Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

07.12.2016 року до суду звернувся Виконавчий комітет Крюківської районної ради м. Кременчука як орган опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради з позовною заявою, відповідно до якої просить суд договір купівлі-продажу 7/20 часток квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] визнати недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.03.2015 року до Крюківської районної ради м. Кременчука звернулась [PERSON] з заявою, у якій прохала надати їй дозвіл на здійснення правочину: укладення договору купівлі-продажу 7/20 частки квартири за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві спільної часткової власності, право користування якою має її неповнолітня сестра [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] належить по ? частки з 7/10 частки квартири [ADDRESS]. Згідно довідки ТОВ «Добробит» [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] (чорній) [PERSON] належить 7/20 спільної частки за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука, [PERSON]. В. виділено у користування житлову кімнату, площею 12,4 кв. м., відповідно до технічного паспорту на квартиру № 12 в житловому будинку 2 по вул. Олександріївській в м. Кременчуці. Залишено у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] кухню площею 5,8 кв. м., вбиральню площею 0,8 кв. м., ванну кімнату площею 2,0 кв. м.. коридор площею 11,0 кв. м. 09.04.2015 року органом опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука [PERSON] надано письмову відмову у наданні дозволу на відчуження житла за адресою6 [ADDRESS], право користування яким має неповнолітня [PERSON], [INFO]. 03.11.2015 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука став відомий факт, що у червні 2015 року був укладений договір купівлі-продажу житла за адресою [ADDRESS]. Даний договір укладений приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу [PERSON], яка повідомила, що правочин здійснено на підставі дозволу органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука, який наявний в матеріалах договору купівлі-продажу та надала факсовим звязком копію даного дозволу. При огляді н надісланого листа виявлено факт невідповідності вищезазначеного документу. 09.11.2015 року органом опіки та піклування було надіслано листа № 01-04/806 прокурору м. Кременчука [PERSON], у якому повідомлялось про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення [PERSON], з проханням вжити всіх необхідних дій та внести відповідні відомості до ЄРДР. Відповідно до листа прокуратури м. Кременчука від 10.11.2015 року, за фактом підробленого дозволу органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука, з відчуження житла за адресою: [ADDRESS], відомості внесені до ЄРДР № 42015170090000150 від 10.11.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, матеріали кримінального провадження направлено до Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області для подальшого проведення досудового розслідування. Ухвалою Крюківського районного суд м. Кременчука Полтавської області від 19.02.2016 року змінено позивача по справі виконавчий комітет Крюківської районної ради м. Кременчука як Орган опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала з мотивів вказаних в позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в судову засіданні проти задоволення позову заперечували, надали наступні пояснення, що жодна зі сторін не заперечує проти укладення договору купівлі-продажу, так як укладений договір майнові права неповнолітньої жодним чином не порушує. Кімната, яка була продана відповідачкою, належала останній згідно свідоцтва про право власності на частину квартири. Також, рішенням суду було визначено порядок користування квартирою. Орган опіки та піклування сам порушує права неповнолітньої в праві користуванням своєю кімнатою, оскільки своїм рішенням зобовязав останню проживати в селі Потоки разом зі своєю бабусею. Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 886 і ст. 177 СК України передбачено, що дозвіл надається районними радами на укладення договору купівлі-продажу майна неповнолітньої в даному випадку продавалася кімната відповідачки. А не неповнолітньої і неповнолітня давала на це згоду у нотаріуса. Після вселення [PERSON], ще до купівлі-продажу кімнати остання у всьому допомагала неповнолітній, коли батько випивав, тощо. Після цього [PERSON] разом з сусідом [PERSON] хрестили неповнолітню. Те, що відповідачка підробила висновок органі опіки та піклування є хибним, так як відповідачка отримала цей дозвіл від невідомого, який допомагав її в цьому питанні. Також, при запереченні неповнолітньої щодо продажу частини квартири, остання ніколи б не уклала даний договір. Відповідачка не заперечувала, що їй по телефону працівник Органу опіки та піклування повідомив, що їй відмовлено в надані дозволу. При цьому, вона на вході в будівлю виконкому краківської райради зустріла невідому особу на імя [PERSON], яка повідомила їй, що він надає юридичні послуги, в тому числі може посприяти їй у вирішенні її питання щодо надання дозволу, пояснивши, що він має знайомства в Органі опіки та піклування. [PERSON] деякий час [PERSON] їй призначив зустріч і вручив їй «дозвіл» запросивши за «послугу» 500 гривень, які вона йому передала. [PERSON], його мобільний телефон вона не зберегла, де він працює , вона не знає. Скільки буде коштувати його «послуга» заздалегідь не домовлялись. Письмової відмови від Органу опіки т піклування вона не отримувала, добросовісно вважаючи, що [PERSON] «вирішив» це питання в Органі опіки і піклування. Сама особисто до Органу опіки і піклування вона не зверталась і це питання не зясовувала. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували, надали наступні пояснення, що приватним нотаріусом [PERSON] 06.06.2015 року за р. № 1563 було посвідчено договір купівлі-продажу частки в праві власності на квартиру, за яким відповідач [PERSON] передала у власність третій особі [PERSON] обєкт нерухомості 7/20 часток в праві власності на квартиру № 12, що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вул. Олександріївська, будинок № 2. Згідно з вище вказаним договором сторони засвідчили, що укладений укладення цього договору не суперечить інтересам неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей чи недієздатних, обмежено дієздатних осіб, а також те, що інформація засвідчена в договорі відповідає дійсності. Під час вчинення нотаріальних дій з посвідчення спірного договору відповідач [PERSON] надала приватному нотаріусу [PERSON] лист виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області про надання дозволу на вчинення правочину відчуження щодо житла право користування яким має неповнолітня дитина [PERSON] Як вбачається з позовної заяви, вказаний дозвіл є підробленим. З огляду на зазначене, приватний нотаріус [PERSON] не несе будь-яку відповідальність за посвідчення спірного договору, оскільки продавець [PERSON] подала нотаріусу підроблений документ. Третя особа - [PERSON] в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні проти задовлення позову заперечувала, просила в задовленні позову відмовити. Представник третіх осіб [PERSON], [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав наступні пояснення, в задоволенні позовних вимог треба відмовити на тих підставах, що права неповнолітньої ні яким чином укладенням даного договору не порушувалися. Дійсно висновок органу опіки та піклування є підробленим, згідно висновку експертизи, але це не є підставою для скасування договору. Згідно правового висновку від 20.01.2016 року ВСУ- майнові права неповнолітнього не порушенні, кімната належала відповідачу, є рішення суду стосовно порядку користування квартирою. В ході судового розгляду встановлено, що права неповнолітньої в користуванні іншими приміщеннями квартири не порушувалися, хрещена неодноразово допомагала неповнолітній коли остання там проживала, годувала її, тощо. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 21.12.2012 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВТВ № 347698 на імя [PERSON] на 7/20 часток квартири № 12, яка знаходиться в м. Кременчук Полтавської області, вул. Олександріївська, будинок № 2 після померлої 08.12.2011 року матері [PERSON]. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 7998613 від 15.08.2013 року [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 7/20 часток квартири за адресою: полтавська область, [ADDRESS]. 21.12.2012 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВТВ № 347699 на імя неповнолітньої [PERSON] 21.12.200 року народження на 7/20 часток квартири № 12, яка знаходиться в м. Кременчук Полтавської області, вул. Олександріївська, будинок № 2 після померлої 08.12.2011 року матері [PERSON]. Згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука полтавської області від 24.12.2014 року № 537/6957/14-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], ТОВ «Добробит» про встановлення порядку користування квартирою - задоволено. Виділено у користування [PERSON] житлову кімнату площею 12,4 кв. м., виділено у користування неповнолітній [PERSON] житлову кімнату площею 14 кв. м., залишити в загальному користуванні [PERSON], [PERSON] кухню площею 5.8 кв. м., вбиральню площею 0.8 кв. м., ванну кімнату площею 2 кв. м., коридор площею 11 кв. м., відповідно до технічного паспорту на квартиру № 12 в житловому будинку № 2 по вул. Олександріївській в м. Кременчуці. 16.03.2015 року [PERSON] звернулась до голови краківської районної ради [PERSON] о. з заявою, відповідно до якої просила надати дозвіл на здійснення правочину6 складання договору купівлі-продажу 7/20 часток квартири за адресою6 [ADDRESS], яка належить її на праві спільної часткової власності, право користування якою має її неповнолітня сестра [PERSON] [INFO]. 09.04.2015 року за вих. № 01-04/186 за підписом голови районної ради [PERSON] на імя [PERSON] надано відповідь, відповідно до якої зазначено, що враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, в інтересах неповнолітньої дитини, орган опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області відмовляє у наданні дозволу на вчинення правочину щодо житла, право користування яким має неповнолітня дитини [PERSON] [INFO], що підтверджується витягом з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини № 4 від 01.04.2015 року виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області. В судовому засіданні встановлено, що 06.06.2015 року укладено договір купівлі-продажу 7/20 часток квартири, між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого, продавець [PERSON] передає у власність покупцю [PERSON] обєкт нерухомості 7/20 часток в праві власності на квартиру 12, що знаходиться за адресою: м. Кременчук Полтавська область, вулиця Олександріївська, будинок 2, загальною площею 57,5 кв. м., житловою площею 37,9 кв. м, а покупець [PERSON] приймає обєкт нерухомості та сплачує за нього 93238,25 гривень. Для укладення даного правочину 02.06.2015 року на імя приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] надано заяву від неповнолітньої [PERSON] за згодою батька [PERSON], яка зазначає, що не має наміру придбати відчужувані [PERSON] частки в праві власності на квартиру; заяву від [PERSON], якою він надає згоду на придбання його дружиною [PERSON] вищевказаних часток квартири; заяву [PERSON], власника 3/10 часток квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 30428222 від 25.06.2011 року, відповідно до якої, він не має наміру придбати відчужувані [PERSON] частки в праві власності на квартиру. Також, [PERSON] надано дозвіл виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області від 09.04.2015 року за вих. № 01-04/186 відповідно до якого, [PERSON] надано дозвіл на вчинення правочину відчуження на імя [PERSON], щодо житла, право користування яким має неповнолітня дитини [PERSON] [INFO]. Згідно висновку експерта № 509 від 14.03.2016 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] в графі «Голова районної ради». Що в довідці виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області на імя [PERSON] (№01-04/186 від 09.04.2015 року). виконаний не [PERSON], а іншою особою. При виконанні підпису, застосовувалися технічні прийоми (копіювання з підпису «моделі» на просвіт, олівцема підготовка або за допомогою копіювального паперу, тощо) з наступним видаленням штрихів первинного (підготовчого) підпису підчисткою. На підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2015, приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] 7/20 часток квартиру [ADDRESS]. Номер запису про право власності 9935450 від 06.06.2015 року, що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 52457616 від 06.06.2015 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт укладання договору купівлі-продажу та повідомила, що відповідача по справі вона знає з 2014 року під час пошуку кімнати чи квартири для проживання, одночасно познайомилась з [PERSON] її неповнолітньою сестрою, вона з іншим власником квартири [PERSON] стали її хрещеними батьками. Вона на даний час опікується [PERSON]. Допомагає її у всьому. Вона сказала, що бажає придбати кімнату, а [PERSON] погодилася. Вона подивилася кімнату. Вона її влаштувала і [PERSON] почала збирати документи для оформлення договору. Потім подзвонила [PERSON] та повідомила, що угоду можна закінчити, після цього вони прийшли до нотаріуса. Вона була зі свекрухою, яка і була стороною в договорі, оскільки вона дуже сильно хворіє, також прийшла [PERSON], а також був [PERSON], Настя її батько всі писали заяви про надання дозволу на вчинення договору і угода була оформлена. Вона переїхала в кімнату з початку 2015 року до вчинення договору, оскільки робила там ремонт. Збір документів здійснювала [PERSON], вона приходила на консультацію для укладення договору. А також була присутня при укладенні самого договору. 03.11.2015 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука став відомий факт укладення вище вказаного договору купівлі-продажу, та те, що укладення договору здійснено на підставі дозволу органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука. 09.11.2015 року Органом опіки та піклування було надіслано листа № 01-04/806 прокурору м. Кременчука [PERSON], у якому повідомлялось про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення [PERSON], з проханням вжити всіх необхідних дій та внести відповідні відомості до ЄРДР. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факти викладенні в позовній заяві та пояснила, що вона працює на посаді начальника Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в 2015 року вона займала посаду заступника начальника служби у справах дітей і одночасно з чим виконувала обовязки секретаря комісії з захисту прав дитини, в березні 2015 року до служби звернулась [PERSON] про надання їй дозволу на вчинення нею правочину. Остання отримала консультацію та перелік документів які потрібно надати до заяви та повідомлено, що вона може отримати відмову. 