Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

У серпні 2016 р. керівник Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області звернувся в інтересах держави позовом, у якому просить: - визнати незаконними та скасувати розпорядження Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області від 27.12.2010 р. № 761 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства; - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 280-10 від 29.12.2010 р., укладений між Бердичівською районною державною адміністрацією Житомирської області та [PERSON] ; - зобов`язати [PERSON] повернути земельну ділянку площею 54,3118 га, яка знаходиться на території Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області за межами населеного пункту, шляхом підписання акту прийому-передачі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваним розпорядженням затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди із земель запасу оборони, пасовища, площею 54,3118 га, розташованих на території Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, за межами населеного пункту, для ведення фермерського господарства та передану цю земельну ділянки в оренду [PERSON] . На підставі цього розпорядження між Бердичівською районною державною адміністрацією Житомирської області та [PERSON] укладено спірний договір оренди, за умовами якого [PERSON] передано в оренду відповідну земельну ділянку строком на сорок дев`ять років. Зазначені розпорядження та договір є незаконними, оскільки орендна плата встановлена без проведення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Бердичівська районна державна адміністрація Житомирської області просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що Бердичівська місцева прокуратура Житомирської області не мала цивільної процесуальної дієздатності та правоздатності позивача, пропустила строк позовної давності, оспорювані розпорядження та договір відповідають вимогам законодавства України. Також Бердичівська районна державна адміністрація Житомирської області просить застосувати позовну давність. [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що Бердичівською місцевою прокуратурою Житомирської області не доведено, що при визначенні розмірі орендної плати не було використано нормативно-грошову оцінку земельної ділянки і що розмір орендної плати, вказаний в оспорюваному договорі оренди, суперечить розміру, передбаченому чинним законодавством України. Бердичівською місцевою прокуратурою Житомирської області не зазначено, яке право держави порушено та в чому полягає його порушення, а також не враховано, що у подальшому до спірних розпорядження та договору оренди вносились зміни, якими встановлювався новий розмір орендної плати. Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області своєї позиції щодо позову у порядку, передбаченому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомило, та просить розглянути справу за відсутності його представника. Судом з`ясовано, що розпорядженням голови Бердичівської районної державної адміністрації № 761 від 27.12.2010 р. затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди із земель запасу оборони, пасовища, площею 54,3118 га, розташованих на території Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, за межами населеного пункту, для ведення фермерського господарства, передано вказану земельну ділянку в оренду [PERSON] терміном на сорок дев`ять років із встановленням орендної плати у розмірі 10 862,36 грн. за всю площу в рік, для ведення фермерського господарства, змінено цільове призначення зазначеної земельної ділянки на землі сільськогосподарського призначення, відповідно до проекту відведення земельної ділянки. (т. 1, а. с .9). На підставі цього розпорядження між Бердичівською районною адміністрацією Житомирської області та [PERSON] було укладено договір оренди відповідної земельної ділянки № 280-10 від 29.12.2010 р., у пункті 5 якого вказано, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки відсутня, а у пункті 9 - що орендна плата вноситься виключно у грошовій формі та розмірі, що становить 10 862,36 грн. (т. 1, а. с. 10 - 12). Земельна ділянка була передана у фактичне користування [PERSON] та прийнята останньою, що підтверджується актом приймання-передачі об`єкту оренди до Договору оренди земельної ділянки від 29.12.2010р. № 280-10 (т. 1, а. с. 13). Згідно з частиною восьмою статті 93 Земельного кодексу України (тут і далі положення усіх нормативно-правових актів наводяться у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Частинами першою та другою статті 21 Закону України "Про оренду землі" передбачалось, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю"). Частиною першою статті 2 Закону України "Про плату за замелю" встановлювалось, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом. З наведених норм законодавства України випливає, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності визначається залежно від грошової оцінки земель. Між тим, оспорювані розпорядження та договір оренди визначають розмір орендної плати за землю без грошової оцінки земельної ділянки, що передається в оренду, що підтверджується пунктом 5 договору оренди земельної ділянки № 280-10 від 29.12.2010 р., зміст якого наведено вище. Разом з тим, у подальшому грошову оцінку переданої в оренду земельної ділянки було проведено, що підтверджується рішенням Бердичівської районної ради Житомирської області від 19.04.2011 р. № 60, яким було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка передається в оренду [PERSON] (площею 54,3118 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Хажинської сільської ради Бердичівського району (за межами населеного пункту) (т. 1, а. с. 54). За цієї технічною документацією, а також висновком державної експертизи землевпорядної документації від 18.03.20211 р. № 88, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 133 464,00 грн. (т. 1, а. с. 55, 56 - 58). Після проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки розпорядженням голови Бердичівської районної державної адміністрації № 515 від 07.09.2011 р. було внесено зміни до розпорядження голови Бердичівської районної державної адміністрації № 761 від 27.12.2010 р. та замінено цифри "10 862,36 грн." на цифри "4 003,92 грн.", тобто було змінено розмір орендної плати за земельну ділянку з урахуванням її нормативної грошової оцінки (т. 1, а. с. 52). На підставі цього розпорядження між Бердичівською районною державною адміністрацією та [PERSON] 21.09.2011 р. було укладено угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки № 280-10 від 29.12.2010 р., за якою у пункті 9 договору замінено цифри "10 862,36 грн." на цифри "4 003,92 грн." (т. 1, а. с. 53). Таким чином розмір орендної плати було встановлено (визначено) залежно від грошової оцінки земель, у результаті чого він зменшився з 10 862,36 грн. у рік на 4 003,92 грн. у рік, тобто у 2,7 рази. За таких обставин Суд приходить до висновку, що хоча оспорювані розпорядження та договір оренди землі до 07.09.11 р. та до 21.09.2011 р. відповідно не відповідали вимогам законодавства України, оскільки визначали розмір орендної плати за землю без грошової оцінки земельної ділянки, що передається в оренду, але не порушували інтересів держави, оскільки визначений у них розмір орендної плати у 2,7 рази перевищував розмір, який мав би бути у разі проведення грошової оцінки земельної ділянки. Відтак невизначенням оспорюваними розпорядженням та договором оренди на момент їх прийняття та укладення розміру орендної плати за землю без грошової оцінки земельної ділянки, що передається в оренду, до 07.09.11 р. та до 21.09.2011 р. відповідно не було завдано шкоди інтересам держави, а з зазначених дат розмір орендної плати було визначено залежно від такої грошової оцінки. У урахуванням наведеного Суд вважає, що звернення керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області з позовом не є таким, що направлено на захист інтересів держави, а тому суперечить положенням статті 23 Закону України "Про прокуратуру", які встановлювали, що, зокрема: - представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом; - прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Крім того, у позовній заяві керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області відсутнє будь-яке обґрунтування того, що оспорюваними розпорядженням та договором оренди порушені інтереси держави або створюється загроза порушення інтересів держави, у чому полягає таке порушення або його загроза, заява обґрунтована виключно посиланням на їх невідповідність законодавству України. Це не відповідає нормам статті 45 Цивільного процесуального кодексу України, які визначали, що, зокрема, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Також Суд звертає увагу на те, що на момент звернення керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області з позовом обставини, на які він посилався у якості підстав позову, а саме - встановлення орендної плати без проведення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, вже не існували майже п`ять років. Враховуючи викладене, а також те, що задоволення позову не призведе до захисту інтересів держави, проте може призвести до завдання державі збитків, які полягатимуть у неотриманні орендної плати за землю, Суд відмовляє у задоволені позову.

Outcome: dismissed