Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Шепетівської міської ради Хмельницької області, в якому просить зобов'язати відповідача спростувати відомості, поширені про ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» у такий самий спосіб, яким вони були поширені, а також стягнути з Шепетівської міської ради судовий збір. В обгрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що відповідно до укладеного між Шепетівською міською радою та ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» концесійного договору від 02 грудня 2011 року у концесію товариству передано цілісний майновий комплекс «Шепетівське підприємство теплових мереж», що дає право істотно поліпшити та здійснювати управління (експлуатацію) об'єкта концесії з метою задоволення громадських потреб у сфері теплопостачання за умови сплати концесійних платежів та виконання інших умов концесійного договору. За умовами договору ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» щоквартально вносить концесійний платіж незалежно від наслідків господарської діяльності до 25 числа місяця наступного за звітним кварталом у сумі 40 083 грн. 60 к. Однак [INFO] перший заступник міського голови Шепетівки [PERSON] після судового засідання в Рівненському апеляційному господарському суді, даючи інтерв'ю місцевому телеканалу «Рівне 1», заявив: «ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» щоквартально повинно було сплачувати концесійні платежі згідно методики розрахунків. Дана компанія і тут заборгувала 270 млн. грн.». Крім того, вказаний сюжет був оприлюднений і в мережі інтернет. Позивач вважає розповсюджену [PERSON] в ефірі телеканалу «Рівне 1» інформацію недостовірною та такою, що ганьбить ділову репутацію ТОВ «Шепетівка Енергоінвест», оскільки остання регулярно вносить концесійний платіж, який передбачено договором, що змусило звернутися їх до суду за захистом порушених прав. У судовому засіданні представники позивача ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, просили його задовольнити. Представник позивача адвокат Костюк В.В. уточнив позовні вимоги, просив: залучити як співвідповідачів по даній справі - виконавчий комітет Шепетівської міської ради Хмельницької області, [PERSON], ТОВ «Телерадіокомпанія Рівне 1»; визнати недостовірною інформацію, розповсюджену [INFO] в м. Рівне першим заступником міського голови м. Шепетівки [PERSON] під час інтерв'ю телеканалу «Рівне 1»; зобов'язати в місячний термін з моменту вступу силу рішення суду по даній справі [PERSON] разом з ТОВ «Телерадіокомпанія Рівне 1» створити та розмістити у черговому випуску новин відеозвернення зі спростуванням неправдивої інформації щодо наявності у ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» боргу в 270 грн. перед Шепетівською міською радою; зобов'язати виконавчий комітет Шепетівської міської ради Хмельницької області в місячний термін з моменту вступу в силу рішення суду по даній справі розмістити відеозвернення зі спростуванням [PERSON] неправдивої інформації щодо наявності у ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» боргу в 270 млн. грн.. перед Шепетіською міською радою на сайті Шепетівської міської ради; стягнути з відповідачів на їхню користь сплачений судовий збір. Представники відповідача Шепетівської міської ради та виконавчого комітету Шепетівської міської ради позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія Рівне 1» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи у їх відсутність суду не надано. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівка Енергоінвест» підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України). У відповідності зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 02 грудня 2011 року між Шепетівською міською радою та ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» був укладений концесійний договір, відповідно до умов якого останньому передано у концесію цілісний майновий комплекс «Шепетівське підприємство теплових мереж». Відповідно до п. 1 вказаного договору концесієдавець надає на 12 років концесіонеру право істотно поліпшити та здійснювати управління (експлуатацію) об'єкта концесії з метою задоволення громадських потреб у сфері теплопостачання за умови сплати концесійних платежів та виконання інших умов цього договору. Згідно умов концесійного договору ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» щоквартально вносить концесійний платіж незалежно від наслідків господарської діяльності до 25 числа місяця наступного за звітним кварталом у сумі 40 083 грн. 60 к. [INFO] перший заступник міського голови Шепетівки [PERSON] після завершення судового засідання в Рівненському апеляційному господарському суді під час інтерв'ю місцевому телеканалу «Рівне 1» заявив: «ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» щоквартально повинно було сплачувати концесійні платежі згідно методики розрахунків. Дана компанія і тут заборгувала 270 млн. грн.». Вказаний сюжет був оприлюднений в мережі Інтернет, в тому числі і на сайті «Шепетівка» [INFO]. Таким чином, дану інформацію було доведено значній кількомсті населення, оскільки поширено в загальнодоступній мережі Інтернет. На думку позивача розповсюджена інформація є недостовірною, її поширення ганьбить їхній репутації, оскільки останній регулярно вносить концесійний платіж, який передбачений умовами договору. Негативна інформація спотворила та принизила оцінку діяльності ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» зі сторони громадськості та суспільства, ця оцінка перестала бути об'єктивною, створила враження злісного неплатника концесійних платежів. Згідно з частиною 3 ст. 10 та ч.1.ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Як наголошує Пленум Верховного Суду України у п. 18 Постанови від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» згідно з положеннями статті 277 ЦК істатті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Частиною 2. ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 2 ст. 302 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. І тільки у випадку отримання інформації з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), фізична особа не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Таким чином, законом чітко встановлено перелік джерел інформації, які вважаються достовірними та не потребують додаткової перевірки, а саме: інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження достовірності розповсюдженої першим заступником Шепетівського міського голови [PERSON] інформації позивачем були надані відеоматеріали, на яких зафіксовано інтерв'ю [PERSON] в ефірі телеканалу «Рівне 1» [INFO]. Жодного доказу спростування вказаної інформації відповідачами надано не було. Відповідно до абз. 2 п. 22 Пленуму Верховного суду України Постанови від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», спростування поширеної недостовірної інформації не є способом цивільно-правової відповідальності, бо не має компенсаційного та майнового характеру. А відтак, обов'язок спростувати недостовірну інформацію може бути покладено на відповідача у будь-якому випадку. По-друге, абз. 3 ч.6 ст. 277 ЦПК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. По-третє, відповідно до ч.3 ст. 30 Закону України «Про інформацію» додаткові підстави звільнення від відповідальності засобів масової інформації та журналістів встановлюються законами України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", Законом України «Про телебачення і радіомовлення", Законом України «Про інформаційні агентства" та іншими. Так, статтею 67 ЗУ "Про телебачення і радіомовлення" встановлено, що телерадіоорганізація та її працівники не несуть відповідальності за поширення інформації, що не відповідає дійсності, у разі якщо вона є дослівним відтворенням матеріалів, поширених іншим засобом масової інформації або інформаційним агентством, з посиланням на нього. Оскільки [PERSON] є фізичною особою, то перед розповсюдженням інформації про особу, отриману із неофіційних джерел та ЗМІ, він був відповідно до ч. 2 ст. 302 Цивільного кодексу України зобовязаний переконатися у її достовірності. Стаття 3 Конституції України декларує, що «людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави» . Ст. 28 Конституції, а також статті 297 і 299 Цивільного кодексу України (надалі ЦК) надають кожному право на повагу до його гідності і честі, недоторканність ділової репутації, які частиною 1 ст. 201 ЦК відносяться до «особистих немайнових благ», а згідно зі ст. 55 Конституції, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 3 ст. 297 і ч. 2 ст. 299 ЦК фізична особа може звернутися до суду за захистом її честі, гідності та ділової репутації. Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Частиною 2 цієї статті передбачено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідачів, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішеннях цього суду у справах "Лінгес проти Австрії" від 08 липня 1986 року та "Українська прес-група" проти України" від 29 березня 2005 року. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 29 березня 2005 року (заява N 72713/01) у справі "Українська Прес-Група проти України" зазначено: "41. У своїй практиці суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікованою Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, див. наведене вище рішення у справі Lingens v. Austria, стр. 28 § 46)." 42. Однак навіть якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя". Судом встановлено, що уся розповсюджена відповідачем інформація викладена у формі констатації фактичних даних, виражається саме як повідомлення про події, які здійснилися: «ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» щоквартально повинно було сплачувати концесійні платежі згідно методики розрахунків. Дана компанія і тут заборгувала 270 млн. грн. Так, в розповсюдженій інформації міститься твердження про те, що ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» не виконує умови укладеного концесійного договору, тобто є злісним неплатником концесійних платежів. Отже має місце твердження про об'єктивний факт, який порочить юридичну особу. І це погіршує соціальну оцінку позивача в очах оточуючих, завдає йому шкоди, оскільки справляє враження на суспільство, що позивач не додержується законодавства та Конституції України. Застосовуючи обман, відповідач намагається переконати значну кількість людей, що позивач не виконує вимоги укладеного договору, має велику суму заборгованості по сплаті концесійних платежів. Безперечно, така інформація про позивача є негативною, образливою, такою, що не відповідає дійсності. Судом також встановлено, що вся розповсюджена інформація не містить ані критичних оцінок дій позивача, ані мовно-стилістичних засобів у вигляді сатири, гіпербол та алегорій, ані лінгвістичних конструкцій, що характерні для оціночних суджень та підкреслюють субєктивність висловлювання розповсюджувача, таких як: «на мій погляд», «напевне», «можливо», «не виключено» та ін. Таким чином вся розповсюджена інформація є фактичним даними, а відтак є предметом судового захисту відповідно до ст. 277 ЦК України. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Статтею 275 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, зокрема шляхом звернення до суду. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що поширена відповідачами інформація про ТОВ «Шепетівка «Енергоінвест» має бути визнана недостовірною та спростована протягом одного місяця після вступу рішення суду в законну силу у такий же спосіб, у який вона була поширена: [PERSON] разом з ТОВ «Телерадіокомпанія Рівне 1» повинні створити та розмістити у черговому випуску новин відеозвернення зі спростуванням неправдивої інформації щодо наявності у ТОВ «Шепетівка ЕНЕРЕГОІНВЕСТ» боргу в 270 млн грн. перед Шепетівською міською радою; виконавчий комітет Шепетівської міської ради Хмельницької області в місячний термін з моменту вступу в силу рішення суду повинен по даній справі розмістити відеозвернення зі спростуванням [PERSON] неправдивої інформації щодо наявності у ТОВ «Шепетівка ЕНЕРГОІНВЕСТ» боргу в 270 млн. грн. перед Шепетівською радою на сайті Шепетівської міської ради. Проаналізувавши всі встановлені обставини і надані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» підлягають задоволенню.

Outcome: approved