01.04. 2015 року Комісією з захисту прав дитини було розглянуто заяву [PERSON] та одноголосно відмовлено в задоволенні заяви, оскільки це порушує права неповнолітньої [PERSON] Вона особисто за телефоном повідомила [PERSON], що їй відмовлено в задоволенні заяви та направлено поштою за вказаною адресою у заяві. В березні 2015 року звернувся Струцький - дядько [PERSON] та [PERSON] з повідомлення, про те що відносно неповнолітньої [PERSON] її батьком вчинено насилля в сімї . Служба у справах дітей відповідно до свої обовязків почала працювати з цією сімєю і під час цією роботи встановлено, що кімната в якій проживала [PERSON] продана сторонній особі. Вона отримавши відомості про те, що договір купівлі-продажу засвідчувався приватним нотаріусом [PERSON], звязалася з нею, остання повідомила, що в неї в матеріалах справи міститься дозвіл служби у справах дітей про вчинення даного правочину. Після отримання цього дозволу факсом, вона звернулась до голови районної ради [PERSON] На засіданні комісії було прийнято рішення про звернення з даним фактом до прокуратури та з позовом до суду. Дозвіл оформлюється рішення відповідно до вимог чинного законодавства, а відмова оформлюється вмотивованим листом. Комісія керувалася в першу чергу захистом майнових прав дитини, оскільки про продажу вказаної частки квартири буде звужено обсяг існуючих прав дитини. Відповідно до п. 67 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» , дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з'ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини. Відповідно до листа прокуратури м. Кременчука від 10.11.2015 року вих. № 95-15341-15, за фактом підробленого дозволу органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука з відчуження житла за адресою: [ADDRESS], відомості внесені до ЄРДР № 42015170090000150 від 10.11.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, матеріали кримінального провадження направлено до Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області для подальшого проведення досудового розслідування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що він працює на посаді старшого слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області в званні капітана поліції, за фактом підробленого дозволу органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука, з відчуження житла за адресою: [ADDRESS], відомості внесені до ЄРДР № 42015170090000150 від 10.11.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, в даному кримінальному провадженні було проведено ряд слідчих дій та призначено почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку експертизи № 509 від 14.03.2016 року встановлено, що підписи від імені [PERSON] в графі «Голова районної ради», що в довідці виконавчого комітету Крюкіської районної ради міста Кременчука Полтавської області на імя [PERSON] (№ 01-04/186 від 09.04.2015 ) виконано не [PERSON], а іншою особою. В рамках кримінального провадження проводяться слідчі дії по встановленню осіб причетних до скоєння кримінального правопорушення. Відповідач по справі [PERSON] в органи досудового розслідування не викликалася для дачі пояснень. Згідно витягу з кримінального провадження № 42015170090000150, внесеного за заявою виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука 10.11.2015 року , за фактом підроблення невстановленою особою дозволу органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука щодо відчуження житла, розташованого за адресою: [ADDRESS], право на користування яким має неповнолітня [PERSON], з правовою кваліфікацією дій за ч. 1 ст. 358 КК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила, що про продаж кімнати сестрою вона знала і давала на це дозвіл у нотаріуса, куди ходила разом з батьком. [PERSON] проживала в цій кімнаті ще до її хрещення разом з [PERSON] власником іншої кімнати. В своїй кімнаті вона проживала разом з батьком, коли він випивав, вона проводила час у хрещеної в кімнаті, яка їй допомагала. Після позбавлення батька батьківських прав вона за рішенням органу опіки та піклування проживає в с. Потоки разом з бабусею. При проживанні хрещеної і хрещеного вона ніяких незручностей не відчувала. Стосовно позову сказати нічого не може. Статтею 8 Конвенції про права дитини визначено, що жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст.4 Закону України «Про забезпечення організаційно- правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», заходи соціальної допомоги дітей-сиріт та дітей, що залишилися без батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Одним із таких заходів є захист майнових, житлових та інших прав та інтересів таких дітей. Законодавство України покладає на органи опіки та піклування обов'язок щодо здійснення контролю за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав та охоронюваних законом інтересів дітей. Згідно ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині прав майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання. Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно до статті 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна. Відповідно до статті 177 Сімейного кодексу України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається в разі гарантування збереження її права на житло. Зазначена норма Сімейного кодексу України направлена на посилення захисту житлових та майнових прав дітей і надає право органам опіки та піклування відмовляти у наданні батькам дитини згоди на вчинення правочинів, у результаті яких порушуються права на житло такої дитини, тобто дитина буде позбавлена права власності або права користування житлом без надання іншого рівноцінного житла або покращення житлових умов. Аналіз зазначених норм законодавства, встановлює що батьки дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. Аналіз положень Сімейного кодексу України, Законів України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", "Про охорону дитинства" дає можливість стверджувати, що законодавчі акти вимагають здійснення контролю за збереженням житлових та майнових прав дітей саме на етапі вчинення правочинів з нерухомим майном, право власності на яке або право користування яким мають діти, шляхом надання органами опіки та піклування згоди на вчинення зазначених правочинів. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. У ст. 203 ЦК України вказано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачу [PERSON] було відмовлено в надані дозволу для укладення оспорюваного договору купівлі-продажу щодо відчуження 7/20 часток квартири за адресою: [ADDRESS], однак в супереч вимогам закону відповідачем [PERSON] було надано нотаріусу для укладення вище вказаного договору підроблений висновок, що підтверджується висновком експерта №509 14.03.2016 року. Суд критично відноситься до пояснень відповідача стосовно того, що вона вважала, Орган опіки і піклування надав їй згоду на продаж її кімнати на тій підставі, що виданий висновок вона отримала від невідомої їй особи неофіційно, а не в Органі опіки і піклування враховуючи усне повідомлення про відмову, при цьому не зясувала в Органу про дійсно прийняте рішення. При цьому, в пункті 6 договору купівлі-продажу від 06.06.2015 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] зазначено, що продавець свідчить, що прихованих недоліків обєкт нерухомості не має, до моменту укладення договору нікому іншому він не відчужений, під забороною (арештом) та заставою не перебуває, судового спору щодо нього, а також прав третіх осіб як в межах, так і за межами України немає; укладення цього Договору не суперечить інтересам неповнолітніх, малолітніх чи непрацездатних дітей та недієздатних осіб чи обмежено дієздатних осіб. Зміст законодавства щодо прав дітей членів сімї на проживання та те, що для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна. Право власності чи право користування яким мають діти або недієздатні особи чи обмежено дієздатні особи, потрібний попередній дозвіл органу опіки та піклування, та правові наслідки вчинення правочину без надання такого дозволу ним нотаріусом розяснено та розуміло. Отже, суд критично ставиться до доводів представника відповідача, щодо необізнаності відповідачем [PERSON] щодо надання підробленого висновку нотаріусу та пояснень відповідача про неотримання останньою висновку органу опіки піклування щодо відмови у вчиненні правочину, оскільки при візуальному дослідженні обидва висновки є ідентичні. Також, судом зазначається наступне, що відповідно до норм діючого законодавства про захист майнових прав дитини, при надані згоди батьком [PERSON] на підписання неповнолітньою [PERSON] заява про відмову від своїх майнових прав, останній повинен був діяти в інтересах неповнолітньої та отримати дозвіл органу опіки та піклування на складання такої заяви, однак в матеріал цивільної справи відсутні докази надання такого дозволу або відмови у його наданні. Згідно з ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 224 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71\~цього Кодексу), є нікчемним. Також, суд, зазначає, що статтею 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. При застосуванні цієї норми закону суд, виходить з того, що відповідач [PERSON] достеменно знала про отримання нею відмови у наданні дозволу на вчинення оспорюваного правочину, однак всупереч закону все одно звернулась до невідомої особи, щодо врегулювання даного питання в обхід закону. Згідно ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У ч. ч. 1, 2 статті 216 ЦК України зазначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до [PERSON], за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним підлягають задоволенню. У відповідності до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, потрібно стягнути з [PERSON] судові витрати в сумі 551,20 грн. на користь держави .

Outcome: approved