Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] про звернення стягнення. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач, просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № K2V4AN04183436 від 19.02.2007 року в сумі 5\~671,51 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 20.03.2013 року складає 45\~332,38 грн. витребувати у відповідача та передати у заклад (володіння) шляхом опису [PERSON] Акціонерному Товариству [PERSON] "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) автомобіль Daewoo, модель: Nexia, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий сєдан-B, № кузова/шасі: XWB3L31UD6A223880, реєстраційний номер AI 4474AX, що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; - комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля Daewoo, модель: Nexia, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий сєдан-B, № кузова/шасі: XWB3L31UD6A223880, реєстраційний номер AI4474AX, що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; - звернути стягнення на предмет застави автомобіль: Daewoo, модель: Nexia, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий сєдан-B, № кузова/шасі: XWB3L31UD6A223880, реєстраційний номер AI4474AX, що належить на праві власності відповідачу [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля [PERSON] акціонерним товариством [PERSON] "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] солідарно 10\~000 грн.; з [PERSON] стягнути\~ витрати на юридичну допомогу у розмірі 3\~200,00 грн. та судовий збір за подання позовної заяви. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2013 року позовні вимоги [PERSON] акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк були задоволені частково. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, від 23 квітня 2015 року заочне рішення від 13 червня 2013 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до [PERSON] акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON] про звернення стягнення було скасовано. Представник позивача у судові засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання зявився, позовні вимоги не визнав, просив суд в їх задоволенні відмовити. Вказав, що повністю виплатив кредит та заборгованості не має. Також повідомив суд про те, що автомобіля в нього немає, оскільки він був ним переданий 24 батальйону сил АТО. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК в судові засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 19.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк ПРИВАТБАНК (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК) та [PERSON] було укладено кредитний договір № K2V4AN04183436, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 9\~702,77 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.02.2012 року. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним договором [PERSON] було надано в заставу ПАТ КБ "ПриватБанк" автомобіль Daewoo, модель: Nexia, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий сєдан-B, № кузова/шасі: XWB3L31UD6A223880, реєстраційний номер AI4474AX, що належить на праві власності відповідачу [PERSON]. Також зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк \~договору поруки № 167 від 20.10.2010 року за умовами якого ПАТ «АкцентБанк» взяв на себе зобовязання у випадку неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником, як солідарні боржники (п.4 договору поруки), з обсягом відповідальності поручителя перед кредитором в 10\~000 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як вказав позивач, у звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № K2V4AN04183436 від 19.02.2007 року,заборгованість за ним станом на 23.03.2013 року склала 5 671,51 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 20.03.2013 року складає 45\~332,38 грн., в тому числі: 3 167,36 дол. США заборгованість за кредитом; 1 784,76 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 26,20 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 639,19 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В судовому засіданні встановлено, що в Святошинському районному суді м. Києва знаходиться в провадженні справа № 2608/12513/12 (провадження № 2/2608/5849/12) за позовною заявою [PERSON] до ПАТ КБ "ПриватБанк", "Філія розрахунковий Центр" про зобов'язання виконати умови договору. Згідно ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 18.10.2013 року за цивільною справою № 2608/12513/12 (провадження № 2/759/481/13) була призначена судова бухгалтерська експертиза для визначення суми заборгованості по кредитному договору № K2V4AN04183436 від 19.02.2007 року. Судом встановлено, про що не заперечував і представник позивача, що в провадженні Святошинського районного суду м. Києва знаходиться справа № 2608/12513/12 (провадження № 2/2608/5849/12) за позовною заявою [PERSON] до ПАТ КБ "ПриватБанк", "Філія розрахунковий Центр" про зобов'язання виконати умови договору та на даний час рішення по справі не ухвалено. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Також встановлено, що ПАТ КБ "ПриватБанк" всіляко затягує розгляд справи, не виконує ухвали суду, що підтверджується ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.09.2013 року, якою було доручено Прокурору Святошинського району м. Києва провести перевірку невиконання рішення суду від 30.04.2013 про забезпечення доказів з боку ПАТ КБ "ПриватБанк ". За змістом ст. 1 Закону України «Про заставу», ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог, звернути стягнення на предмет застави, якщо в\~\~ момент настання термінів\~\~ виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.\~\~ Згідно до правил ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» обрав спосіб стягнення на підставі рішення суду, а не шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса чи інший позасудовий порядок. За таких обставин обов'язок зареєструвати початок процедури звернення стягнення у даному випадку виникає у обтяжувала після набрання чинності рішення суду про звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що у Святошинському районному суді м. Києва розглядається цивільна справа щодо стягнення заборгованості із відповідача і на даний час розмір заборгованості за кредитним договором № K2V4AN04183436 від 19.02.2007 року не визначений, та те, що суд позбавлений можливості оцінити належним чином докази по справі та визначитися щодо співмірності заявлених позовних вимог позивача, та враховуючи, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" навмисно затягує розгляд справи і перешкоджає проведенню судово - бухгалтерської експертизи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню так як заявлені передчасно. Оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог, то відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати не розподіляються.

Outcome: dismissed