Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

У квітні 2012 року Публічне акціонерне товариство "ТАСкомбанк" (далі по тексту - позивач, ПАТ "ТАСкомбанк") звернулось до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.12.2007 р. позивачем було укладено кредитний договір № КФ 138-07 з третьою особою, [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], третя особа), якому надано грошові кошти у розмірі 439000,00 дол. США строком до 14.12.2017 р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 13% річних. У якості забезпечення виконання зобов'язання третьою особою за кредитним договором 14.12.2007 р. між банком та [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1, [PERSON]), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2, [PERSON]) було укладено іпотечний договір № ЗФ 138-07, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №8483, відповідно до якого позивачу було передано в іпотеку земельну ділянку (цільове призначення - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею - 0,0803 га), що розташована за адресою: [ADDRESS] (літера - А, загальна площа -218,00 кв. м), спорудження літера І, № 1-6. В зв'язку із невиконанням взятих на себе зобов'язань третьою особою за кредитним договором, виникла заборгованість, що становить 611041,00 дол. США. А тому, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, майно: земельну ділянку (цільове призначення - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель у спільну приватну власність з гр. [PERSON]), що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], та звернути стягнення на жилий будинок[NUMBER] (літера -А, загальна площа - 218,00 кв. м), спорудження літера І, № 1-6, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності відповідачу 1 та відповідачу 2 в рівних частинах, шляхом реалізації на відкритих торгах за ціною не нижче тієї, що буде визначена шляхом незалежної експертної оцінки, та грошові кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки, спрямувати на погашення заборгованості за кредитним договором № КФ 138-07 від 14.12.2007 р. в розмірі 4879596,40 грн., і судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (Том 2, а.с. 111-113), та просить справу розглядати у його відсутність. Відповідачі та третя особа у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Заяв та клопотань від них в адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні було встановлено, що 14.12.2007 р. між позивачем та третьою особою було укладено кредитний договір № КФ-138-07 (далі по тексту - кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав третій особі у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 439000,00 дол. США (Том 1, а.с. 6-13). 14.12.2007 р. між позивачем та відповідачем 1, відповідачем 2 було укладено іпотечний договір № ЗФ138-07 (далі по тексту - іпотечний договір), посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 8483 в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором (Том 1, а.с.25-32). Предметом іпотечного договору є - земельна ділянка (цільове призначення - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель у спільну приватну власність з гр. [PERSON]), що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], та жилий будинок [NUMBER] (літера - А, загальна площа - 218,00 кв. м), спорудження літера І, № 1-6, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності відповідачу 1 та відповідачу 2 в рівних частинах. З 03.08.2009 р. виплати зі сплати відсотків за користування кредитом та інших платежів третьою особою по кредитному договору припинились, у зв'язку з чим останнім було порушено п. 5.2.2. кредитного договору, відповідно до якого [PERSON] зобов'язався своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, а також суму неустойки. Як вбачається з матеріалів справа, умови кредитного договору порушені, строки виконання зобов'язання третьою особою не виконуються, кредит не повертається. Звернення позивача до третьої особи із вимогою погашення заборгованості залишились без відповіді. Як вбачається з наданого представником позивача належним чином завіреного розрахунку, за [PERSON] виникла заборгованість перед банком по виконанню зобов'язань за кредитним договором у розмірі, яка становить 611041,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 4879596,40 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 414151,70 дол. США, що по курсу НБУ станом на 29.03.2012 року становить 3307291,23 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 161852,93 дол. США, що по курсу НБУ станом на 29.03.2012 року становить 1292508,95 грн.; пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості - 35037,16 дол. США, що по курсу НБУ станом на 29.03.2012 року становить 279796,22 грн. (Том 1, а.с. 15-16). Також, відповідачам направлялись іпотечні вимоги від 18.06.2010 р. № 582 та від 21.07.2010 р. № 776, які залишились проігнорованими (Том 1, а.с. 33-38). Відповідно до висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки 1934-КВ, ринкова вартість об'єкта оцінки: земельної ділянки, що загальною площею 0,0803 га та жилого будинку, площа якого 218,0 кв.м., складає 2509163,00 грн. (Том 2, а.с. 4-67). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 3.1.5. іпотечного договору, у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його, або вимагати від відповідача-1, відповідача-2 дострокового виконання зобов'язань, що випливають із кредитного договору. Позивач набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію та задоволення своїх вимог за наявності підстав, зазначених п 3.1.5, незалежно від настання строку виконання боржником будь-яких зобов'язань за кредитним договором. Згідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку" (в редакції закону, який діяв на момент спірних правовідносин) , іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України Про іпотеку" (в редакції закону, який діяв на момент спірних правовідносин), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 5.2. іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки може відбуватися будь-яким із наступних способів на іпотекодержателя: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку" та умовами цього договору, продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку" та умовами цього договору. Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" (в редакції закону, який діяв на момент спірних правовідносин), іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно до п. 5.5. іпотечного договору, за рахунок коштів, що отримані внаслідок реалізації предмету іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити: 1) свої вимоги, що випливають із кредитного договору, у повному обсязі на момент фактичного задоволення. До цих сум входять: несплачена сума кредиту відповідно до умов, передбачених кредитним договором; несплачені суми відсотків за користування кредитом, плати за управління кредитом, у тому числі і відсотків за неправомірне користування кредитом відповідно до умов, передбачених кредитним договором; несплачені суми неустойки (пені, штрафів), передбаченої кредитним договором; 2) свої вимоги щодо відшкодування збитків, у тому числі недоодержаних доходів; 3) свої вимоги щодо отримання штрафів, які передбачені цим договором; 4) свої вимоги щодо відшкодування у повному обсязі витрат, понесених ним під час звернення стягнення та/або реалізації предмету іпотеки. Відповідно до роз'яснень, викладених п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, за кредитним договором, а також не виконуються зобов'язання відповідачами за договором іпотеки, суд вважає за можливе задовольнити позов Публічного акціонерного товариства "ТАСкомбанк" та звернути стягнення на предмет іпотеки - земельна ділянка, площею 0,0803 га, цільове призначення - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, та розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві спільної приватної власності [PERSON] та [PERSON], та жилий будинок [NUMBER] (літера -А, загальна площа -218,00 кв. м), спорудження літера І, № 1-6, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності відповідачу 1 та відповідачу 2 в рівних частинах. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved