Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

12 квітня 2012 року до Овідіопольського райсуду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу "Марін-Білдер", Ліквідаційної комісії Житлово-будівельного кооперативу "Марін-Білдер", Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, Реєстраційної служби Овідіопольського РУЮ Одеської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] треті особи, які не заявляють самостійних вимог: КП «Овідіопольське РБТІ», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] про скасування рішення правління, поновлення у членах, визнання незаконним та скасування рішення виконкому Таїровської селищної ради, визнання недійсним свідоцтва, визнання права власності, стягнення грошових коштів та стягнення грошових витрат, яка в порядку ст. 31 ЦПК України була уточнена та доповнена, в якої позивач зазначив, що: 28.01.2005 р. за Протоколом №5 [PERSON] було прийнято у члени до Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер», далі - ЖБК «Марін-Білдер». 18.03.2005 р. між [PERSON] та ЖБК «Марін-Білдер» укладено Угоди, предметами яких за розділом 1, є виділення [PERSON] земельних ділянок для будівництва житлових будинків в [ADDRESS], за адресами: -[ADDRESS] [ADDRESS] -[ADDRESS] -[ADDRESS] -[ADDRESS] -[ADDRESS] Єдиним замовником будівництва за Угодами (розділ 1) є ЖБК «Марін-Білдер». Того ж дня, між [PERSON] та ЖБК «Марін-Білдер» до зазначених Угод підписано Протоколи узгодження, у яких зазначений стан готовності житлових будинків при передачі члену кооперативу. Розділом 2 зазначених Угод узгоджений розмір пайових внесків, що підлягає внесенню [PERSON] до ЖБК «Марін-Білдер» для будівництва житлових будинків в [ADDRESS], за адресами: -[ADDRESS] - 1310245,1 грн., еквівалент 247543 ам.дол. [ADDRESS] - 954592,6 грн., еквівалент 180350 ам.дол. -[ADDRESS] - 642940 грн., еквівалент 121469 ам.дол. -[ADDRESS] - 681045,1 грн., еквівалент 128669 ам.дол. -[ADDRESS] - 954592,6 грн., еквівалент 180350 ам.дол. -[ADDRESS] - 991643 грн., еквівалент 187350 ам.дол. За Розділом 3 вказані суми пайових внесків підлягли сплаті частками за встановленим графіком: до 05.04.05р., до 01.08.05 р., до 01.12.05 р., до 01.04.06 р., після введення в експлуатацію. Розділом 4 зазначених Угод передбачені строки будівництва: початок будівництва - 01.04.2005 р., кінець будівництва - 01.04.2006 р. Будь якими угодами строки будівництва не продовжувалися і не переносилися. Додатковими угодами (від 20.03.06 р., 20.09.06 р., 25.06.2007 р., 14.12.2007 р.) до зазначених Угод корегувалися остаточні суми пайових внесків, що підлягали сплаті [PERSON] у ЖБК «Марін-Білдер» для будівництва житлових будинків в [ADDRESS], за адресами: -[ADDRESS] - еквівалент 316730 ам.дол. [ADDRESS] - еквівалент 182050 ам.дол. -[ADDRESS] - еквівалент 122420 ам.дол. -[ADDRESS] - еквівалент 129619 ам.дол. -[ADDRESS] - еквівалент 182050 ам.дол. -[ADDRESS] - еквівалент 189050 ам.дол. Всього за усіма зазначеними Угодами [PERSON] підлягало сплатити еквівалент 1121919 ам.дол. В строки, передбачені зазначеними Угодами, не збудовано житлових будинків в [ADDRESS], за адресами: -[ADDRESS] [ADDRESS] -[ADDRESS] -[ADDRESS] -[ADDRESS] -[ADDRESS] За таких обставин, з боку ЖБК «Марін-Білдер» є невиконання прийнятих зобов'язань за 6 (шістьма) угодами, укладеними з [PERSON] 18.03.2005 р. За Актом звіряння розрахунків від 01.12.2008 р. між [PERSON] та ЖБК «Марін-Білдер» за зазначеними Угодами [PERSON] підлягало сплатити еквівалент 1121919 ам.дол., а нібито фактично сплачено загальну суму: еквівалент 783289 ам.дол. (230093, 112553, 86779, 91461, 128927, 133476) і підлягало сплатити останні внески в загальній сумі: еквівалент 338630 ам.дол. (86637, 69497, 35641, 38158, 53123, 55574) після введення в експлуатацію. На момент підписання Акту звіряння розрахунків від 01.12.2008 р. житлові будинки в [ADDRESS], за адресами: -[ADDRESS] [ADDRESS] -[ADDRESS] -[ADDRESS] -[ADDRESS] -[ADDRESS] не були введені у експлуатацію. За Деклараціями, Дозволами на виконання робіт, Актами введення в експлуатацію вбачаться, що тільки 4.10.2011 р. зареєстровано Декларації про готовність об'єктів до експлуатації у яких зазначено, що Дозволи на виконання будівельних робіт отримано 4.12.2006 р., 26.12.2006 р., що початок будівництва настає у 2006 р., а закінчення - у 2010 р. Акти державної приймальної комісії затверджено 29.12.2008 р., зареєстровано 26.01.2009 р. В Актах зазначено, що будівництво здійснено на підставі рішення Таїровської с/р від 17.02.2006 р., що Дозволи на виконання будівельних робіт отримано 22.11.2006 р., 4.12.2006 р., що початок будівництва настає у 2006 р., а закінчення - у 2008 р. Отже, ЖБК «Марін-Білдер» взагалі не планував виконувати прийняті на себе зобов'язання за Угодами, укладеними з [PERSON] 18.03.2005 р., оскільки ЖБК «Марін-Білдер» на початок будівництва, зазначений в Угодах не мав жодного Дозволу на виконання будівельних робіт, а на термін, зазначений, як закінчення будівництва не мав жодного Акту введення в експлуатацію і Декларації про готовність об'єктів до експлуатації. Незважаючи на ці обставини, з боку [PERSON] виконані зобов'язання щодо сплати пайових внесків у передбачені Угодами строки, в т.ч. остання сума пайового внеску, що підлягала сплаті після введення в експлуатацію об'єктів будівництва за умови відсутності недоліків (п.7.3.). Так, [PERSON] до ЖБК «Марін-Білдер» на виконання грошових зобов'язань фактично сплачено за квитанціями грошові кошти: на момент передбаченого угодами кінця будівництва на 01.04.06 р. - 5976932,8 грн., еквівалент у ам.дол: 1160730,00. Після передбаченого угодами кінця будівництва на 01.04.06 р. - 1752921,25 грн., еквівалент у ам.дол: 350425,00 у 2011 р. - 55597 грн., еквівалент у ам.дол: 7000,00 30.04.2010 р. [PERSON] подала до ЖБК «Марін-Білдер» заяву про усунення недоліків з зазначенням переліку недоліків та строків їх усунення, з якими погодився голова ЖБК «Марін-Білдер». Безпідставно 08.02.2012 р. (Протокол №11) [PERSON] виключено зі складу членів ЖБК «Марін-Білдер», за відсутності доказів про невиконання чи часткове/неналежне виконання обов'язків. Письмові повідомлення про намір ЖБК «Марін-Білдер» виключити [PERSON] зі складу членів кооперативу та рішення про виключення надсилалися не за адресою мешкання/реєстрації [PERSON], а за іншою адресою, ніж зазначена при укладені Угод. Такі повідомлення або взагалі не отримувалися [PERSON], або отримувалися іншою невідомою особою, про що свідчить підпис на повідомленні. На момент передбаченого в зазначених Угодах строку закінчення будівництва з боку ЖБК «Марін-Білдер» прийняті за Угодами зобов'язання виконані не були, незважаючи на те, що [PERSON] на 11.04.2006 р. сплачено грошові кошти в еквіваленті 1160730 ам.дол. Останній внесок передбачений Угодами за п.3.2. зазначених Угод, [PERSON] мала сплатити після введення житлових будинків в експлуатацію. Під час огляду будинків, у зв'язку з виявленими будівельними недоліками, [PERSON] вимагала їх усунення. Виявлені будівельні недоліки в житлових будинках в [ADDRESS], за адресами: [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS], [ADDRESS], підтверджуються висновками 09.09.2008 р., 14.12.2012 р. Центру НТТМ АСУ; висновком судової будівельно-технічної експертизи №7932/23 від 15.11.2012 р.; висновком експертного дослідження №14822/17022 від 05.04.2012 р. ОНДІСЕ. ЖБК «Марін-Білдер» відмовився усунути недоліки та вимагав від [PERSON] сплати останнього внеску за житлові будинки. Відповідно до Висновку експертного дослідження №14822/17022 від 05.04.2012 р. ОНДІСЕ для усунення недоліків та добудови будинків необхідно грошові кошти в наступних розмірах: 448477 грн., 480 202 грн., 893 368 грн., 452 213 грн., 263 684 грн., 294 907 грн. Всього на загальну суму 2 832 851 грн., еквівалент 347659 ам.дол. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №7932/23 від 15.11.2012 р. ОНДІСЕ станом на дату складення висновку для усунення недоліків та добудови будинків необхідно грошові кошти в наступних розмірах: 486 006 грн., 478 264 грн., 983 692 грн., 484 654 грн., 384 625 грн., 402 340 грн. Всього на загальну суму 3 219 581 грн., еквівалент 387677 ам.дол. Отже, нібито несплачені [PERSON] за Угодами останні суми пайових внесків у загальному розмірі 338630 ам.дол., зазначені в Акті звіряння розрахунків від 01.12.2008 р. складали суму значно менш, ніж сума, необхідна для усунення недоліків та добудови будинків 347659 ам.дол./387677 ам.дол. Незважаючи на наявність спору між позивачем та ЖБК «Марін-Білдер», щодо нерухомого майна за вищевказаними адресами, а також заборону на відчуження нерухомого майна, що знаходиться у спорі за ухвалами Овідіопольського районного суду Одеської області, ЖБК «Марін-Білдер» розпоряджався зазначеним нерухомим майном. 19.04.12 р., 10.12.12 р., 29.04.14 р., 05.09.14 р., 8.12.14 р. ухвалами Овідіопольського районного суду Одеської області заборонено відчуження та накладений арешт на нерухоме майно в [ADDRESS], за адресами: [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS] Рішенням правління ЖБК «Марін-Білдер» від 01.03.2012 р. за [PERSON] Протоколом №01/03-12/Ц/3-7 закріплений індивідуальний житловий будинок, введений в експлуатацію та розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] Рішенням правління ЖБК «Марін-Білдер» від 19.04.12 р. за [PERSON] Протоколом № 19/04/12 закріплений індивідуальний житловий будинок, введений в експлуатацію та від 24.04.12 р. за Протоколом № 23/04/12-Ц-3/8 переданий у власність індивідуальний житловий будинок, введений в експлуатацію та розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] Рішенням правління ЖБК «Марін-Білдер» від 15.03.2012 р. р. за [PERSON] Протоколом №15/03-12/А/4/5-4/6 закріплений індивідуальний житловий будинок, введений в експлуатацію та розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] Рішенням правління ЖБК «Марін-Білдер» від 05.04.2012 р. за [PERSON] Протоколом №05/04-12/А/4/7-4-8 закріплений індивідуальний житловий будинок, введений в експлуатацію та розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]. Рішенням правління ЖБК «Марін-Білдер» від 13.01.2014 р. за [PERSON] Протоколом №13/01/14-Ц/3-7 закріплений індивідуальний житловий будинок, введений в експлуатацію, а Рішенням правління ЖБК «Марін-Білдер» від 20.03.2014 р. за [PERSON] Протоколом (без номеру) достроково передано у власність житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]. Незважаючи на арешт за ухвалами Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.04.12 р., 10.12.12 р. ЖБК «Марін-Білдер» оформив на ім'я [PERSON] всі необхідні документи, а Таїровьска селищна рада Овідіопольського району Одеської області прийняла рішення виконкому Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області за №423 від 28.04.2012 р. щодо нерухомого майна: індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS], що стало підставою для видачі на ім'я [PERSON] свідоцтва від 08.06.2012 р. про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] і його реєстрації в Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності за рішенням №34441215 від 11.06.2012 р. на ім'я [PERSON]. Незважаючи на арешт за ухвалами Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.04.12 р., 10.12.12 р. ЖБК «Марін-Білдер» оформив на ім'я [PERSON] всі необхідні документи, а Реєстраційна служба Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області видала на ім'я [PERSON] свідоцтво [NUMBER] від 16.08.2013 р. про право власності на нерухоме майно: земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]. Незважаючи на арешт за ухвалами Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.04.12 р., 10.12.12 р. ЖБК «Марін-Білдер» оформив на ім'я [PERSON] всі необхідні документи, а Реєстраційна служба Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області видала на ім'я [PERSON] свідоцтво [NUMBER] від 15.01.2014 р. про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]. Незважаючи на арешт за ухвалами Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.04.12 р., 10.12.12 р., 29.04.14 р. Овідіопольського районного суду Одеської області, ЖБК «Марін-Білдер» розпорядився нерухомим майном, що знаходилося в арешті оформив на ім'я [PERSON] та подав до Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області документи, які стали підставою для видачі на ім'я [PERSON] Свідоцтва [NUMBER] від 16.07.2014 р. про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що є тим самим об'єктом (тотожнім), що знаходиться за адресою за адресою: [ADDRESS], т.я. зазначені адреси фактично є одною адресою, з зазначенням номеру будинку та будівельного номеру будинку за якими розташовано один і той же об'єкт нерухомості, оскільки [ADDRESS] за Угодами, укладеними з [PERSON] Незважаючи на арешт за ухвалами суду від 19.04.12 р., 10.12.12 р., 29.04.14 р., Овідіопольського районного суду Одеської області, [PERSON] розпорядився зазначеним нерухомим майном та здійснив відчуження [PERSON] нерухомого майна (будівлі з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], що є тим самим об'єктом (тотожнім), що знаходиться за адресою за адресою: [ADDRESS], т.я. зазначені адреси фактично є одною адресою, з зазначенням номеру будинку та будівельного номеру будинку за якими розташовано один і той же об'єкт нерухомості, оскільки [ADDRESS] за Угодами, укладеними з [PERSON] Незважаючи на арешт за ухвалами Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.04.12 р., 10.12.12 р., 29.04.14 р. Овідіопольського районного суду Одеської області, ЖБК «Марін-Білдер» розпорядився нерухомим майном, що знаходилося в арешті оформив на ім'я [PERSON] та подав до Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області документи, які стали підставою для видачі на ім'я [PERSON] Свідоцтва від 08.09.2014 р. про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що є тим самим об'єктом (тотожнім), що знаходиться за адресою за адресою: [ADDRESS], т.я. зазначені адреси фактично є одною адресою, з зазначенням номеру будинку та будівельного номеру будинку за якими розташовано один і той же об'єкт нерухомості, оскільки будинки №1/1-1/3 є будівельними номерами будинку [ADDRESS] за Угодами, укладеними з [PERSON] Незважаючи на арешт за ухвалами суду від 19.04.12 р., 10.12.12 р., 29.04.14 р., Овідіопольського районного суду Одеської області, [PERSON] розпорядився зазначеним нерухомим майном та здійснив відчуження [PERSON] нерухомого майна (будівлі з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], що є тим самим об'єктом (тотожнім), що знаходиться за адресою за адресою: [ADDRESS], т.я. зазначені адреси фактично є одною адресою, з зазначенням номеру будинку та будівельного номеру будинку за якими розташовано один і той же об'єкт нерухомості, оскільки будинки №1/1-1/3 є будівельними номерами будинку [ADDRESS] за Угодами, укладеними з [PERSON] За невиконання ЖБК «Марін-Білдер» зобов'язань за Угодами Розділом 6 передбачена відповідальність у розмірі 0,04% від суми внесених пайових внесків за кожний день прострочення, але не більше 2ї ставки НБУ. Отже, позивач вважає, що за незведених обставини, з Житлово-Будівельного кооперативу «Марін-Білдер» на її користь, [PERSON] підлягає стягнути грошові кошти: з урахуванням взаєморозрахунку які необхідні для усунення недоліків та добудови житлового будинку у розмірі 571217,95 (п'ятсот сімдесят одна тисяча двісті сімнадцять гривень дев'яносто п'ять копійок) гривень; грошові кошти, які необхідні на газифікацію житлових будинків в розмірі 86340,20 (вісімдесят шість тисяч триста сорок гривень двадцять копійок) гривень; пеню за прострочення строку передачі житлових будинків в розмірі 7651292,30 (сім мільйонів шістсот п'ятдесят одна тисяча двісті дев'яносто дві гривні тридцять копійок) гривень; судові витрати за розгляд справи в розмірі 3219 (три тисячі двісті дев'ятнадцять) гривень; судові витрати за надання правової допомоги 135432 (сто тридцять п'ять чотириста тридцять дві) гривні. 13.09.14 р. Житлово-Будівельний кооператив «Марін-Білдер» прийняв рішення про припинення юридичної особи ЖБК «Марін-Білдер» шляхом ліквідації та обрав ліквідаційну комісію за Протоколом №13.09.14 року, а тому позивач просить: -скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 08.02.2012 р. (Протокол №11) про виключення [PERSON] зі складу членів ЖБК «Марін-Білдер»; -відновити [PERSON] у членстві Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер» та поновити права за законні інтереси [PERSON], як члена Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер»; -скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 01.03.2012 р. за Протоколом №01/03-12/Ц/3-7 про закріплення індивідуального житлового будинку введеного в експлуатацію та розташованого за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] за [PERSON]; -скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 15.03.2012 р. за Протоколом №15/03-12/А/4/5-4/6 про закріплення індивідуального житлового будинку введеного в експлуатацію та розташованого за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] за [PERSON]; -скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 05.04.2012 р. за Протоколом №15/03-12/А/4/7-4-8 про закріплення індивідуального житлового будинку введеного в експлуатацію та розташованого за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] за [PERSON]; -скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 19.04.12 р. за Протоколом № 19/04/12 про закріплення та від 24.04.12 р. за Протоколом № 23/04/12-Ц-3/8 про передачу у власність індивідуального житлового будинку, введеного в експлуатацію розташованого за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] за [PERSON]; -скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 05.11.2013 р. за Протоколом №05/11/13-А/4-7 про закріплення індивідуального житлового будинку введеного в експлуатацію та розташованого за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] за [PERSON]; -скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 27.07.2006 р. за Протоколом №27/07/06-К-1/4/ про закріплення індивідуального житлового будинку введеного в експлуатацію та розташованого за адресою: [ADDRESS] за [PERSON]; -скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» про закріплення індивідуального житлового будинку введеного в експлуатацію та розташованого за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] за [PERSON]; -скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 13.01.2014 р. за Протоколом №13/01/14-Ц/3-7 про закріплення індивідуального житлового будинку введеного в експлуатацію за [PERSON] та рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 20.03.2014 р. за Протоколом (без номеру) про дострокову передачу у власність [PERSON] житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; -визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області за №423 від 28.04.2012 р.; -визнати недійсним свідоцтво від 08.06.2012 р., видане на ім'я [PERSON] про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; -скасувати рішення №34441215 від 11.06.2012 р. в Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності на ім'я [PERSON] про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; -зобов'язати реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області внести до Державного реєстру прав запис про скасування права власності на ім'я [PERSON] на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; -визнати недійсним свідоцтво [NUMBER] від 16.08.2013 р., видане Реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області на ім'я [PERSON] про право власності на нерухоме майно: земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; -скасувати рішення в Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності на ім'я [PERSON] про право власності на нерухоме майно: земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; -зобов'язати реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області внести до Державного реєстру прав запис про скасування права власності на ім'я [PERSON] на нерухоме майно: земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; -визнати недійсним свідоцтво [NUMBER] від 15.01.2014 р., видане Реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області на ім'я [PERSON] про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]; -скасувати рішення в Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності на ім'я [PERSON] на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]; -зобов'язати реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області внести до Державного реєстру прав запис про скасування права власності на ім'я [PERSON] на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]; -визнати недійсним свідоцтво [NUMBER] від 16.07.2014 р., видане Реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області на ім'я [PERSON] про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]; -скасувати рішення в Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності на ім'я [PERSON] про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (будівельний номер) який фактично є будинком за адресою: [ADDRESS]; -зобов'язати реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області внести до Державного реєстру прав запис про скасування права власності на ім'я [PERSON] на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (будівельний номер), який фактично є будинком за адресою: [ADDRESS]; -визнати недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу реєстраційний номер №4945 від 3.09.2014 р. за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купив нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]; -скасувати рішення в Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності на ім'я [PERSON] на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]; -зобов'язати реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області внести до Державного реєстру прав запис про скасування права власності на ім'я [PERSON] на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]; -визнати недійсним свідоцтво від 08.09.2014 р., видане Реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області на ім'я [PERSON] про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (будівельний номер) який фактично є будинком за адресою: [ADDRESS]; -скасувати рішення в Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності на ім'я [PERSON] про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (будівельний номер) який фактично є будинком за адресою: [ADDRESS]; -зобов'язати реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області внести до Державного реєстру прав запис про скасування права власності на ім'я [PERSON] на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (будівельний номер) який фактично є будинком за адресою: [ADDRESS]; -визнати недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу реєстраційний номер від 18.09.2014 р. за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купив нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (будівельний номер) який фактично є будинком за адресою: [ADDRESS]; -скасувати рішення в Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності на ім'я [PERSON] на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (будівельний номер) який фактично є будинком за адресою: [ADDRESS]; -зобов'язати реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області внести до Державного реєстру прав запис про скасування права власності на ім'я [PERSON] на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (будівельний номер) який фактично є будинком за адресою: [ADDRESS]; - витребувати із чужого незаконного володіння нерухоме майно в [ADDRESS], за адресами: - [ADDRESS] у [PERSON];- [ADDRESS] у [PERSON]; - [ADDRESS] у [PERSON];-[ADDRESS] у [PERSON];-[ADDRESS] у [PERSON];-[ADDRESS] у [PERSON] - зобов'язати Житлово-Будівельний кооператив «Марін-Білдер» передати [PERSON] введене за Актом в експлуатацію та за Деклараціями про готовність до експлуатації нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; - зобов'язати Житлово-Будівельний кооператив «Марін-Білдер» передати [PERSON] введене за Актом в експлуатацію та за Деклараціями про готовність до експлуатації нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (будівельний номер: [ADDRESS]); - зобов'язати Житлово-Будівельний кооператив «Марін-Білдер» передати [PERSON] введене за Актом в експлуатацію та за Деклараціями про готовність до експлуатації нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; - зобов'язати Житлово-Будівельний кооператив «Марін-Білдер» передати [PERSON] введене за Актом в експлуатацію та за Деклараціями про готовність до експлуатації нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; - зобов'язати Житлово-Будівельний кооператив «Марін-Білдер» передати [PERSON] введене за Актом в експлуатацію та за Деклараціями про готовність до експлуатації нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; - зобов'язати Житлово-Будівельний кооператив «Марін-Білдер» передати [PERSON] введене за Актом в експлуатацію та за Деклараціями про готовність до експлуатації нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (будівельний номер: [ADDRESS]); - визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; - стягнути з Житлово-Будівельного кооперативу «Марін-Білдер» грошові кошти на користь [PERSON] з урахуванням взаєморозрахунку які необхідні для усунення недоліків та добудови житлового будинку у розмірі 571217,95 (п'ятсот сімдесят одна тисяча двісті сімнадцять гривень дев'яносто п'ять копійок) гривень; - стягнути з Житлово-Будівельного кооперативу «Марін-Білдер» грошові кошти на користь [PERSON], які необхідні на газифікацію житлових будинків в розмірі 86340,20 (вісімдесят шість тисяч триста сорок гривень двадцять копійок) гривень; - стягнути з Житлово-Будівельного кооперативу «Марін-Білдер» грошові кошти на користь [PERSON] пеню за прострочення строку передачі житлових будинків в розмірі 7651292,30 (сім мільйонів шістсот п'ятдесят одна тисяча двісті дев'яносто дві гривні тридцять копійок) гривень; - стягнути з Житлово-Будівельного кооперативу «Марін-Білдер» грошові кошти на користь [PERSON] судові витрати за розгляд справи в розмірі 3219 (три тисячі двісті дев'ятнадцять) гривень; - стягнути з Житлово-Будівельного кооперативу «Марін-Білдер» грошові кошти на користь [PERSON] судові витрати за надання правової допомоги 135432 (сто тридцять п'ять чотириста тридцять дві) гривні: В ході судового засідання представник позивача [PERSON] Шкуренко Л.В. підтримав позовні вимоги, в задоволені позову позивача ЖБК «Марін-Білдер» просить відмовити . Представника відповідачів ЖБК «Марін-Білдер», Ліквідаційної комісії ЖБК «Марін-Біодер», [PERSON] - [PERSON] заперечував проти позовних вимог і просив відмовити у задоволенні позову та підтримав зустрічний позов та просив його задовольнити. Представника відповідачів [PERSON] - [PERSON] заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову. Представника третьої особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову. Представник третій особи [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги позивача не підтримує . Інші сторони до суду не явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступного: Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ч. 1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.203 ЦК України:1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст.215 ЦК України:1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.230 ч.1 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про кооперацію» Членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи;ліквідації члена кооперативу - юридичної особи;припинення діяльності кооперативу. Виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суду. Так судом встановлено: Позивачка просить скасувати рішення правління ЖБК "Марін-Білдер" (далі по тексту - кооператив) від 08.02.2012 року про виключення її з членів кооперативу та відновити її членство у вказаному кооперативі. Так в ході судового розгляду було встановлено, що дійсно 28 січня 2005 року відповідно до Уставу кооперативу, позивачка [PERSON], яка мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], була прийнята до членів кооперативу. Під час членства у кооперативі, між нею та кооперативом 18.03.2005 року було укладено угоди, предметом яких було виділено позивачці земельні ділянки для будівництва житлових будинків за адресами : -[ADDRESS]; [ADDRESS]; -[ADDRESS] ; -[ADDRESS] ; -[ADDRESS] ; -[ADDRESS] . На протязі всього членства у кооперативі позивачка неодноразово та періодично сплачувала членські та пайові внески на ім'я кооперативу грошові кошти, які відповідно до Акту від 01.12.2008 року складали 1121919 доларів США (умовних одиниць). Згідно п.6.3 Статуту кооперативу, який зареєстровано належним чином, виключення з членів кооперативу здійснюється за рішенням правління кооперативу, якщо за нього голосувало більш ніж половина присутніх членів правління у випадку: несплати цільових або пайових внесків, або порушення графіку оплати цільових або пайових внесків; несплати членських внесків у термін більш ніж два місяця; здійснення членом кооперативу діяльності, що суперечить Статуту. (т.11 а.с.31) 08 лютого 2012 року відповідно до протоколу №11 правлінням кооперативу позивачка [PERSON], була виключена з членів кооперативу з зв'язку з систематичним невнесенням пайових та цільових внесків.(т.2 а.с.140), з даного протоколу вбачається, що підставою для виключення було систематичне невнесення цільових та пайових внесків, про що неодноразово відправлялися поштові повідомлення на адресу позивачці, а саме [ADDRESS]. Відповідно до ст.13 Закону України "Про кооперацію" від 10.07.2003 № 1087-IV членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи; ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу. Виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суду. У своїй діяльності члени кооперативу та його правління згідно ст. 8 Закону України "Про кооперацію" керуються Статутом. Відповідно до п.1.3 ст.1 Статуту, кооператив здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Закону України "Про кооперацію" та інших нормативно - правових актів законодавства України та цього Статуту. Відповідач в особі представника кооперативу стверджує, що позивачка була виключена з кооперативу у зв'язку з несплатою внесків, та їй були неодноразово відправлені поштові повідомлення. Позивачка заперечує, що до неї були направлені будь-які повідомлення, з урахування суми, які була внесена на членські потреби кооперативу в розмірі 1121919 доларів США (умовних одиниць), неодноразових звірок щодо виконання умов будівництва та внесків грошових коштів, з урахування штату та кількості членів кооперативу (працівників кооперативу), наявності засобів зв'язку у позивача, наявності реєстрації (прописки) позивачки, її місця роботи (діяльності), суд приходить до висновку, що перевірка систематичної несплати пайових та членських внесків з боку позивачки носить поверховий характер, а тому рішення правління щодо її виключення порушує її права та інтереси, як члена кооперативу. Відповідно до ст.ст.15-16 ЦК України, підлягає судовому захисту та в свою чергу рішення правління необхідно скасувати, з одночасним її відновленням у членах кооперативу. При цьому суд вважає, що поновлення в членах кооперативу не є втручання в діяльність самого кооперативу. Позивач просить скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» за Протоколом про закріплення індивідуального житлового будинку введеного в експлуатацію щодо нерухомого майна, яке було прийняте відносно [PERSON]( від 01.03.2012 р.), [PERSON](від 15.03.2012 року), [PERSON] (від 05.04.2012 року), [PERSON] (від 05.11.2013 року), [PERSON] (від 27.07.2006 року), [PERSON](від 13.01.2014 року), [PERSON] (без дати). Відповідно до ст. 37 ч.6 ЗУ «Про кооперацію» забороняється втручання органів державної власні та органів самоврядування у фінансово-господарську та іншу діяльність кооперативних організацій, крім випадків, прямо передбачених законом. Вищевказані рішення правлення кооперативу є внутрішньою діяльністю кооперативу, дані рішення не порушують права та обов'язки, які відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України підлягають судовому захисту, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позивачка просить визнати недійсним рішення виконкому Таїровської селищної ради № 423 від 28.04.2012 року та Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08.06.2012 р., видане на ім'я [PERSON] у вигляді індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку, виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що сільською радою був порушений порядок прийняття до розгляду даного питання, у зв'язку з цим рішення сільської ради в цій частині є недійсним. Під час судового розгляду судом було встановлено, що 28 квітня 2012 року виконкомом Таїровської селищної ради було прийнято рішення № 423 про оформлення права власності [PERSON] на новозбудоване нерухоме майно, дане рішення було прийнятно на підставі документів, які були надані безпосередньо [PERSON] так і документами, які були надані з боку ЖБК «Марін-Білдер». Після чого відповідачка отримала право установчий документ на вищевказане нерухоме майно - Свідоцтво на нерухоме майно від 08.06.2012 року. Суд вважає, що передача відповідачу [PERSON] нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] відбулася з порушенням вимог ст. 39 ЗК «Про регулювання містобудівної діяльності», так як на час складання акту введення в експлуатацію були наявні недоліки, так і ст.8 ЗК «Про кооперацію», без врахування обставин щодо укладення Угоди чоловіком [PERSON] під час життя, який [INFO] помер (свідоцтво про смерть від 26.07.2011року), а саме, укладення Угоди за іншою адресою, з порушенням норм закону щодо спадкування, чим порушено майнові права та інтереси члена кооперативу [PERSON] У зв'язку з відсутністю підстав для передачі у власність [PERSON] нерухомого майна, подальші дії щодо прийняття рішення та видачі Свідоцтв про право власності на нерухоме майно порушують передбачений законом Порядок, а тому є недійсними.(т. 4 а.с.335-353) Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення виконкому Таїровської селищної ради та Свідоцтво про право власності на нерухоме майно виданого на ім'я відповідача [PERSON] видані з порушенням діючого законодавства, а тому суд вважає їх відповідно до ст. 203, 215 ЦК України недійсними. Позивачка просить визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 16.08.2013 року на земельну ділянку площею 0,039 га цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON], видане РС Овідіопольського РУЮ Одеської області. (т. 7 а.с. 96) Дане Свідоцтво було видано відповідачу [PERSON] на підставі рішення виконкому Таїровської селищної ради № 647-VI від 26 квітня 2013 року про передачу безоплатно у власність земельної ділянки в рамках приватизації. 29 грудня 2008 року між Таїровської селищною радою та ЖБК «Марін-Білдер» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 10,908 га, що знаходиться на території Таїровської селищної ради в с. Мізікевича ж/м «Совіньйон» Овідіопольського району Одеської області. Кооператив будучи належним користувачем земельної ділянки надав [PERSON] згоду на вилучення земельної ділянки площею 0,039 га цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]. Кооператив надаючи згоду на вилучення земельної ділянки не взяв до уваги обставини які виникли внаслідок взаємовідносин між кооперативом та позивачкою [PERSON], виходячи з даних обставин суд приходить до висновку, що при прийнятті рішення селищна рада не взяла до уваги положення ст.. 116, 118 ЗК України. (т.10 а.с. 150-152) Крім того, при складанні та розробленні проекту землеустрою виконавцем даних робіт не було з'ясовано фактичного землекористувача земельної ділянки, що не відповідає вимогам п.9 «Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», затвердженим Постановою КМ України № 677 від 26.05.2004 року. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що відповідачкою [PERSON] при приватизації земельної ділянки був порушений порядок приватизації та підстави її виникнення, що дає підставу вважати вищевказане свідоцтво недійним. Позивачка просить суд скасувати рішення в Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності та зобов'язати реєстраційну службу вчинити певні дії щодо реєстрації нерухомого майна на ім'я [PERSON] Відповідач - Реєстраційна служба Овідіопольського РУЮ Одеської області щодо реєстрації нерухомого майна на ім'я [PERSON] діяла в межах свої повноважень та на підставі закону. Сторони не звертались до відповідача щодо зміни реєстрації відносно спірного нерухомого майна, а тому виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що фактично між позивачем та відповідачем - реєстраційною службою на час розгляду даного позову спір не виник, а вимоги позивача щодо реєстрації нерухомого майна стосуються дій в майбутньому, таким чином в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, як недоведеними. Позивачка просить визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 15 січня 2014 року у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], загальна площа 401,9 кв.м, житлова 80,1 кв.м. виданого на ім'я [PERSON], [INFO], (код [NUMBER]). (т.9 а.с. 13-14) Підставою для виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача [PERSON], були документи, які надані до компетентної установи, а саме технічний паспорт на житловий будинок від 18.12.2013 року ( т.16 а.с. 39), замовник ЖБК «Марін-Білдер» Декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 04.10.2011 року ( т.16 а.с 54), замовник ЖБК «Марін-Білдер» та внутрішні рішення та документи відповідача ЖБК «Марін-Білдер» у вигляді рішення правління кооперативу, акту приймання - передачі вищевказаного житлового будинку, та листа Українського ДП ПЗ "Укрпошта" Одеської дирекції від 18.12.2013 року за №07-31/117(т.16 а.с. 39-78). Житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,0687 га, яка на час видачі свідоцтва знаходилась у відповідача [PERSON] у фактичному користуванні . Суд вважає, що передача відповідачу [PERSON] спірного житлового будинку відбулася з порушенням вимог Розділу IV "Порядку проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень", Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV з змінами та доповненнями, які існували на час виникнення правовідносин, так як на час реєстрації нерухомого майна відповідачем [PERSON] були надані невірні відомості щодо об'єкту нерухомого майна і ст.8 ЗУ «Про кооперацію», без врахування обставин щодо укладення Угоди між кооперативом та позивачкою [PERSON], чим порушено майнові права та інтереси члена кооперативу [PERSON] У зв'язку з відсутністю підстав для передачі у власність [PERSON] нерухомого майна у вигляді житлового будинку, подальші дії щодо прийняття рішення та видачі Свідоцтв про право власності на нерухоме майно порушують передбачений законом Порядок, а тому є недійсними. Позивачка просить суд скасувати рішення в Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності та зобов'язати реєстраційну службу вчинити певні дії щодо реєстрації нерухомого майна на ім'я [PERSON] Відповідач - Реєстраційна служба Овідіопольського РУЮ Одеської області щодо реєстрації нерухомого майна на ім'я [PERSON] діяв в межах свої повноважень та на підставі Закону, сторони не звертались до відповідача щодо зміни реєстрації відносно спірного нерухомого майна, виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що фактично між позивачем та відповідачем - Реєстраційною службою на час розгляду даного позову спір не виник, а вимоги позивача щодо реєстрації нерухомого майна стосуються дій в майбутньому, таким чином в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, як недоведеними. В ході судового розгляду з боку представника відповідачки були надані заперечення (т.10 а.с. 51-58), з яких вбачається, що відповідачка [PERSON] з позовом не погоджується та просить відмовити у задоволенню позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що позивачка не довела свого членства у вищевказаному кооперативі, а тому відсутній причинно-слідчий зв'язок між позовними вимогами та їх обґрунтуванням. На час вступу відповідачки в кооператив та передачі їй спірного нерухомого майна у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] вже було побудовано та існував спір між членом кооперативу [PERSON] та ЖСК «Марін-Білдер» щодо недоліків під час будівництва, які вже описані в мотивувальній частині рішення. Також, з документів, які були встановлені під час судового розгляду, що були підставою для реєстрації нерухомого майна у вигляді житлового будинку, а саме довідка з Українського ДП ПЗ "Укрпошта" Одеської дирекції від 18.12.2013 року №07-31/117 (т.6 а.с. 72), вбачається, що зазначена довідка помилково взята до уваги державним реєстратором, як існування поштової адреси, так як надання поштової адреси входить до компетенції органів місцевого самоврядування. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що підстав для передачі з боку ЖСК «Марін-Білдер» іншим особам не існувало, а тому заперечення представника відповідачки [PERSON], суд вважає безпідставними. Позивачка просить визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 16 липня 2014 року у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], загальна площа 405,5 кв.м, житлова 52,9 кв.м., виданого на ім'я [PERSON]. (т.9, а.с.85) Підставою для виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача [PERSON] були документи, які надані до компетентної установи, а саме заява відповідача (замовник [PERSON]), технічний паспорт на житловий будинок від 22.01.2014 року (т.9, а.с.65-67), Декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 12.06.2014 року (т.9 а.с.72-74), замовник ЖБК «Марін-Білдер» та внутрішні рішення та документи відповідача ЖБК «Марін-Білдер» у вигляді рішення правління кооперативу та акту приймання - передачі вищевказаного житлового будинку від 12 червня 2014 року Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 569 м.кв., що знаходиться у відповідача [PERSON] у фактичному користуванні, а у відповідача ЖБК «Марін-Білдер» в оренді на підставі договору оренди від 29 грудня 2008 року . Крім того відповідач [PERSON] при реєстрації спірного житлового будинку, не зважаючи на неодноразові арешти на спірне нерухоме майно, відповідно до Ухвали Овідіопольського райсуду Одеської області про накладення арешту від 19.04.2012 року, в рамках даного цивільного провадження 2/1521/543/12, згідно якого був накладений арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (т. 9 а.с.25), надав лист Одеської дирекції Української ДППЗ «Укрпошта» № 07-31/24 від 07.07.2014 року та виписку зі списку членів кооперативу без дати за підписом голови правління ,щодо присвоєння поштової адреси. Суд вважає, що передача відповідачу [PERSON] спірного житлового будинку відбулася з порушенням вимог ст. 39 ЗК «Про регулювання містобудівної діяльності», так як на час складання Декларації були явні недоліки і ст.8 ЗУ «Про кооперацію», без врахування обставин щодо укладення Угоди між кооперативом та позивачкою [PERSON], чим порушено майнові права та інтереси члена кооперативу [PERSON] Крім того суд вважає, що при державній реєстрації спірного нерухомого майна, державний реєстратор, як посадова особа не звернув уваги на наявність фактичного місця розташування житлового будинку та в супереч ст. 37 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», відповідно до якої в компетенцію органів місцевого самоврядування входить повноваження, щодо надання поштової адреси, а не інших установ , здійснив реєстрацію спірного житлового будинку за вищевказаною адресою. У зв'язку з відсутністю підстав для передачі у власність [PERSON] нерухомого майна та помилкових дій державного реєстратора, подальші дії щодо прийняття рішення та видачі Свідоцтв про право власності на нерухоме майно порушують передбачений законом Порядок, а тому є недійсними.(т.9 а.с. 85) Позивачка просить суд скасувати рішення в Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності та зобов'язати реєстраційну службу вчинити певні дії щодо реєстрації нерухомого майна на ім'я [PERSON] Відповідач - Реєстраційна служба Овідіопольського РУЮ Одеської області щодо реєстрації нерухомого майна на ім'я [PERSON] діяла в межах свої повноважень та на підставі Закону. Сторони не звертались до відповідача щодо зміни реєстрації відносно спірного нерухомого майна, виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що фактично між позивачем та відповідачем - Реєстраційною службою на час розгляду даного позову спір не виник, а вимоги позивача щодо реєстрації нерухомого майна стосуються дій в майбутньому, таким чином в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, як недоведеними. Позивач просить суд визнати нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 03 вересня 2014 року укладений між [PERSON] та [PERSON] спірного житлового будинку недійсним (т. 9 а.с.94) . Під час судового розгляду судом встановлено , що 03 вересня 2014 року дійсно між [PERSON] та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу спірного житлового будинку , згідно якого [PERSON], як продавець передав у власність, а [PERSON], як покупець приймає у власність житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається в цілому з: літ. «А» житловий будинок , загальна площа 405,5 кв.м, житлова 52,9 кв.м. Відповідно п.1 даного договору житловий будинок [PERSON] належав на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 16 липня 2014 року. Суд прийшов до висновку, що дане Свідоцтво було видано відповідачу [PERSON] з порушенням порядку та таке, що суперечить діючому законодавству, відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає у власність другій стороні, а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Виходячи з вищевказаного суд вважає, що у [PERSON], з урахуванням взаємовідносин, які існують між позивачкою [PERSON] та відповідачем ЖБК «Марін-Білдер», не виникло право власності на спірний житловий будинок . Відповідач [PERSON] при укладанні даної угоди відповідно п. 4 засвідчив, що спірний житловий будинок на момент укладання договору не знаходиться під арештом. На укладання нотаріального договору існував арешт на дане нерухоме майно, яке було належним чином зареєстровано, таким чином, суд пришов до висновку, що при укладанні договору купівлі-продажу [PERSON] надав не достовірну інформацію про арешт даного майна, що позбавило приватного нотаріуса належним чином надати нотаріальні послуги відповідно до ст.. 55 Закону України «Про нотаріат». З урахуванням даних обставин суд прийшов до висновку, що [PERSON] не міг передати у власність дане майно, а тому суд вважає, що нотаріально посвідчений договорів купівлі-продажу є недійсним. Позивачка просить скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON], яка розташована за адресою: [ADDRESS] В ході судового розгляду було встановлено, що відповідач [PERSON] отримав вищевказану земельну ділянку на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та рішенням органу місцевого самоврядування . Виходячи з тих обставин, які були встановлені під час судового розгляду та наявністю спору між позивачкою [PERSON] та відповідачем ЖБК "Марін-Білдер", суд вважає, що посадовими особами землевпорядною організації (установи) при складанні проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки був формальний підхід до виконання вимог Розділу ІІІ " ОРГАНІЗАЦІЯ І РЕГУЛЮВАННЯ ЗЕМЛЕУСТРОЮ" Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV із змінами та доповненнями. Що в свою чергу привело до невірного вирішення питання селищної ради , так як суд розглядає ці події як перехід права власності у вигляді угоди між органами місцевого самоврядування та громадянином, з порушеннями ст.ст.116,118 ЗК України, а тому приходить до висновку, що дане свідоцтво є недійсним, яке було видане з порушенням норм цивільного законодавства, які зазначені вище. Позивачка просить суд скасувати рішення в Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності та зобов'язати реєстраційну службу вчинити певні дії щодо реєстрації нерухомого майна на ім'я [PERSON]. Відповідача - Реєстраційна служба Овідіопольського РУЮ Одеської області щодо реєстрації нерухомого майна на ім'я [PERSON], діяла в межах свої повноважень та на підставі Закону. Сторони не звертались до відповідача щодо зміни реєстрації відносно спірного нерухомого майна, виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що фактично між позивачем та відповідачем - Реєстраційною службою на час розгляду даного позову спір не виник, а вимоги позивача щодо реєстрації нерухомого майна стосуються дій в майбутньому, таким чином в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, як недоведеними. Позивачка просить визнати недійсним Свідоцтво [NUMBER] від 08 вересня 2014 року про право власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого за адресою [ADDRESS], який складає житловий будинок загальною площею 488,9 кв.м. житлова площа 92,3 кв.м., І - вимощення, видане на ім'я [PERSON] (код [NUMBER]). Житловий будинок перебуває на земельній ділянці, яка знаходиться у фактичному користуванні. Підставою для виникнення право власності на нерухоме майно у відповідача [PERSON] були документи які надані до компетентної установи, а саме заява відповідача, технічний паспорт на житлового будинку від 21.01.2014 року ( т.14 а.с.60) , замовник [PERSON], Декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 18.06.2014 року ( т.14 а.с.69) , замовник ЖБК «Марін-Білдер» та внутрішні рішення та документи відповідача ЖБК «Марін-Білдер» у вигляді рішення правління кооперативу та акту приймання - передачі вищевказаного житлового будинку від 25 червня 2014 року Житловий будинок розташований на земельної ділянці площею 936 м.кв., яка знаходиться у відповідача [PERSON] у фактичному користуванні, які знаходиться у користуванні відповідача ЖБК «Марін-Білдер» в оренді на підставі договору оренди від 29 грудня 2008 року. Крім того відповідач [PERSON] при реєстрації спірного житлового будинку, не зважаючи на неодноразові арешти на спірне нерухоме майно, відповідно до Ухвали Овідіопольського райсуду Одеської області про накладення арешту від 19.04.2012 року , в рамках даного цивільного провадження 2/1521/543/12 , згідно якої був накладений арешт на житловий будинок, розташований за адресою : [ADDRESS] (т. 14 а.с.76), надав лист Одеської дирекції Української ДППЗ «Укрпошта» № 07-31/29 від 05.08.2014 року та виписку зі списку членів кооперативу без дати за підписом голови правління, щодо присвоєння поштової адреси. Суд вважає, що передача відповідачу [PERSON] спірного житлового будинку відбулася з порушенням вимог ст.. 39 ЗК «Про регулювання містобудівної діяльності», так як на час складання Декларації були явні недоліки, так і ст.8 ЗУ «Про кооперацію», без врахування обставин щодо укладення Угоди між кооперативом та позивачкою [PERSON], чим порушено майнові права та інтереси члена кооперативу [PERSON] Крім того суд вважає, що при державній реєстрації спірного нерухомого майна, державний реєстратор, як посадова особа не звернув уваги на наявність фактичного місце розташування житлового будинку та всупереч ст. 37 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», відповідно до якого в компетенцію органів місцевого самоврядування входить повноваження, щодо надання поштової адреси, а не інших установ, здійснив реєстрацію спірного житлового будинку за вищевказаною адресою. У зв'язку з відсутністю підстав для передачі у власність [PERSON] нерухомого майна та помилкових дій державного реєстратора, подальші дії щодо прийняття рішення та видачі Свідоцтв про право власності на нерухоме майно порушують передбачений законом Порядок, а тому є недійсними. Позивачка просить суд скасувати рішення в Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності та зобов'язати реєстраційну службу вчинити певні дії щодо реєстрації нерухомого майна на ім'я [PERSON] Відповідач - реєстраційна служба Овідіопольського РУЮ Одеської області щодо реєстрації нерухомого майна на ім'я [PERSON] діяла в межах свої повноважень та на підставі закону, сторони не звертались до відповідача щодо зміни реєстрації відносно спірного нерухомого майна, виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку , що фактично між позивачем та відповідачем - реєстраційною службою на час розгляду даного позову не виник спір, а вимоги позивача щодо реєстрації нерухомого майна стосуються дій в майбутньому, таким чином в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, як недоведеними. Позивач просить суд визнати нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 18 вересня 2014 року укладений між [PERSON] та [PERSON] спірного житлового будинку недійсним ( т. 14 а.с.79). Під час судового розгляду судом встановлено , що 18 вересня 2014 року дійсно між [PERSON] та [PERSON] (код [NUMBER]) був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу спірного житлового будинку, згідно якого [PERSON], як продавець передав у власність, а [PERSON], як покупець приймає у власність житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається в цілому з : літ. «А» житловий будинок , загальна площа 488,9 кв.м, житлова 92,3 кв.м, І - вимощення. Відповідно п.1 даного договору житловий будинок належав [PERSON] на підставі. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 08.09. 2014 року. Суд прийшов до висновку, що дане Свідоцтво було видано відповідачу [PERSON] з порушенням порядку та таке, яке суперечить діючому законодавству, відповідно до ст.. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає у власність другій стороні , а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Виходячи з вищевказаного суд вважає , що у [PERSON], з урахуванням взаємовідносин які існують між позивачкою [PERSON] та відповідачем ЖБК «Марін-Білдер», не виникло право власності на спірний житловий будинок . Відповідач [PERSON] при укладанні даної угоди відповідно п. 4 засвідчив , що спірний житловий будинок на момент укладання договору не знаходиться під арештом. На укладання нотаріального договору існував арешт на дане нерухоме майно , яке було належним чином зареєстровано. Таким чином суд пришов до висновку , що при укладанні договору купівлі-продажу [PERSON] надав не достовірну інформацію щодо арешту даного майна , що позбавило приватного нотаріуса належним чином надати нотаріальні послуги відповідно до ст.. 55 Закону України «Про нотаріат». З урахуванням даних обставин суд прийшов до висновку, що [PERSON] не міг передати у власність дане майно, а тому суд, вважає що нотаріально посвідчений договорів купівлі-продажу є недійсним. Позивачка просить визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 13.08.2015 року, видане реєстраційною службою [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області у вигляді земельної ділянки площею 0,0995 (кадастровий номер [NUMBER]), цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташоване за адресою [ADDRESS] на ім'я [PERSON].(т.14 а.с. 81) В ході судового розгляду було встановлено, що відповідач [PERSON] отримав вищевказану земельну ділянку на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 14.04.2015 року, виготовлений ТОВ "Земельно Кадастрове Бюро "Резолют", яке було зареєстроване належним чином 23.06.2015 року. Та рішенням Таїровської селищної ради №1246 від 10.07.2015 року "Про передачу безоплатну у власність громадянину України [PERSON] земельної ділянки...із земель, що перебувають в оренді ЖБК "Марін-Білдер" (т.14 а.с. 85). Виходячи з тих обставин, які були встановлені під час судового розгляду та наявністю спору між позивачкою [PERSON] та відповідачем ЖБК "Марін-Білдер", суд вважає, що посадовими особами ТОВ "Земельно Кадастрове Бюро "Резолют" при складанні проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки був формальний підхід до виконання вимог Розділу ІІІ " ОРГАНІЗАЦІЯ І РЕГУЛЮВАННЯ ЗЕМЛЕУСТРОЮ" Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV із змінами та доповненнями. Що в свою чергу привело до невірного вирішення питання Таїровської селищної ради, яке мало місце 10.07.2015 року "Про передачу безоплатну у власність громадянину України [PERSON] земельної ділянки.. із земель, що перебувають в оренді ЖБК "Марін-Білдер". Так як суд розглядає ці події як перехід права власності у вигляді угоди між органами місцевого самоврядування та громадянином, з порушеннями ст.ст.116,118 ЗК України, а тому приходить до висновку, що дане свідоцтво є недійсним, яке було видане з порушенням норм цивільного законодавства, які зазначені вище. Позивачка просить суд скасувати рішення в Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності та зобов'язати реєстраційну службу вчинити певні дії щодо реєстрації нерухомого майна на ім'я [PERSON]. Відповідач - реєстраційна служба Овідіопольського РУЮ Одеської області щодо реєстрації нерухомого майна на ім'я [PERSON], діяла в межах свої повноважень та на підставі закону, сторони не звертались до відповідача щодо зміни реєстрації відносно спірного нерухомого майна, виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку , що фактично між позивачем та відповідачем - реєстраційною службою на час розгляду даного позову не виник спір, а вимоги позивача щодо реєстрації нерухомого майна стосуються дій в майбутньому, таким чином в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, як недоведеними . Позивачка просить визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 18.11.2014 р., у вигляді індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами та Свідоцтво про право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 07.08.2015 року, видане на ім'я [PERSON], які розташовані за адресою: [ADDRESS]. (т.15 а.с.202-206) Під час судового розгляду судом було встановлено, що 18.11.2014 року на ім'я [PERSON] (код [NUMBER]) було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 270,4 кв.м, житловою площею 90,9 кв.м., який розташовано за адресою: [ADDRESS]. Підставою для виникнення право власності на нерухоме майно у відповідача [PERSON], були документи, які надані до компетентної установи, а саме заява відповідача, технічний паспорт на житлового будинку від 21.09.2014 року, Акт вводу в експлуатацію від 26.01.2009 року (на адресу [ADDRESS]), розпорядження Овідіопольської РДА №1876 від 29.12.2008 року, внутрішні рішення та документи відповідача ЖБК «Марін-Білдер» у вигляді рішення правління кооперативу та акту приймання - передачі вищевказаного житлового будинку без дати, листа Українського ДП ПЗ "Укрпошта" Одеської дирекції від 23.10.2014 року за №07-31/33 (т.16 а.с. 2-38). Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0302 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), (кадастровий номер [NUMBER]). Вищевказана земельна ділянка належить відповідачці на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 07.08.2015 року. Дане свідоцтво було видане на підставі документів щодо виділення земельної ділянки у приватну власність від 23.06.2015 року (т.16 а.с. 2-38) Крім того відповідач [PERSON] при реєстрації спірного житлового будинку, не зважаючи на неодноразові арешти на спірне нерухоме майно, відповідно до Ухвали Овідіопольського райсуду Одеської області про накладення арешту від 19.04.2012 року , в рамках даного цивільного провадження 2/1521/543/12, згідно якої був накладений арешт на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (т.15 а.