Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до Дитячої школи мистецтв № 6 імені Г.Л.Жуковського за участю третьої особи директора Дитячої школи мистецтв № 6 імені Г.Л.Жуковського [PERSON] про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Свої вимоги мотивувала тим, що 24 вересня 2009 року між нею та Дитячою школою мистецтв № 6 імені Г.Л.Жуковського в особі [PERSON] укладено контракт про прийняття її на роботу до Дитячої школи мистецтв № 6 імені Г.Л.Жуковського на посаду педагога по класу фортепіано та концертмейстера на термін з 01 жовтня 2009 року по 01 жовтня 2010 року, який було продовжено з 01 жовтня 2010 року по 31 серпня 2012 року. Наказом № 76 від 01 жовтня 2009 року [PERSON] було прийнято на роботу на посаду педагога по класу фортепіано та концертмейстера з 01 жовтня 2009 року за контрактом. Наказом № 65-к від 27 серпня 2012 року [PERSON] звільнено з посади педагога по класу фортепіано та концертмейстера з 31 серпня 2012 року у зв'язку з закінченням контракту. Позивач вважає, що згідно вимог чинного законодавства у відповідача не було жодних підстав для укладання строкового трудового договору. А також укладений між позивачем та відповідачем трудовий договір є безстроковим, а звільнення на підставі закінчення строкової угоди є незаконним. Просила поновити її на посаді викладача по класу фортепіано та концертмейстера в Дитячій школі мистецтв № 6 імені Г.Л.Жуковського, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 червня 2013 року до дня поновлення на роботу, стягнути з відповідача судові витрати. Під час розгляду справи позивачем уточнено позовні вимоги та просить стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 червня 2013 року до дня поновлення на роботі у сумі 48 211,89 грн., а також стягнути судові витрати у розмірі 7 000,00 грн. (а.с. 59-62). Позивач підтримала позовні вимоги. Дала пояснення,аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача Ємельянчиков Д.А. позов не визнав. Підтримав письмові заперечення, в яких, зокрема, зазначено, що наказом від 27 серпня 2012 року позивача звільнено у зв»язку із закінченням дії контракту. Наказом від 04 вересня 2012 року позивача прийнято на роботу за строковою угодою до 31 травня 2013 року. Будь-яких обмежень щодо укладення строкових угод чи контракту чинним законодавством не встановлено. Представник відповідача Березова Т.Я. позов не визнала. Пояснила, що 31 травня 2013 року позивач звільнена з роботи узв»язку із закінченням строкової угоди. Третя особа директор Дитячої школи мистецтв № 6 імені Г.Л.Жуковського [PERSON] позовні вимоги не визнав. Пояснив, що кожного року на навчання зараховується різна кількість учнів, тому з урахуванням навантаження роботодавцем здійснюється прийом на роботу педагогічних працівників. З 04 вересня 2012 року по 31 травня 2013 року позивач прийнята на роботу на підставі заяви, в якій зазначено строк трудового договору. Позивач звільнена з дотриманням вимог діючого законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 24 вересня 2009 року між Дитячою школою мистецтв № 6 імені Г.Л.Жуковського в особі [PERSON] та [PERSON] укладено контракт про прийняття [PERSON] на роботу до Дитячої школи мистецтв № 6 імені Г.Л.Жуковського на посаду педагога по класу фортепіано та концертмейстера на термін з 01 жовтня 2009 року по 01 жовтня 2010 року, який було продовжено з 01 жовтня 2010 року по 31 серпня 2012 року (а.с.73, 74-75,76). Наказом № 76 від 01 жовтня 2009 року [PERSON] було прийнято на роботу на посаду педагога по класу фортепіано та концертмейстера з 01 жовтня 2009 року за контрактом (а.с.10, 82). Наказом № 65-к від 27 серпня 2012 року [PERSON] звільнено з посади педагога по класу фортепіано та концертмейстера з 31 серпня 2012 року у зв'язку з закінченням контракту (а.с.77). Згідно довідки від 11 травня 2016 року [PERSON] у червні 2013 року виплачено компенсацію за невикористану частину відпустки у розмірі 1 429,35 грн. (а.с. 88). Згідно довідки від 06 червня 2016 року [PERSON] за період з березня 2013 року по квітень 2013 року було нараховано заробітну плату у сумі 1 983,61 грн. (а.с.115). Стаття 43 Конституції України у відповідності зі статтею 23 Загальної декларації прав людини проголосила право кожного на працю, що включає можливість заробляти на життя працею, яку особа вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Відповідно до ст. 22 КЗпП України передбачені гарантії при укладанні, зміні та припиненні трудового договору. Статею 36 п.2 КЗпП України передбачено підставою припинення трудового договору закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Підставою для поновлення на роботі позивачем зазначено, що згідно вимог чинного законодавства у відповідача не було жодних підстав для укладання строкового трудового договору. Та укладений між позивачем та відповідачем трудовий договір є безстроковим, а звільнення на підставі закінчення строкової угоди є незаконним. Представники відповідача Ємельянчиков Д.