Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач публічне акціонерне комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15 грудня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ЗАТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] укладено кредитний договір №К2Н0RX04280294, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачеві кредит у сумі 1792,12 грн. на строк з 15 грудня 2006 року по 15 грудня 2007 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, комісія за користування кредитом (винагорода за надання фінансового інструменту) - 23,84 грн. щомісячно, одноразова винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 162,92 грн. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається з заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт). [PERSON] одержав та використав кошти, отримані в кредит. П.3.2.2., п.3.2.3., п.3.2.4. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) передбачено обов'язок позичальника погашати заборгованість із сплати кредиту, процентів за його користування, комісії за користування кредитом. Проте позичальник за час дії кредитного договору не дотримувався його умов, не сплачував кредит і проценти за його користування у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 19 вересня 2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] становила 55127,34 грн., в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 1226,12 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 15660,42 грн., заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 286,08 грн., заборгованість зі сплати пені за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов'язань за договором у сумі 34853,42 грн., штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 3101,30 грн. З цих підстав ПАТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 55127,34 грн. та судові витрати у справі у сумі 551,27 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували з мотивів пропуску позивачем строку позовної давності, просили суд відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] укладено кредитний договір №К2Н0RX04280294 від 15 грудня 2006 року, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачеві кредит у сумі 1792,12 грн. на строк з 15 грудня 2006 по 15 грудня 2007 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, комісія за користування кредитом (винагорода за надання фінансового інструменту) - 23,84 грн. щомісячно, одноразова винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 162,92 грн. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається з заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) (а.с.4, 5-8). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ПАТ КБ "ПриватБанк" відповідачеві [PERSON], які він використав у повному обсязі. У відповідності до п.3.2.2., п.3.2.3., п.3.2.4. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) позичальник зобов'язаний погашати заборгованість із сплати кредиту, процентів за його користування, комісії за користування кредитом. Ст.526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак [PERSON] неналежним чином виконував взяті на себе за кредитним договором від 15 грудня 2006 року №К2Н0RX04280294 зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, процентів за його користування, допустив заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 1226,12 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 15660,42 грн., заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 286,08 грн., заборгованість зі сплати пені за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов'язань за договором у сумі 34853,42 грн., штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 3101,30 грн. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Повністю повернути кредитні кошти позичальник зобов'язався у термін до 16 грудня 2007 року, проте вказане зобов'язання [PERSON] не виконав. Ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу зазначеної статті, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій: невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Відтак, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Ч.1 ст.550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п.5.1. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) за порушення позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених п.3.2.2., п.3.2.3. даних умов банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1,00 грн. за кожен день прострочення. Загальний розмір пені за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором від 15 грудня 2006 року №К2Н0RX04280294 становить 34853,42 грн. За положеннями ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача. Таку заяву відповідачем подано 28 січня 2015 року (а.с.25-28). Зважаючи на очевидну невідповідность розміру пені, нарахованої позивачем, розміру збитків, які він поніс внаслідок прострочення виконання позичальником [PERSON] зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі повернення кредиту та процентів за користування ним, з огляду на розмір щомісячного доходу відповідача (а.с.30) та на те, що на його утриманні перебуває малолітній син [PERSON], з метою недопущення безпідставного збагачення позикодавця за рахунок позичальника, суд зменшує розмір пені, яка підлягає стягненню за кредитним договором від 15 грудня 2006 року №К2Н0RX04280294, до 1226,12 грн. Крім того, відповідно до п.5.3. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості. Штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором складає 3101,30 грн. (500,00 грн. (фіксована частина) + 2601,30 грн. (процентна складова) = 3101,30 грн.). Ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У відповідності до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з п.5.5. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) за даним договором встановлюється сторонами тривалістю п'ять років. Підписавши заяву позичальника, [PERSON] погодився з тим, що умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) є частиною кредитного договору від 15 грудня 2006 року №К2Н0RX04280294 та становлять його положення. Таким чином, сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) до п'яти років, що відповідає положенням ст.259 ЦК України. За приписами ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач у судовому засіданні зробив заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення заборгованості по кредиту та по процентах за користування кредитом. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Однак, відповідачем та його представником не надано жодного доказу на підтвердження того, що ПАТ КБ "ПриватБанк" пропущено строк для звернення до суду з позовом. Згідно з вимогами ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Переривання перебігу строку позовної давності полягає в тому, що час, який минув до настання обставини, з якою закон пов'язує перерву, не зараховується в строк позовної давності, і строк позовної давності, після перерви, починає перебіг спочатку на весь строк, передбачений в законі для означених вимог. При цьому обставини, що переривають перебіг строку, можуть виникнути в будь-який момент до його закінчення. Перебіг строку позовної давності переривається здійсненням зобов'язаною особою дій, що підтверджують визнання боргу або іншого обов'язку. Такими діями можуть бути, наприклад, часткова виплата боргу, прохання про відстрочку виконання зобов'язання тощо. Оскільки кредитним договором від 15 грудня 2006 року №К2Н0RX04280294 встановлено кінцевий термін повернення кредиту - 15 грудня 2007 року, то саме з цієї дати почав перебіг строк позовної давності, встановлений сторонами тривалістю п'ять років (згідно з вимогами п.5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт)). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з виписки, наданої представником ПАТ КБ "ПриватБанк" за період з 15 грудня 2006 року по 09 квітня 2015 року, [PERSON] 27 червня 2012 року та 30 липня 2012 року здійснив сплату грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором від 15 грудня 2006 року №К2Н0RX04280294 у розмірі відповідно 281,00 грн. та 285,00 грн. (а.с.50). Таким чином, твердження відповідача та його представника про те, що позивач пропустив строк для звернення до суду з позовом, є необґрунтованим та безпідставним, оскільки сплата 27 червня 2012 року та 30 липня 2012 року [PERSON] грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором від 15 грудня 2006 року №К2Н0RX04280294 у сумі 566,00 грн. перервала перебіг строку позовної давності, дана оплата свідчить про визнання останнім свого боргу, цим боржник фактично підтвердив наявність у нього заборгованості перед кредитором. Отже, враховуючи вищезазначене, перебіг строку позовної давності, після перерви, тобто після 30 липня 2012 року, почався спочатку. Позов про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 грудня 2006 року №К2Н0RX04280294 подано до суду ПАТ КБ "ПриватБанк" 17 жовтня 2014 року, тобто в межах строку, встановленого п.5.5. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт), а тому суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк для звернення до суду з даним позовом. За приписами ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 15 грудня 2006 року №К2Н0RX04280294 у сумі 21500,04 грн., що складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 1226,12 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 15660,42 грн., заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 286,08 грн., пені за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов'язань за договором у сумі 1226,12 грн., штрафу за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 3101,30 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" судовий збір у сумі 215,00 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 256, 257, 259, 261, 264, 267, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 551, 610, 625, 639, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: partial