Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» - Славкіної Марини Анатоліївни звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якому просило в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ "ВіЕйБі Банк" за договором кредиту №53/03ф від 26.09.2003 р. в сумі 3 503 218,93 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом складає 54 331,30 Євро, сума заборгованості за відсотками - 66 647,82 Євро, де разом заборгованість за кредитом та за відсотками становить 120 979,12 Євро по курсу НБУ 27,501208 станом на 29.07.2016 р. заборгованість становить 3 327 071,94 грн., штраф згідно п. 7.1. та 7.2. Кредитного оговору за несвоєчасне погашення креиту - 176 146,99 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартира під номером семидесятим, що заходиться в [ADDRESS], житловою площею 21,3 кв.м, загальною площею 48,6 кв.м., та премет застави, а саме: - вантажопасажирський автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transport», випуску 1993 року, двигун № [NUMBER], кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований МРЕВ-1 Одеської області 05.06.1999 року, належній [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого МРЕВ-1 Одеської області 05.06.1999 року; - бортовий малотоннажний - В автомобіль марки «ГАЗ 33021», випуску 1999 року, двигун № [NUMBER], шасі № [NUMBER], КУЗОВ [NUMBER], ідентифікаційний код (VIN): [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований МРЕВ-1 Одеської області 26.05.1999 року, належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого МРЕВ-1 Одеської області 26.05.1999 року. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 26 вересня 2003 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] (Відповідач 1) був укладений Кредитний договір № 53/03ф, відповідно до умов якого Позичальнику було надано кредит в іноземній валюті в сумі 40 000,00 (сорок тисяч) евро, для придбання та ремонту квартири до 25 березня 2005 року. Додатковими угодами сума кредиту була збільшена до 90 000, 00 (дев'яносто тисяч) евро, а строк повернення був визначений 25 вересня 2013 року. В якості забезпечення своєчасного и повного виконання Відповідачем 1 своїх обов'язків по кредитному договору, Відповідач 3 передав в іпотеку банку майно, а саме: квартира під номером семидесятим, що знаходиться [ADDRESS] житловою площею 21,3 кв. м, загальною площею 48,6 кв. м. (далі - предмет іпотеки). Крім того, в якості забезпечення своєчасного и повного виконання Відповідачем 1 своїх обов'язків по кредитному договору, Відповідач 1 передав в заставу банку майно, а саме: - вантажопасажирський автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transport», випуску 1993 року, двигун № [NUMBER], кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований МРЕВ-1 Одеської області 05.06.1999 року, належній [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого МРЕВ-1 Одеської області 05.06.1999 року. Також, в якості забезпечення своєчасного и повного виконання Відповідачем І своїх обов'язків по кредитному договору, Відповідач 2 передав в заставу банку майно, а саме: - бортовий малотоннажний - В автомобіль марки «ГАЗ 33021», випуску 1999 року, двигун № [NUMBER], шасі № [NUMBER], КУЗОВ [NUMBER], ідентифікаційний код (VIN): [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований МРЕВ-1 Одеської області 26.05.1999 року, належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого МРЕВ-1 Одеської області 26.05.1999 року. Позивач зазначав, що відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 3 327 071, 94 грн. станом на 29.07.2016 року, тому позивач має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та предмет застави. Представник позивача в судове засідання не зявився, будучи сповіщеним про час та місце судового засідання належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі, та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач 1 - [PERSON] судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач 2 - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач 3 - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи. Згідно ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 26 вересня 2003 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (Позивач) та [PERSON] (Відповідач 1) був укладений Кредитний договір № 53/03ф (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Позичальнику було надано кредит в іноземній валюті в сумі 40 000,00 (сорок тисяч) евро, для придбання та ремонту квартири до 25 березня 2005 року. Додатковими угодами сума кредиту була збільшена до 90 000, 00 (дев'яносто тисяч) евро, а строк повернення був визначений 25 вересня 2013 року. Зобов'язання [PERSON] за Кредитним договором належним чином виконані не були, що підтверджується рішенням судді Київського районного суду м. Одеси Калашніковою О.І. по цивільній справі № 2-1176/11 від 01.12.2011 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором №53/03ф від 26.09.2003 в розмірі 660 252,25 грн. Згідно із ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, факт надання кредитних коштів та порушення Боржником умов Кредитного договору №53/03ф від 26.09.2003 щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі: 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 7.1. та 7.2. Договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та не несвоєчасну повну чи часткову сплату відсотків, Відповідач сплачує Банку штраф в розмірі подвійної відсоткової ставки згідно з п. 1.3 Кредитного договору, за кожний день простроченої заборгованості від суми кредиту Станом на 29.07.2016 р., загальна сума заборгованості Відповідача 1 за Кредитним договором № 53/03ф від 26 вересня 2003, відповідно до розрахунку у додатках становить 3 503 218, 93 грн., з яких:заборгованість за кредитом - 54 331,30 Євро; заборгованість за відсотками - 66 647,82 Євро; разом заборгованість за кредитом та за відсотками становить 120 979,12 Євро по курсу НБУ27,501208 станом на 29.07.2016р. заборгованість становить 3 327 071,94 грн., штраф згідно п. 7.1. та 7.2. Кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту - 176 146,99 грн. В якості забезпечення своєчасного і повного виконання Відповідачем 1 своїх обов'язків по кредитному договору, Відповідач 3 передав в іпотеку банку майно, а саме: квартира під номером семидесятом, що знаходиться [ADDRESS] жи тловою площею 21,3 кв.м, загальною площею 48,6 кв.м. Статтею 3 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником рсновного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 7.1. Іпотечного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем Зобов'язання в цілому або в частині, а також у інших випадках, передбачених цим Договором Кредитним договором або чинним законодавством, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором та чинним законодавством. Пунктом 7.3. Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, переходу до Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання по Кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору, продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умов цього договору. Відповідно до п. 7.4. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених умовами договору. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно Іпотечного договору Сторони погодились, що умови розділу «Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» єзастереенням про задоволення вимог іпотекодержателя та вважається повним укладеним договором про задоволення вимог іпотекодержателеля. Так, згідно розділу 7 Договору іпотеки, реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України. Крім того, в якості забезпечення своєчасного и повного виконання Відповідачем 1 своїх обов'язків по кредитному договору, Відповідач 1 передав в заставу банку майно, а саме: -вантажопасажирський автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transport», випуску 1993 року, двигун № [NUMBER], кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований МРЕВ-1 Одеської області 05.06.1999 року, належній [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого МРЕВ-1 Одеської області 05.06.1999 року. Також, в якості забезпечення своєчасного и повного виконання Відповідачем І своїх обов'язків по кредитному договору, Відповідач 2 передав в заставу банку майно, а саме:- бортовий малотоннажний - В автомобіль марки «ГАЗ 33021», випуску 1999 року, двигун № [NUMBER], шасі № [NUMBER], КУЗОВ [NUMBER], ідентифікаційний код (VIN): [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований МРЕВ-1 Одеської області 26.05.1999 року, належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого МРЕВ-1 Одеської області 26.05.1999 року. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За гахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, ло визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України зазначено, що заставодержатель набуває право ззернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений .зтрок (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1 Закону України «Про заставу» визначено, що в силу застави кредитор заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно п. 8 Договору застави у випадку невиконання [PERSON] своїх зобов'язань по поверненню кредиту та відсотків, заставодержатель має право обрати стягнення на предмет застави, згідно виконавчого напису нотаріуса, за рішенням суду або іншим способом, згідно порядку встановленого Законом України «Про заставу». А отже, позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки та предмету застави і пред'явлення позову про звернення стягнення є обґрунтованим. 07.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (далі - Закон № 1304-VII), відповідно до умов якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для жилого будинку. У ст. 3 Закону зазначено, що цей закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (будуть нараховані) на таку основну суму заборгованості. В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов»язання (п.2 ч. 1 ст. 263 ЦК України). Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак, мораторій на стягнення майна, установлений ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27.05.2015 року №6-57цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК УКраїни є обов»язковою для судів. Таким чином вимоги позову про звернення стягнення на премет іпотеки та предмет застави підлягають задоволенню.

Outcome: approved