Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя у червні 2021 року звернулась [PERSON] в особі представника [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Салтан Валерія Валеріївна, з вимогою визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] право власності на 2/3 частини двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В подальшому позивач збільшила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] на 2/3 частини двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] також на 2/3 автомобіля АЗЛК 408, 1967 року випуску червоного кольору, д.н.з. [NUMBER] ». В позовній заяві позивачка вказує, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який є її батьком. Спадкова справа після померлого заведена у 2020 році за №510 Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Салтан Валерією Валерїївною. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у вигляді двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , виникло на підставі договору купівлі- продажу квартири, зареєстрованого [PERSON] від 13.04.1998 \~ \~ \~ \~року за №6090.К. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є: вона, її рідна сестра [PERSON] , [INFO] , яка відмовилась від прийняття спадщини за законом в повному обсязі на користь [PERSON] , та дружина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Виходячи із зазначеного, [PERSON] має право на успадкування після померлої батька [PERSON] 2/3 частини двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Від спадщини вона не відмовляється і бажає її прийняти. 24.11.2020 року звернулась до Приватного нотаріуса ЗМНО Салтан В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька. Однак, Постановою від 29.05.2021 року нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за таких обставин, що договір купівлі-продажу квартири №6090.К від 13.04.1998 року не відповідає вимогам законодавства ст.ст. 45, 47 ЦК України (1963 року) та ст.ст. 1, 8, 15, 16 Закону України «Про товарну біржу» щодо реєстрації договору, що є перешкодою у реалізації права на отримання спадщини. Крім того з листа Територіального сервісного центру МВС №2341 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області (Філія ГСЦ, МВС) №31/8-2341-656 від 01.06.2021 року, наданого на запит Приватного нотаріуса ЗМНО Салтан В.В., згідно бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 29.05.2021 року за громадянином [PERSON] , [INFO] , зареєстрований автомобіль АЗЛК 408,1967 р.в. червоного кольору, д.н.з. [NUMBER] . Проте, оригінал правовстановлюючого документу на даний автомобілі. - свідоцтвом про реєстрацію серії [NUMBER] від 28.11.1996 року ВРЕІЗ №1, у неї відсутній, що унеможливлює проведення подальшої процедури зняття з обліку та перереєстрацію транспортного засобу за спадкоємцями. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 17.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. 20.09.2021 року до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя звернулася [PERSON] із зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. про визнання права власності в порядку спадкування за законом , у якому просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] на 2/3 частини двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] а також на 2/3 автомобіля АЗЛК 408, 1967 року випуску червоного кольору, д.н.з. [NUMBER] ». У зустрічній позовній заяві зазначено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Зазначене майно належить спадкодавцю на підставі Договору № 6090-К купівлі-продажу квартири від 13 квітня 1998 року. Договір зареєстрований Запорізькою регіональною Біржею Нерухомості, про що здійснений відповідний запис в «Журналі реєстрації», № 6090-К від 13.04.1998 року. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно здійснена Запорізьким МБТІ в реєстраційній книзі № 238 за реєстраційним номером 36444 від 14.04.1998 року. Заповіт [PERSON] не складав. Спадкоємцями першої черги за законом, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка та вона - дружина. Вона та відповідачка [PERSON] прийняли спадщину шляхом подачі нотаріусу заяв про прийняття спадщини. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Розмір частки у її праві на спадщину складає 1\\3 частку; розмір частки у праві [PERSON] на спадщину складає 2\\3 частки. 08.09.2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В., винесена Постанова про відмові у вчиненні нотаріальної дії - видачі їй Свідоцтва про право на спадщину - 1\\3 частку квартири [ADDRESS] . Підставою для винесення зазначеної Постанови стала та обставина, що правовстановлюючий документ - Договір купівлі-продажу квартири не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21.09.2021 року [PERSON] поновлено строк на подання зустрічного позову, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. про визнання права власності в порядку спадкування за законом прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження. Призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21.09.2021 року закрито підготовче провадження по справі, призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позов підтримує у повному обсязі та просить задовольнити його, не заперечує проти задоволення зустрічного позову. Також просив повернути надлишково сплачений судовий збір та вирішити питання щодо компенсації витрат по сплаті судового збору. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні не заперечують проти задоволення первісного позову та підтримують зустрічний позов у повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши письмові докази, суд дійшов такого висновку. Згідно імперативних приписів статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269,\~1270 ЦК України\~спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~та на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має протягом\~шести місяців\~з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно\~ст.1218 Цивільного кодексу\~Україна до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5\~ст.1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2\~ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позови підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав: [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.11.2020 року. Факт родинних відносин [PERSON] із померлим [PERSON] підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON] серії серії [NUMBER] , виданим повторно 27.03.2021року. Дівоче прізвище [PERSON] « [PERSON] » після реєстрації шлюбу було змінено на « [PERSON] », що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00030116496 від 27.03.2021 року. Спадкова справа після померлого заведена у 2020 році за №84/2020 Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Салтан Валерією Валеріївною. У встановлений законом термін 02.11.2020 року [PERSON] , як спадкоємець за законом, своєчасно звернулася до нотаріальної контори. 24.11.2020 у встановлений законом термін від [PERSON] також надійшла заява про прийняття спадщини, як спадкоємцем за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі у вигляді двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , виникло на підставі договору купівлі- продажу квартири, зареєстрованого [PERSON] від 13.04.1998 року за №6090.К. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є: [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , яка відмовилась від прийняття спадщини за законом в повному обсязі на користь [PERSON] , та дружина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Виходячи із зазначеного, [PERSON] та [PERSON] мають право на успадкування після померлого [PERSON] двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Постановою від 29.05.2021 року нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за таких обставин, що договір купівлі-продажу квартири №6090.К від 13.04.1998року не відповідає вимогам законодавства ст.ст. 45, 47 ЦК України (1963 року) та ст.ст. 1, 8, 15, 16 Закону України «Про товарну біржу» щодо реєстрації договору, що є перешкодою у реалізації права Позивача на отримання спадщини. 08.09.2021 року [PERSON] , приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу винесена Постанова про відмові у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину - 1\\3 частку квартири [ADDRESS] . Підставою для винесення зазначеної Постанови стала та обставина, що правовстановлюючий документ - Договір купівлі-продажу квартири не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору. Відповідно до ст.42 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Водночас, згідно зі ст.47 згаданого Кодексу, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди. Як зазначено у статті 227 Цивільного кодексу Української PCP, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Угоди, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, а лише не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. До нотаріально посвідчених документів прирівнюються лише документи, складені згідно з вимогами ст.40 Закону України "Про нотаріат". Ураховуючи вищевикладене, немає різниці, де фізичні або юридичні особи уклали угоду - на біржі чи поза нею. Тому необхідно дотримуватися законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна незалежно від місця, де ці угоди укладаються. Таким чином, угоди щодо придбання на біржових торгах, об`єктів нерухомого майна вимагають оформлення в простій письмовій, а в разі потреби - в нотаріальній формі. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Відповідно до ст.1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того, ст.2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі- продажу, зареєстрованих на біржі. Реєстрація ТОВ «ЗМБТІ» за [PERSON] права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого [PERSON] від 13.04.1998 року за №6090.К, не суперечила чинному на той час законодавству. У зв`язку з тим, що сторона договору - покупець [PERSON] помер, даний факт унеможливлює подальше нотаріальне посвідчення спірної угоди. Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в ТОВ «ЗМБТІ»», тому [PERSON] на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на розташованої за адресою: [ADDRESS] . Крім того через запит нотаріуса стало відомо, що згідно бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 29.05.2021 року за громадянином [PERSON] , [INFO] , зареєстрований автомобіль АЗЛК 408, 1967 р.в. червоного кольору, д.н.з. [NUMBER] ., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії [NUMBER] від 28.11.1996 року ВРЕВ № 1. Проте, оригінал правовстановлюючого документу на даний автомобіль - свідоцтвом про реєстрацію серії [NUMBER] від 28.11.1996 року ВРЕВ №1, відсутній, що унеможливлює проведення подальшої процедури зняття з обліку та перереєстрацію транспортного засобу за спадкоємцями. Відповідно до\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Згідно зі\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Фактичні обставини справи встановлені дослідженими у судовому засіданнями фотокопією спадкової справи, свідоцтвами про народження, свідоцтвом про смерть, копією технічного паспорту, копією договору купівлі продажу, а також копіями Постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріус, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу та відповідачу. Таким чином, судом встановлено, що позивачка за первісним позовом [PERSON] , є спадкоємцем 2/3 частини двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , а також 2/3 автомобіля АЗЛК408, державний номерний знак [NUMBER] , що належав [PERSON] . Враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на частку вказаної квартири після смерті батька, беручи до уваги, що вона згідно ч. 1 ст.1268ЦК України\~прийняла спадщину у строки, визначені ч. 1\~ст. 1270 ЦК України, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на частину цієї квартири та автомобіля, суд вважає, що її позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом права власності на 2/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , а також на 2/3 автомобіля АЗЛК408, 1967 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак [NUMBER] , підлягають задоволенню. Щодо вимог за зустрічним позовом [PERSON] , суд зазначає, що розмір її частки у праві на спадщину складає 1\\3 частка. Беручи до уваги, що [PERSON] згідно ч. 1 ст.1268ЦК України\~прийняла спадщину у строки, визначені ч. 1\~ст. 1270 ЦК України, однак, позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на частину вказаної квартири, суд вважає, що її позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності на 1/3 частину квартири адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Позивач та відповідач за первісним позовом у справі не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за ними права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом та за зустрічним позовом про визнання права власності на вказану квартиру та автомобіль обґрунтовані та підлягають задоволенню. Окрім того, згідно висновку №8898/27 про середню ринкову вартість житлової нерухомості складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Земля Плюс 2006» ринкова вартість двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] станом на 27.05.2012 складає 534118,00 грн. Оскільки позовні вимоги [PERSON] пов`язані із визнанням права власності на 2/3 частини квартири, розмір судового збору за вимоги про визнання права власності має обраховуватися із 2/3 частини цього майна, тобто із суми 356076,67грн. Також, згідно звіту №8454/12 про незалежну оцінку вартості колісного транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТВВ «Земля Плюс 2006» ринкова вартість автомобіля АЗЛК 408, 1967 р.в., червоного кольору, д.н.з. [NUMBER] станом на 09.07.2021 складає 17505,00 грн. Вартість 2/3 даного автомобіля складає 11670,00 гри. Натомість [PERSON] при подачі позову сплатила згідно квитанції до квитанції 0.0.2149991592.1 від 04.06.2021 року судовий збір у більшому розмірі 5341,12 грн. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Таким чином, в порядку п.1 ч.1\~ст.7 Закону України «Про судовий збір», надлишково сплачена сума судового збору у розмірі 1768,66 гривень підлягає поверненню [PERSON] . Згідно з ч.1-2, 6\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно довідки до акту огляду медикосоціальною експертною комісією серії 12ААВ № 398966 [PERSON] , являється інвалідом 1 групи безтерміново. Відповідно п. 9 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Оскільки [PERSON] , звільнено від сплати судового збору, судові витрати, понесені [PERSON] , мають компенсуватися за рахунок держави пропорційно до задоволеної частини вимог, а тому з огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі [PERSON] необхідно компенсувати судовий збір у сумі 3572 гривень 46 копійок, який було сплачено згідно до квитанції 0.0.2149991592.1 від 04.06.2021 року, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За наслідками розгляду позову суд вважає за необхідне застосувати ч.6\~ст. 141 ЦПК України\~й судові витрати [PERSON] компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved