Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції, [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління МВС України в Одеській області Управління Державтоінспекції про звільнення майна з-під арешту. Позивач мотивує свій позов тим, що 29.09.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанком" та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №ODGОA80000153007, згідно якого [PERSON] надано кредит у розмірі 22924,95 доларів США на термін до 27.09.2013 року. Відповідно до умов даного договору [PERSON] передав в заставу автомобіль Audi A8, державний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності. Представник позивача в позові вказує, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року, позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] про звернення стягнення задоволено частково та звернуто стягнення на рухоме майно за кредитно-заставним №ODGОA80000153007 від 29.09.2008 року, а саме: автомобіль Audi A8, державний номер [NUMBER]. Однак, позивач не зміг виконати вказане рішення суду, оскільки на вказаний автомобіль відділом державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції накладено арешт. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд звільнити з-під арешту, накладеного відділом державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції автомобіль марки Audi A8, рік випуску: 2001, тип ТЗ: легковий автомобіль, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. У судове засідання представник позивача не з'явився, був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явився та надав письмові заперечення на позовну заяву, просив суд розглянути дану справу без його участі та відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що відділом ДВС накладено арешт на даний автомобіль у зв'язку з виконанням ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська по справі 2-11809/09 від 14.10.2009 року. Також заявник посилається на те, що позов пред'явлено до неналежного відповідача та у Приватбанку не має вищого пріоритету (переважного права) на звернення стягнення на вказаний транспортний засіб. Крім того, представник відповідача вказує, що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження змінено: тип змін - вилучення обтяження. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Головне управління МВС України в Одеській області Управління Державтоінспекції був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явився та надав письмові пояснення на позовну заяву, просив розглядати справу без його участі та пояснив, що у разі надходження до управління ДАІ відповідної постанови про скасування арешту, будуть вжиті відповідні заходи щодо зняття арешту (а.с.49-50). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Судом встановлено, що 29.09.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанком" та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №ODGОA80000153007, згідно якого [PERSON] надано кредит у розмірі 22924,95 доларів США на термін до 27.09.2013 року. Відповідно до умов даного договору [PERSON] передав в заставу автомобіль Audi A8, державний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності (а.с.8-19, 21). Згідно копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.27-30), 08.10.2008 року зареєстрована застава рухомого майна (об'єкт обтяження - автомобіль марки Audi A8, рік випуску: 2001, тип ТЗ: легковий автомобіль, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]). Згідно ст.572 ЦК України та ст.1 Закону України "Про заставу" встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про заставу" та ч.1, 2 ст.589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави згідно вимог ч.1 ст.590 ЦК України та ч.6 ст.20 Закону України "Про заставу" здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 54 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає право заставодержателя на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст.16 Закону України "Про заставу", право застави виникає з моменту укладення договору застави. Таким чином, право застави у позивача виникло з моменту укладення договору застави, а саме 08.10.2008 року. Однак, на момент накладення арешту на автомобіль, державний виконавець не з'ясував, що згаданий автомобіль [PERSON] був переданий банку у забезпечення своїх зобов'язань за кредитним договором, чим порушив право позивача на задоволення його вимог, як заставодержателя згідно рішення суду про звернення стягнення на предмет застави. Так, в рахунок заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ "ПриватБанк", що становила 457251,13 грн., заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпроперовська від 29 лютого 2012 року (а.с.25-26), позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] про звернення стягнення задоволено частково та звернуто стягнення на рухоме майно за кредитно-заставним №ODGОA80000153007 від 29.09.2008 року, а саме: автомобіль Audi A8, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності. Предмет застави - заставна вартість складає 138510,00 грн. Відповідно до копії постанови №В-10/315, державним виконавцем ВДВС Іллічівського міського управління юстиції, 17 грудня 2009 року (а.с.43) відкрито виконавче провадження по виконанню ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська. Також вказаною постановою накладено заборону на вчиненні дій спрямованих на відчуженні в будь-який спосіб нерухомого майна, яке належить на праві власності [PERSON], накладено арешт на грошові кошти, накладено арешт на автомобіль марки Audi A8, рік випуску: 2001, тип ТЗ: легковий автомобіль, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с.43), тощо. Стаття 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право заставодержателя на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. У зв'язку з невиконанням кредитного договору кредитна заборгованість збільшилась до 457251,13 грн., що значно перевищує заставну вартість майна. Таким чином, ПАТ КБ "ПриватБанк" як такий, що зареєстрував своє право вимоги у державному реєстрі обтяжень рухомого майна, кредитна заборгованість перед яким перевищує заставну вартість майна, має як заставодержатель право пріоритету на задоволення своїх вимог перед вимогою державного виконавця. Отже, відповідно до частини 3 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження", в імперативному порядку визначено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Таким чином, державна виконавча служба в силу положень частини 3 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями, тому автомобіль марки Audi A8, рік випуску: 2001, тип ТЗ: легковий автомобіль, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності, що знаходиться під арештом державного виконавця ВДВС Іллічівського МУЮ Одеської області, підлягає звільненню з-під арешту. Також, суд не находить переконливими посилання представника відповідача, як підставу для відмови у задоволенні позову, на ті обставини, що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження змінено: тип змін - вилучення обтяження, виходячи з наступного. Згідно ст.44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" № від 18.11.2003 року N 1255-IV передбачено порядок внесення записів до Державного реєстру. Так, записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п'яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п'ятирічний строк. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Отже, вказані записи у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна ("..16.11.2012 року обтяження змінено: тип змін - вилучення обтяження…") збігаються за часом, передбаченим ст.44 вказаного закону та змінені реєстратором Державного реєстру. Враховуючи ту обставину, що наявність запису про арешт автомобіля позбавляє позивача можливості реалізувати свої права як заставодержателя, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 229,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved