборонено хвилювання, стреси тощо. В січні лютому 2016 року позивачу було ампутовано два пальці на нозі, але рана до теперішнього часу не загоюється у зв'язку з наявністю зазначеної хвороби, позивач вимушений постійно витрачати додаткові кошти для придбання досить дорогих ліків з метою "врятувати" ногу. Неправомірна поведінка відповідача викликала у позивача надмірне хвилювання, замість того, щоб витратити належні йому грошові кошти на своїх власні потреби, позивач був вимушений принижуватися перед відповідачем щодо повернення йому грошей, а в подальшому звертатися для надання йому правової допомоги та до суду. Зазначені обставини є достатніми підставами вважати, що позивачу діями відповідача завдано моральної шкоди, яку як сам позивач , так і його представник, оцінюють у 10 000 грн. Таким чином представник позивача уточнив свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача грошову суму у розмірі 10 000 грн. у якості моральної шкоди , яка була завдана відповідачем позивачу у зв'язку із несвоєчасним повернення боргу, який виник внаслідок укладення в вересні 2016 року між сторонами договору позики. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], адвокат [PERSON] підтримав, викладені в уточненій позовній заяві вимоги та просив задовольнити їх. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що суму основного боргу він вже сплатив, відповідно до розписки, яка міститься в матеріалах даної справи, а суму моральної шкоди, він не визнає, так як у нього на утриманні четверо дітей, аліментні зобовязання, наймолодша дитина є інвалідом, і він не має таких грошей, навіть при отриманні на теперішній час заробітної плати щомісячно. Борг він не сплачував з причини відсутності грошей, а частинами позивач приймати борг відмовлявся. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, а саме: копію паспорту позивача [PERSON] ( а.с.4); копія посвідчення серії АЗ № 106284, виданого на імя [PERSON] ( а.с.10); копія заяви позивача [PERSON] до Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до кримінальної відповідальності громадянина [PERSON], який є співробітником Якимівського підрозділу Міністерства Надзвичайних Ситуацій ( а.с.12); копію відповіді начальника Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП, про те, що звернення [PERSON] від 11.02.2017 року було зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події під № 361 ( а.с.14); копію висновку за результатами розгляду звернення громадян ( а.с.16); довідку виконавчого комітету Якимівської селищної ради про склад сімї [PERSON] ( а.с.18); копію довідки про отримання пенсії [PERSON] ( а.с.24); вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Встановлено, що в матеріалах справи знаходиться письмова розписка представника позивача [PERSON] [PERSON], відповідно до якої [PERSON] отримав від відповідача [PERSON] гроші в розмірі 50 ( пятдесят доларів) США в рахунок боргу. Таким чином грошові зобовязання [PERSON] перед [PERSON] виконані в повному обсязі. Під даною розпискою міститься дата її складання 16.03.2017 року та підпис представника позивача [PERSON] ( а.с. 51 ). Отже, свої зобов'язання за договором позики [PERSON] виконав, тому позивач просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. В частині стягнення моральної шкоди у сумі 10000 гривень, суд відмовляє у задоволенні вимог на дану суму з підстав їх недоведеності та відсутності розрахунків. Але задоволенню підлягає грошова сума в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, враховуючи вік позивача та стан його здоров»я, у якості моральної шкоди, яка була завдана відповідачем позивачу у зв'язку із несвоєчасним повернення боргу, який виник внаслідок укладення в вересні 2016 року між сторонами договору позики. А також враховуючи матеріальний стан відповідача, на утриманні якого четверо дітей, одна дитина є інвалідом, який має аліментні зобов»язання, але це не звільняє його від виконання укладених ним договірних зобов»язань. Так, згідно зі ст. 1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 629 ЦК окреслено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином й відповідно до умов договору (ст.526 ЦК). Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до копії посвідчення серії АЗ № 106284, виданого на імя [PERSON], позивач є інвалідом другої групи та відповідно звільнений від сплати судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору та витрат, стягує з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial