Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], просила визнати недійсним заповіт від 17 березня 2005 року, відповідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядився належною йому квартирою на користь відповідача. В обгрунтування позову позивач послалась на ті обставини, що 15 грудня 1989 року вона уклала шлюб з [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Інша 1/2 частина цієї квартири належить на праві власності їй ([PERSON].). Сторони по справі є спадкоємцями першої черги за законом та після смерті [PERSON] звернулись у встановлені законом порядку та строки до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, де вона (позивач) дізналась про наявність спірного заповіту та виявила явну невідповідність підпису свого чоловіка. Як на правові підстави позову позивач послалась на ст. 1257 ЦК України. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, підтвердили викладені в позовній заяві обставини, пославшись на висновок почеркознавчої експертизи № 904 від 15 серпня 2014 року, проведеної в рамках цивільної справи. Позивач, зокрема, суду пояснила, що, як на її думку, підпис на заповіті поставлений не [PERSON], а його рідним братом. Відповідач та її представник проти позову заперечували. Представник відповідача наполягав на тому, що висновок почеркознавчої експертизи є неповним та клопотав про призначення по справі додаткової експертизи, проведення якої просив доручити іншій експертній установі. Так, допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] суду пояснив, що згідно ухвали суду 19 жовтня 2011 року на вирішення експерту поставлене єдине запитання, на яке ним наданий вмотивований висновок. Питання про те чи виконаний рукописний напис прізвища, ім'я та по-батькові [PERSON] чи іншою особою перед ним не ставилось, а тому даний напис і не досліджувався. Вибірковість порівняння підпису [PERSON] у заповіті з вільними зразками його підпису пояснив ідентичністю транскрипції підписів у досліджених вільних зразках транскрипції підпису у заповіті. Ухвалою суду від 25 грудня 2014 року у призначенні додаткової експертизи відмовлено за відсутністю до того передбачених процесуальним законом підстав. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 15 грудня 1983 року (а.с. 65). Як слідує зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 серпня 2004 року фондом комунальної власності Миколаївської міської ради, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 01 жовтня 2004 року, рішення про реєстрацію права власності від 01 листопада 2004 року реєстраційний № 8176420 номер запису 17006 в книзі 94, (а.с. 34, 41) квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному, тобто по 1/2 частині. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 39). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Дочка [PERSON] - [PERSON] (а.с. 57) звернулась до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини 21 жовтня 2010 року (а.с. 51). [PERSON] звернулась до тієї ж нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка 16 листопада 2010 року (а.с. 62). В той же час, матеріали спадкової справи містять заповіт від 17 березня 2005 року (а.с. 54), посвідчений Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою та зареєстрований в реєстрі за № 4-137, згідно змісту якого [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядився належною йому квартирою [ADDRESS] на користь [PERSON] Проте, згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 904 від 15 серпня 2014 року, складеного експертом Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON], підписи від імені [PERSON] в графі "Підпис" (2-ох екземплярів заповіту) від 17 березня 2005 року та підпис від імені [PERSON] в графі "Розписка про одержання документу" (в реєстрі) за 2005 рік, виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с. 239 - 241). В силу ч. 1 та 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. На підставі викладеного, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Посилання представника відповідача на те, що наданий суду висновок судово-почеркознавчої експертизи № 904 від 15 серпня 2014 року є неповним у зв'язку з чим є необхідність у проведенні додаткової експертизи, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного. Так, по-перше: як слідує з ухвали суду від 19 жовтня 2011 року про призначення почеркознавчої експертизи (а.с. 95), на вирішення експерту було поставлене єдине запитання, а саме: "Чи виконаний підпис на завіті [PERSON] від 17 березня 2005 року рукою самого [PERSON] чи іншою особою (особами)?" В свою чергу, під час вирішення судом клопотання позивача про призначення по справі почеркознавчої експертизи ні відповідач, ні її представник, які були присутні у судовому засіданні, не скористались наданим їм процесуальним правом поставити на вирішення експерту додаткові запитання, у тому числі щодо дослідження рукописного запису прізвища, ім'я та по-батькові заповідача. Відповідаючи на дане запитання, експерт дав однозначну відповідь про те, що підписи в двох примірниках заповіту та у розписці виконані не [PERSON], а іншою особою. По-друге: у судовому засіданні експерт пояснив, що оскільки зазвичай транскрипції підписів, виконаних однією і тією ж фізичною особою, мають певні відмінності (наявність додаткових, або відсутність звичайних розчерків та літер), то під час порівняння досліджуваних підписів у примірниках заповіту з вільними зразками підпису [PERSON], ним приймалися до уваги лише підписи з ідентичними транскрипціями, що суд вважає правильним та розумним, оскільки є очевидним, що порівняння підписів, хоч і виконаних однією і тією ж фізичною особою, у різних транскрипціях матиме наслідком відсутність повного збігу. В той же час, відсутність такого збігу знов таки буде розтлумачено не на користь відповідача та матиме наслідком хибність висновку експерта. За такого, вважати, що висновок судово-почеркознавчої експертизи № 904 від 15 серпня 2014 року є незрозумілим або неповним не можна, а тому і відсутні передбачені ст. 150 ЦПК України процесуальні підстави для призначення додаткової експертизи. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України у зв'язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути 2472 грн. 56 коп. судових витрат. Оскільки позивачем суду не представлено платіжного документу щодо оплати послуг адвоката, такі витрати присудженню на її користь за рахунок відповідача не підлягають.

Outcome: approved