А., Березова Т.Я. заперечували проти позову,зазначив, що на підставі письмової заяви наказом від 04 вересня 2012 року позивача прийнято на посаду викладача по класу фортепіано за строковою угодою на строк з 04 вересня 2012 року по 31 травня 2013 року. На підтвердження заперечень надано заяву позивача та наказ № 76-к від 04 вересня 2012 року про прийняття позивача на посаду викладача по класу фортепіано за строковою угодою на строк з 04 вересня 2012 року по 31 травня 2013 року (а.с. 78, 79), наказ № 52-к від 29 травня 2013 року про звільнення позивача з посади викладача по класу фортепіано з 31 травня 2013 року у зв'язку з закінченням строкової угоди (а.с. 80), акт від 01 червня 2013 року про відмову позивача підписати наказ про ознайомлення зі звільненням (а.с. 81). Відповідно до вимог, передбачених п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" згідно зі ст.24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Контракт є особливою формою трудового договору і укладається він, коли його застосування відповідає законодавству (ст.21 КЗпП). Суд не погоджується з посиланням позивача на те, що між позивачем та відповідачем було укладено безстроковий трудовий договір. Згідно ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Частиною 2 ст.39-1 КЗпП передбачено, що трудові договори,що переукладені один чи декілька разів,за винятком випадків,передбачених частиною другою статті 23,вважається такими, що укладені на невизначений строк. Відповідно до вимог, передбачених п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", оскільки згідно з ч.2 ст.23 КЗпП (в редакції від 19 січня 1995 року) трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним частині визначення строку. Питання щодо законності наказу № 76-к від 04 вересня 2012 року про прийняття позивача на посаду викладача по класу фортепіано за строковою угодою на строк з 04 вересня 2012 року по 31 травня 2013 року не було предметом спору. Статею 233 КПпЗ України передбачена можливість працівника звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, у справах про звільнення-в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. 31 травня 2013 року позивача звільнено з роботи, 23 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду надано : постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Дитячої школи мистецтв № 6 імені Г.Л.Жуковського про визнання дії незаконними та поновлення на роботі(а.с.83-85), ухвалу Київського Апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року, якою постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року залишено без змін (а.с.86-87), ухвалу Вищого адміністративного суду України від 03 лютого 2016 року, якою постанову Дніпровського районного суду м. Києва та ухвалу Київського Апеляційного адміністративного суду скасовано, а провадження по справі закрито у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (а.с.14-17). Як роз»яснино у п.4 постанови № 9 від 6 листопада 1992 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Розглядаючи трудові спори після їх попереднього розгляду в КТС, суд з'ясовує і обговорює додержання і причини пропуску як для десятиденного строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, так і тримісячного строку звернення до КТС (ст.225 КЗпП), якщо останньою він не був поновлений. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Коли пропущений десятиденний строк не буде поновлено, заява відповідно до ст.85 ЦПК і ст.228 КЗпП залишається без розгляду. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін. При пропуску передбаченого ст.225 КЗпП десятиденного строку без поважних причин необхідності у з'ясуванні інших обставин справи не має. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необгрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необгрунтованістю. Встановлені обставини свідчать про звільнення позивача з дотриманням вимог діючого трудового законодавства, а тому для задоволення позовних вимог про поновлення [PERSON] на посаді викладача по класу фортепіано та концертмейстера в Дитячій школі мистецтв № 6 імені Г.Л.Жуковського, стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 червня 2013 року до дня поновлення на роботу, стягнення з відповідача судових витрат підстави відсутні. Згідно п.п.1 п.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від оплати судового збору у зв'язку з пред'явленням вимог, що випливають із трудових правовідносин.

Outcome: dismissed