с. 202-206), надала лист Одеської дирекції Української ДППЗ «Укрпошта» від 23.10.2014 року №07-31/33 та виписку зі списку членів кооперативу без дати за підписом голови правління, щодо присвоєння поштової адреси без дати та номеру. Суд вважає, що передача відповідачу [PERSON] спірного житлового будинку відбулася з порушенням вимог Розділу IV "Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень", Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV зі змінами та доповненнями, які існували на час виникнення право відношень, так як на час реєстрації нерухомого майна відповідачем [PERSON] були надані невірні відомості щодо об'єкту нерухомого майна і ст.8 ЗУ «Про кооперацію», без врахування обставин щодо укладення Угоди між кооперативом та позивачкою [PERSON], чим порушено майнові права та інтереси члена кооперативу [PERSON] У зв'язку з відсутністю підстав для передачі у власність [PERSON] нерухомого майна та помилкових дій державного реєстратора, подальші дії щодо прийняття рішення та видачі Свідоцтв про право власності на нерухоме майно порушують передбачений законом Порядок, а тому є недійсними. Позивачка просить суд скасувати рішення в Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності та зобов'язати реєстраційну службу вчинити певні дії щодо реєстрації нерухомого майна на ім'я [PERSON] Відповідач - Реєстраційна служба Овідіопольського РУЮ Одеської області щодо реєстрації нерухомого майна на ім'я [PERSON] діяла в межах свої повноважень та на підставі Закону. Сторони не звертались до відповідача щодо зміни реєстрації відносно спірного нерухомого майна, виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що фактично між позивачем та відповідачем - Реєстраційною службою на час розгляду даного позову спір не виник, а вимоги позивача щодо реєстрації нерухомого майна стосуються дій в майбутньому, таким чином в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, як недоведеними. Крім того судом встановлено, що 07.08.2015 року було видано Свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0302 га цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Дане свідоцтво було видане на підставі документів щодо виділення земельної ділянки у приватну власність від 23.06.2015 року (т.16 а.с. 2-38). Виділення земельної ділянки компетентними установами та видача свідоцтва на право власності на земельну ділянку було здійснено на підставі того, що житловий будинок, який розташований за вищевказаною адресою, належав відповідачці [PERSON] на праві приватної власності, а земельна ділянка була передана у власність з порушенням ст. 116 ЗК України, так як фактично не перебувала у її користуванні. Виходячи з цього суд приходить до висновку, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно у вигляді вищевказаної земельної ділянки Державного реєстратора було видано та зареєстровано з порушеннями встановленого порядку, а тому суд вважає, що дане свідоцтво є недійсним. В ході судового розгляду з боку представника відповідачки були надані заперечення (т.10 а.с. 66-74), з яких вбачається, що відповідачка [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) з позовом не погоджується та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що вона, як член кооперативу, внесла в повному обсязі вступний та пайовий внесок щодо будівництва та передачі їй у власність житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS], що підтверджується протоколами, заявами та квитанціями правління ЖСК «Марін-Білдер» (т.10 а.с. 66-99). Виходячи з заперечень, які надійшли до суду, дійсно, що відповідачка зверталася до ЖСК «Марін-Білдер» з вищевказаними заявами. З документів, які надані відповідачем, вбачається, що фактично членом кооперативу вона стала в січні 2014 року. При цьому на час вступу відповідачки в кооператив спірне нерухоме майно у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] вже було побудовано та існував спір між членом кооперативу [PERSON] та ЖСК «Марін-Білдер» щодо недоліків під час будівництва, які вже описані в резолютивної частині рішення. Також, з документів, які були встановлені під час судового розгляду, що були підставою для реєстрації нерухомого майна у вигляді житлового будинку, а саме довідки, акт прийому - передачі без дати (т.16 а.с. 4-6) свідчать про наявність сумнівів про їхню достовірність, так як в цих документах не відображено таких реквізитів, як дата, та реєстраційний номер. Крім того, суд вважає, що державним реєстратором було помилково взято до уваги довідка про поштову адресу відповідача, так як надання поштової адреси входить до компетенції органів місцевого самоврядування. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, щодо підстав для передання з боку ЖСК «Марін-Білдер» іншим особам не існувало, а тому заперечення представника відповідачки [PERSON] суд вважає безпідставними. Позивач просить суд визнати нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 20 лютого 2015 року укладений між [PERSON] (код [NUMBER]) та [PERSON] (код [NUMBER]) спірного житлового будинку недійсним ( т. 16 а.с.103) . Під час судового розгляду судом встановлено, що 20 лютого 2015 року дійсно між [PERSON] та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу спірного житлового будинку, згідно якого [PERSON] як продавець передав у власність, а [PERSON], як покупець приймає у власність житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається в цілому з : літ. «А» житловий будинок , загальна площа 402,2 кв.м, житлова 80,2 кв.м, І - вимощення. Відповідно п.1 даного договору житловий будинок належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 17.12.2014 року, виданого державним реєстратором Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеській області, розташований на земельній ділянці площею 569 кв.м., яка знаходиться у його фактичному користуванні. Підставою для виникнення право власності на нерухоме майно у [PERSON] були документи які надані до компетентної установи, а саме його заява, технічний паспорт на житлового будинку від 03.12.2014 року ( т.16 а.с. 113), замовник [PERSON], та внутрішні рішення та документи відповідача ЖБК «Марін-Білдер» у вигляді рішення правління кооперативу та акту приймання - передачі вищевказаного житлового будинку від 16.07.2014 року. Житловий будинок розташований на земельної ділянці площею 569 м.кв., яка знаходиться у [PERSON] у фактичному користуванні , які знаходиться у користуванні відповідача ЖБК «Марін-Білдер» в оренді на підставі договору оренди від 29 грудня 2008 року. Крім того [PERSON] при реєстрації спірного житлового будинку, не зважаючи на неодноразові арешти на спірне нерухоме майно, відповідно до Ухвали Овідіопольського райсуду Одеської області про накладення арешту від 19.04.2012 року та іншими ухвалами суду першої інстанції, в рамках даного цивільного провадження 2/1521/543/12, згідно якої був накладений арешт на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], надав лист Одеської дирекції Української ДППЗ «Укрпошта» № 07-31/34 від 23.10.2014 року та виписку зі списку членів кооперативу без дати за підписом голови правління, щодо присвоєння поштової адреси (т.16 а.с. 122) Суд вважає, що передача [PERSON] спірного житлового будинку відбулася з порушенням вимог ст. 39 ЗК «Про регулювання містобудівної діяльності», так як на час складання Декларації були явні недоліки, так і ст.8 ЗУ «Про кооперацію», без врахування обставин щодо укладення Угоди між кооперативом та позивачкою [PERSON], чим порушено майнові права та інтереси члена кооперативу [PERSON] Крім того суд вважає, що при державної реєстрації спірного нерухомого майна, державний реєстратор, як посадова особа не звернув уваги на наявності фактичного місце розташування житлового будинку та всупереч ст. 37 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», відповідно до якого в компетенцію органів місцевого самоврядування входить повноваження, щодо надання поштової адреси, а не інших установ, здійснив реєстрацію спірного житлового будинку за вищевказаною адресою. У зв'язку з відсутністю підстав для передачі у власність [PERSON] нерухомого майна та помилкових дій державного реєстратора, подальші дії щодо прийняття рішення та видачі Свідоцтв про право власності на нерухоме майно порушують передбачений законом Порядок, а тому видача Свідоцтва та його реєстрація є безпідставною. Суд прийшов до висновку, що дане Свідоцтво на ім'я [PERSON] було видано з порушенням порядку та таке яке суперечить діючому законодавству, відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає у власність другій стороні, а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Виходячи з вищевказаного суд вважає, що у [PERSON], з урахуванням взаємовідносин які існують між позивачкою [PERSON] та відповідачем ЖБК «Марін-Білдер», не виникло право власності на спірний житловий будинок . [PERSON]. при укладанні даної угоди відповідно п. 4 засвідчив, що спірний житловий будинок на момент укладання договору не знаходиться під арештом. На укладання нотаріального договору існував арешт на дане нерухоме майно, яке було належним чином зареєстровано. Таким чином суд прийшов до висновку, що при укладанні договору купівлі-продажу [PERSON] надав не достовірну інформацію щодо арешту даного майна, що позбавило приватного нотаріуса належним чином надати нотаріальні послуги відповідно до ст. 55 Закону України «Про нотаріат». З урахуванням даних обставин суд прийшов до висновку, що [PERSON] не міг передати, а відповідачка [PERSON] прийняти у власність дане нерухоме майно, а тому суд, вважає що нотаріально посвідчений договорів купівлі-продажу є недійсним. Позивачка просить суд скасувати рішення в Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності та зобов'язати реєстраційну службу вчинити певні дії щодо реєстрації нерухомого майна на ім'я [PERSON] Відповідач - реєстраційна служба Овідіопольського РУЮ Одеської області щодо реєстрації нерухомого майна на ім'я [PERSON] діяла в межах свої повноважень та на підставі закону, сторони не звертались до відповідача щодо зміни реєстрації відносно спірного нерухомого майна, виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що фактично між позивачем та відповідачем - реєстраційною службою на час розгляду даного позову не виник спір, а вимоги позивача щодо реєстрації нерухомого майна стосуються дій в майбутньому, таким чином в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, як недоведеними. Позивачка просить вирубувати із чужого незаконного володіння нерухоме майно у вигляді спірних житлових будинків, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (будівельний номер: [ADDRESS] - 1/3) у [PERSON]; [ADDRESS] (будівельний номер: [ADDRESS]) у [PERSON]; [ADDRESS] у [PERSON]; [ADDRESS] у [PERSON]; [ADDRESS] (будівельний номер: [ADDRESS]) у [PERSON]; [ADDRESS] у [PERSON] посилаючись на ст.ст. 387,388 ЦК України та Постанову Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", але з даними доводами суд погодиться не може у зв'язку з тим, що на час подання позову та виникнення правовідносин між позивачкою та відповідачами, позивачка належним чином не оформила право власності на вищевказане спірне нерухоме майно, а тому суд вважає, що дані позовні вимоги є передчасні та не підлягають задоволенню. Позивачка просить зобов'язати Житлово-Будівельний кооператив «Марін-Білдер» передати [PERSON] введене за Актом в експлуатацію та за Деклараціями про готовність до експлуатації нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] (далі по тексту Декларація); зобов'язати Житлово-Будівельний кооператив «Марін-Білдер» передати [PERSON] введене за Актом в експлуатацію та за Деклараціями про готовність до експлуатації нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (будівельний номер: [ADDRESS]) ; зобов'язати Житлово-Будівельний кооператив «Марін-Білдер» передати [PERSON] введене за Актом в експлуатацію та за Деклараціями про готовність до експлуатації нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; зобов'язати Житлово-Будівельний кооператив «Марін-Білдер» передати [PERSON] введене за Актом в експлуатацію та за Деклараціями про готовність до експлуатації нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; зобов'язати Житлово-Будівельний кооператив «Марін-Білдер» передати [PERSON] введене за Актом в експлуатацію та за Деклараціями про готовність до експлуатації нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; зобов'язати Житлово-Будівельний кооператив «Марін-Білдер» передати [PERSON] введене за Актом в експлуатацію та за Деклараціями про готовність до експлуатації нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]. В ході розгляду справи встановлено, що з 28.01.2005 року між кооперативом та позивачкою [PERSON] виникли правовідносини щодо членства в кооперативі. Під час даних відносин були укладені цивільно-правові договори, та сплачувалися членські (пайові) внески відповідно до уставу. Відповідно до уставу кооперативу, посадові особи зобов'язані надати члену кооперативу всі необхідні документи (довідки) щодо внутрішньої діяльності кооперативу, у тому числі розмір, дату, протоколи тощо щодо внесків до кооперативу. Сторони не заперечують, що з боку позивачки [PERSON], будучи членом кооперативу, здійснювались грошові внески до кооперативу, укладались цивільно-правові угоди. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про кооперацію", кооператив здійснює свої повноваження відповідно до Статуту. Надання членам кооперативу документів (довідок) не суперечить Статуту та діючому законодавству. А тому з метою захисту прав та інтересів позивача, які порушуються з боку посадових осіб кооперативу, суд вважає можливим зобов'язати посадових осіб кооперативу передати документи (довідки, протоколи тощо) щодо цільових та пайових внесків в кооператив відносно спірного нерухомого майна. Позивачка просить зобов'язати кооператив передати Акт в експлуатацію та Декларацію. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Постанови КМ України №;461 від 13.04.2011 року із змінами та доповненнями "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", в повноваження надання цих документів входить безпосередньо до замовника, який на думку суду є позивачкою. А тому з урахуванням вищевказаних обставин та предмету позову, суд вважає, що кооператив є неналежним відповідачем, так як ці дії не входять до його повноважень, а тому в цій частині позову необхідно відмовити. Позивачка просить визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (будівельний номер: [ADDRESS]) ; визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав « № 5 від 07.02.2014 року до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України, в якої зазначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, позивачка [PERSON] на час розгляду справи не надала суду правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, виходячи з правовідносин, які виникли між позивачкою та відповідачами, суд вважає, що позивачка на час розгляду справи не є власником даного нерухомого майна, а тому відповідачі не можуть оспорювати або не визнавати це право. Правовстановлюючі документи, які засвідчують це право, з боку позивачки не втрачалися. Після захисту своїх прав щодо поновлення членства у кооперативі, позивачка має можливість захистити свої права щодо власності іншим шляхом, а тому позовні вимоги щодо визнання права власності на нерухоме майно суд вважає передчасними. А тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позивачка просить стягнути з Житлово-Будівельного кооперативу «Марін-Білдер» грошові кошти на користь [PERSON] з урахуванням взаєморозрахунку, які необхідні для усунення недоліків та добудови житлового будинку у розмірі 571217,95 (п'ятсот сімдесят одна тисяча двісті сімнадцять гривень дев'яносто п'ять копійок) гривень, грошові кошти, які необхідні на газифікацію житлових будинків в розмірі 86340,20 (вісімдесят шість тисяч триста сорок гривень двадцять копійок) гривень, грошові кошти пеню за прострочення строку передачі житлових будинків в розмірі 7651292,30 (сім мільйонів шістсот п'ятдесят одна тисяча двісті дев'яносто дві гривні тридцять копійок) гривень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачка просить стягнути гроші у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань. на підставі глави 49 ЦК України. Суд прийшов до висновку щодо обґрунтованості в безпідставному виключенні позивачки [PERSON] з членів кооперативу та її поновленні. У зв'язку з тим, що [PERSON] є членом кооперативу, то в такому випадку вимоги щодо стягнення грошей відповідно до ст. 15-15 ЦК України не підлягають судовому захисту, а тому в цій частині підлягають відмові. При поданні позову позивачка [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 3219 (три тисячі двісті дев'ятнадцять) гривень. Суд прийшов до висновку в частковому задоволенні позову. Позивачка просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 135432 грн. Суд прийшов до висновку в частковому задоволенні позову. Позивачка звернулася з 58 вимогами майнового і немайнового характеру. З них 40 вимог суд вважає обґрунтованими. Інші вимоги суд вважає безпідставними. А тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з урахуванням принципу пропорційності та кількості позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню правова допомога в розмірі 93401,37 (135432:58= 2335,03) х 40) грн. Згідно позовних вимог відповідачами є ЖБК "Марін-Білдер", Ліквідаційна комісія кооперативу, Таїровська селищна рада, реєстраційні служби Овідіопольського та Біляївського району, фізичні особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], тобто 11 осіб. У зв'язку з цим відповідно принципу рівності часток судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню правова допомога в розмірі 10377,93 грн. (93401,37 : 9). Крім того, суд звертає увагу на обставини, які були встановлені під час судового розгляду, так під час розгляду вищевказаної цивільної справи Овідіопольським райсудом Одеської області від 19.04.12 р., 10.12.12 р., 29.04.14 р., 05.09.14 р., 8.12.14 р. були постановлені ухвали про забезпечення позву згідно яких було заборонено відчуження та накладений арешт вказане вище спірне нерухоме майно. Незважаючи на судові рішення на які розповсюджується, відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14,153 ЦПК України і ухвали суду про забезпечення позову, посадові особи ЖБК «Марін-Білдер» здійснили дії по оформленню право власності на відповідача [PERSON] в наслідок чого останній отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08.09.2014 року, а свою чергу відповідач [PERSON] розпорядився спірним нерухомим майном та уклав договір купівлі-продажу від 18.09.2014 року з [PERSON] ; крім того посадові особи ЖБК «Марін-Білдер» здійснили дії по оформленню право власності на відповідача [PERSON] в наслідок чого останній отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.07.2014 року, а свою чергу відповідач [PERSON] розпорядився спірним нерухомим майном та уклав договір купівлі-продажу від 03.09.2014 року з [PERSON]; крім того посадові особи ЖБК «Марін-Білдер» здійснили дії по оформленню право власності на відповідача [PERSON] в наслідок чого останній отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18.11.2014 року на спірний житловий будинок та Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.08.2015 року на земельну ділянку; крім того посадові особи ЖБК «Марін-Білдер» здійснили дії по оформленню право власності на відповідача [PERSON] в наслідок чого останній отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08.06.2012 року на спірний житловий будинок та Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.08.2013 року на спірну земельну ділянку . крім того посадові особи ЖБК «Марін-Білдер» здійснили дії по оформленню право власності на відповідача [PERSON] в наслідок чого останній отримав шляхом укладання договору купівлі - продажу від 12.02.2015 року. крім того посадові особи ЖБК «Марін-Білдер» здійснили дії по оформленню право власності на відповідача [PERSON] в наслідок чого останній отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.01.2014 року на спірний житловий будинок. Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України (далі - ЦК України), іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України). Згідно із частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв'язку із вчиненням особами нікчемного правочину та внаслідок визнання його недійсним. При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. З урахуванням особливостей мети забезпечення позову заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження, копія ухвали про забезпечення позову надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення. Така ухвала суду виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Крім того, навіть оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи (стаття 153 ЦПК України). Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України). Тому той факт, що встановлені ухвалою суду обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що відповідач має право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно відповідачу було відомо. Виходячи з вищевказаного та встановленими обставинами під час розгляду справи і фактами, суд приходить до висновку, що позиція відповідачів відносно того, що під час укладання спірного нерухомого майна під забороною (арештом) фактично не перебувало, а права позивача [PERSON] щодо укладання договорів та отримання правоустановчих документів не порушені, суд відноситься до цих заперечень як помилкових, що в свою чергу тягне за собою не дійсність правоустановчих документів які були видані на ім'я відповідачів. В ході розгляду справи з боку представника відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] адвоката Трофімова О.А. були надані письмові заперечення, з яких вбачається, що вони з позовом не погоджуються та просять відмовити у задоволенні позову. Здійснюючи аналіз заперечень представника відповідачів в частині позовних вимог щодо поновлення позивачки в членах кооперативу та скасування рішення правління про її виключення, суд погодиться не може з даними запереченнями, тому що прийшов до висновку щодо порушень з боку правління кооперативу під час розгляду клопотання про виключення позивачки [PERSON] з членів кооперативу. Виходячи з цього питання прийшов до висновку щодо необхідності розгляду інших позовних вимог в рамках розгляду даної справи, які були зазначені вище. (т.10 а.с. 51-58, т.10 а.с. 66-74, т.13 а.с. 48-56). В ході розгляду справи з боку представника відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] були надані письмові заперечення, з яких вбачається, що вони з позовом не погоджуються та просять відмовити у задоволенні позову. Здійснюючи аналіз заперечень представника відповідачів в частині позовних вимог щодо поновлення позивачки в членах кооперативу та скасування рішення правління про її виключення, та витребування з чужого незаконного володіння, суд погодиться не може з даними запереченнями, тому що прийшов до висновку щодо порушень з боку правління кооперативу під час розгляду клопотання про виключення позивачки [PERSON] з членів кооперативу, посилання представника відповідачів, що позивачка не була власником нерухомого майна, а тому є не належним позивачем, суд вважає в цій частині заперечення є помилковими. Виходячи з цього питання прийшов до висновку щодо необхідності розгляду інших позовних вимог в рамках розгляду даної справи, які були зазначені вище. (т.17 а.с.66-70 ). В ході розгляду справи з боку представника [PERSON] були надані письмові заперечення, з яких вбачається, що вони з позовом не погоджуються та просять відмовити у задоволенні позову. Здійснюючи аналіз заперечень представника відповідача в частині позовних вимог щодо поновлення позивачки в членах кооперативу та скасування рішення правління про її виключення, та витребування з чужого незаконного володіння, суд погодиться не може з даними запереченнями, тому що прийшов до висновку щодо порушень з боку правління кооперативу під час розгляду клопотання про виключення позивачки [PERSON] з членів кооперативу, посилання представника відповідачів, що позивачка не була власником нерухомого майна, а тому є не належним позивачем, суд вважає в цій частині заперечення є помилковими. Виходячи з цього питання прийшов до висновку щодо необхідності розгляду інших позовних вимог в рамках розгляду даної справи, які були зазначені вище. (т.11 а.с.240 ) В ході розгляду справи з боку представника відповідача ЖБК «Марін-Білдер» були надані письмові заперечення, з яких вбачається, що вони з позовом не погоджуються та просять відмовити у задоволенні позову. Здійснюючи аналіз заперечень представника відповідача в частині позовних вимог щодо поновлення позивачки в членах кооперативу та скасування рішення правління про її виключення, та витребування з чужого незаконного володіння, стягнення грошей, суд погодиться не може з даними запереченнями, тому що прийшов до висновку щодо порушень з боку правління кооперативу під час розгляду клопотання про виключення позивачки [PERSON] з членів кооперативу були порушення норм діючого законодавства, які судом були вказані вище, а тому, суд вважає, що в цій частині заперечення є помилковими. (т.4 а.с.146, т.12 а.с.145). Представник відповідача під час розгляду справи зазначив, що з боку позивача [PERSON] були порушення як члена кооперативу в частині сплати пайових внесків та не виконання інших свої обов'язків як члену кооперативу, крім того представник зазначив, що дані позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства ( т.12 а.с. 8), в ході розгляду справи було встановлено, що дійсно 19 березня 2015 року Господарським судом Одеської області було прийнято рішення про визнання процедури банкрутства ЖБК «Марін-Білдер», 22 грудня 2016 року Господарським судом Одеської області згідно ухвали процедура банкрутства відповідача ЖБК «Марін-Білдер» була припинена. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства справи, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності інших суб'єктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у справі є фізична особа. При цьому норма пункту 4 частини першої статті 12 ГПК в силу її імперативного характеру не підлягає застосуванню за аналогією щодо спорів, пов'язаних із діяльністю інших суб'єктів господарювання. Не підлягає розширеному тлумаченню пункт 4 частини першої статті 12 ГПК також щодо справ, пов'язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо однією зі сторін у справі не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, у тому числі такий, що вибув. Зокрема, спори за участю спадкоємців учасників господарського товариства, які ще не стали його учасниками, не є підвідомчими (підсудними) господарським судам. Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності останніх, крім трудових спорів. У ст. 167 ГК зазначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Визначення корпоративних прав наведено також і в п. 1.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 р. (з наступними змінами і доповненнями): корпоративні права - право власності на статутний фонд (капітал) юридичної особи або його частку (пай), включаючи права на управління, отримання відповідної частки прибутку такої юридичної особи, а також активів у разі її ліквідації відповідно до чинного законодавства, незалежно від того, чи створена така юридична особа у формі господарського товариства, підприємства, заснованого на власності однієї юридичної або фізичної особи, або в інших організаційно-правових формах. Право участі як самостійна категорія, відмінна від корпоративних прав, має сенс лише щодо непідприємницьких товариств. Таким чином, за цивільним законодавством, корпоративні права складаються з двох самостійних прав: 1) права на частку в статутному капіталі товариства (майнове право); 2) права участі в товаристві (особисте право). За змістом ст. 167 ГК можна виділити такі ознаки корпоративних прав: 1) суб'єктом (носієм) цих прав є особа, котра має частку в статутному фонді (майні) господарської організації. Поняття корпоративного права пов'язано з часткою в статутному капіталі. Одне неможливе без іншого. Частка в капіталі і корпоративні права співвідносяться між собою як причина і наслідок. Первинною є частка в статутному капіталі юридичної особи. Її розмір визначає обсяг належних особі корпоративних прав; 2) складний зміст корпоративних прав, з яких випливають кілька можливостей особи, передбачених законом та установчими документами. Корпоративні права мають відносний характер, тобто виникають лише щодо конкретної юридичної особи. Вони є комплексними (множинними) за змістом і включають такі групи прав: 1) організаційні - право брати участь в управлінні, право голосу, право на отримання інформації про діяльність юридичної особи (ці права походять від права участі); 2) майнові - право на отримання частини прибутку від діяльності юридичної особи, право на отримання частини активів у разі її ліквідації (ці права походять від права на частку в статутному капіталі). Спори, пов'язані з діяльністю інших юридичних осіб, є за своїм змістом близькими до спорів, що виникають з корпоративних відносин, проте, якщо хоча б однією зі сторін спору є фізична особа, непідвідомчі (непідсудні) господарським судам. Не підлягає розширеному тлумаченню п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК також щодо справ, пов'язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо стороною у справі не є ні господарське товариство, ні його учасник (засновник, акціонер член кооперативу ), у тому числі такий, що вибув. Зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначено такі способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тому справи у спорах про визнання недійсним рішень органів управління кооперативу за позовом особи, яка не є акціонером або учасником товариства, в тому числі таким, що вибув, не належать до спорів, що виникають з корпоративних відносин. Рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів кооперативу є актами, оскільки ці рішення зумовлюють певні правові наслідки, спрямовані на регулювання відносин в межах кооперативу, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. В ст. 12 ГПК України міститься процесуальне визначення корпоративних відносин, на відміну від понять, закріплених ГК та ЦК України. Таке формулювання має на меті визначити сферу дії ГПК України, але воно не може не викликати питань та заперечень. Крім того в ГПК України законодавець позначив вузьке коло відносин в якості корпоративних, обмежившись відносинами між учасниками та господарськими товариствами. Тим самим законодавець не вважає корпоративними відносинами між кооперативом та членами кооперативу [16, 7]. В ході розгляду справи 14 грудня 2012 року з боку кооперативу було подано зустрічну позовну заяву, яку в подальшому було об'єднано в одно провадження. Кооператив у своїх позовних вимогах зазначив, що 28 січня 2005 року відповідно до протоколу №5 відповідачка [PERSON], була прийнята в члени кооперативу. Будучи членом кооперативу 18 березня 2005 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] були укладені письмові угоди про будівництв індивідуального житлового будинку, які розташовані за адресою: [ADDRESS]; -[ADDRESS] -[ADDRESS] -[ADDRESS] -[ADDRESS] (далі по тексту спірне нерухоме майно). В ході виконання даної угоди з боку відповідачки не були внесені грошові кошти у вигляді цільових та пайових внесків, та призупинено будівництво, що з боку позивача, є суттєвим порушенням умов угоди відповідачкою [PERSON], а тому просить вищевказану угоду розірвати. Відповідачка заперечує щодо даних позовних вимог.(т.7 а.с. 108). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає можливим відмовити у задоволенні позову виходячи з наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 37 ч.6 Закону України "Про кооперацію", Забороняється втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування у фінансово-господарську та іншу діяльність кооперативних організацій, крім випадків, прямо передбачених законом. Так судом встановлено та сторони не заперечують, що 28 січня 2005 року відповідно до протоколу №5 відповідачка [PERSON], була прийнята в члени кооперативу. 18 березня 2005 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] будучи членом кооперативу, були укладені письмові угоди про будівництво спірного нерухомого майна. У зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань по угоді, позивач просить їх розірвати. У зв'язку з правовідносинами, які виникли між членом кооперативу та безпосередньо ЖБК "Марін-Білдер", суд вважає, що дані правовідносини регулюються Законом України "Про кооперацію", та є внутрішньою діяльністю кооперативу. Втручання в цю діяльність відповідно до ст. 37 ч.6 даного Закону забороняється з органів державної влади. З урахуванням предмету даної угоди та відповідно до ст. 15-16 ЦК України, предметом позову щодо розірвання угод, суд вважає, що дані позовні вимоги не підлягають судовому захисту, так як не тягнуть за собою правових наслідків. При подані зустрічного позову позивач звернувся з шістьома вимогами немайнового характеру, при цьому не сплатив судовий збір. Суд прийшов до висновку у необґрунтованості позовних вимог, а тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України на час подання позову з кооперативу на користь держави підлягає стягненню судовий збір (державне мито) в розмірі 113,4 грн. Позивач зазначив в позові відповідачів - Відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Овідіопольського РУЮ в Одеській області, Відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області, Управляння державної реєстрації Головного Територіального Управляння Юстиції в Одеської області, тобто компетентні установи щодо реєстрації нерухомого майна, під час розгляду справи від відповідача [PERSON] міськрайонне управляння юстиції в Одеській обл. ( т. 14 а.с.208) надійшли заперечення з яких вбачається, що з позовними вимогами до компетентних установ не погоджується, з матеріалів справи вбачається, що рішення про державну реєстрацію прав власності на спірне нерухома майно приймалось державними реєстраторами Управління державної реєстрації Головного територіального управляння в Одеської області Тулба та Привалов Є,С., кожний державний реєстратор відповідно до ст. 9 ч.4 Закону України «Про державну реєстрацію прав нерухомого майна та їх обтяжень» приймає самостійне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі заяви особи яка звернулась з заявою про реєстрацію цих прав, достовірність за достовірність інформації поданих документів несе заявник, виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що компетентні установи щодо реєстрації нерухомого майна є не належними відповідачами по справі. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням викладеного, відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1004,4 грн., витрат на правову допомогу 205293,7 грн., витрат пов'язаних з явкою до суду 6434,7 грн., підлягають частковому стягненню з відповідачів на користь позивачки [PERSON] Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні З 06.12.16 р. Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З матеріалів справи слідує, що інтереси [PERSON] в суді представляв адвокат Шкуренко Л.В. на підставі договору про надання правової допомоги. [PERSON] сплатила Шкуренко Л.В. за надання правової допомоги 205293,70 грн., про що свідчить надані квитанції. Як вбачається із журналів судових засідань адвокат Шкуренко Л.В. дійсно приймала участь в судових засіданнях та вчиняла окремі процесуальні дії поза судовим засіданням, в т.ч. під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що підтверджується наданими роздруківками до розрахунків між [PERSON] та адвокатом Шкуренко Л.В.. Сума граничного розміру компенсації витрат на оплату правової допомоги, установленого Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", за участь його представника в судових засідання складає по ставках за 2013 р. 458,8 грн./год; 487,20 грн./год грн.; за 2014 р. 487,20 грн./год; за 2015 р. 487,20 грн./год; 551,20 грн/год; за 2016 р. 551,20 грн/год; 580,00 грн./год; 640 грн./год; за 2017 р. 617,60 грн./год. Судові витрати: судовий збір - 1004,40 грн.; витрат на правову допомогу (2013-2017 р.р.: ) - 205293,70 грн., а окремо по роках: за 2013 рік - 8788,20 грн.; за 2014 рік - 58342,20 грн.; за 2015 рік - 63160,72 грн.; за 2016 рік - 38922,40 грн; за 2017 рік склали - 36080,19 грн.; витрат, пов'язаних з явкою до суду (2013-2017 р.р.: ) - 6434,70 грн., а окремо по роках: за 2013 рік - 75,40 грн.; за 2014 рік - 488,45 грн.; за 2015 рік - 2187,00 грн.; за 2016 рік - 1661,65 грн.; за 2017 рік - 2022,20 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки [PERSON] про стягнення з позивача витрат на правову допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 55017,10 грн. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що при ухваленні рішення судом вирішується питання щодо компенсації судових витрат, на підставі позовних вимог, відповідно до ст. 84 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь [PERSON] по 5501,70 грн. з кожного.

Outcome: partial