Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із відповідним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого зазначив, що 29 листопада 2007 року між ТОВ «Укркпромбанк», який 30 червня 2010 року передав права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами ПАТ «Дельта Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №747/ФКВ-07, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 46700,00 доларів США, зі сплатою 14,6 % річних, строком по 25 листопада 2022 року. За умовами Кредитного договору № 747/ФКВ-07 від 29 листопада 2007 року [PERSON] взяла на себе зобов'язання погашати отриманий кредит у встановлені згідно графіку строки, а також щомісячно сплачувати проценти. Забезпеченням зобов'язань за вказаним кредитним договором є іпотечний договір, укладений між позивачем та [PERSON], у відповідності до якого остання передала в іпотеку ТОВ «Укркпромбанк» нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 50,0 м?, жилою площею 35,2 м?, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 26 березня 2004 року [PERSON] зареєструвала з ним шлюб, та позивачу про укладання іпотечного договору від 29 листопада 2007 року не було відомо, а також ПАТ «Дельта Банк» не отримував його згоди на укладання вищевказаного договору. Також, при укладанні вказаного договору не було отримано дозволу органу опіки, оскільки відповідачка [PERSON] на час укладання іпотечного договору від 29 листопада 2007 року мала неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Тому, позивач просить суд визнати недійсним іпотечний договір від 29 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу від 29.11.2007 року, за реєстровим №11493, укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON], у відповідності до якого остання передала в іпотеку ТОВ «Укрпромбанк» нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] та скасувати заборону відчуження трьохкімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], накладену 29.11.2007 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 11494. У судове засідання позивач - [PERSON] не з'явився та до початку розгляду справи на адресу суду від нього надійшла заява, в якої він підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх у повному обсязі та провести розгляд справи за його відсутністю /а. с. 20/. Відповідачка - [PERSON] у судовому засіданні була відсутньою та до початку розгляду справи надала на адресу суду заяву, в якій визнала позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує та просить провести розгляд справи за її відсутністю /а. с. 29/. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» - Страшко О.Й. не був присутнім у судовому засіданні та до початку розгляду справи на адресу суду від нього надійшли письмові заперечення, в яких він не був згоден із заявленими вимогами [PERSON], оскільки вважає, що позичальник не виконує умови кредитного договору, у зв'язку з чим за [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 536511,66 грн., просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі та провести розгляд справи за його відсутністю /а. с. 33/. Треті особи - [PERSON], [PERSON] та приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу - [PERSON] у судовому засіданні були відсутні та до початку розгляду справи від них на адресу суду надійшли заяви, в яких вони не заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просили провести розгляд справи за їх відсутністю /а. с. 27, 28, 30/. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 29 листопада 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк», який 30 червня 2010 року передав права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами ПАТ «Дельта Банк» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір №747/ФКВ-07, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 46700,00 доларів США, строком по 25 листопада 2022 року, зі сплатою 14,6 % річних. За умовами Кредитного договору №747/ФКВ-07 від 29 листопада 2007 року [PERSON] взяла на себе зобов'язання погашати отриманий кредит у встановлені згідно графіку строки, а також щомісячно сплачувати проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст. 625 ЦК України. Забезпеченням зобов'язань за вказаним кредитним договором є іпотечний договір від 29 листопада 2007 року, укладений між ТОВ «Укркпромбанк» та [PERSON], у відповідності до якого остання передала в іпотеку ТОВ «Укркпромбанк» нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 50,0 м?, жилою площею 35,2 м?, яка розташована за адресою: [ADDRESS] /а. с. 5 - 8/. Згідно зі ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. А також згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та НБУ укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», що забезпечує виконання кредитних зобов'язань перед НБУ, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює «Укрпромбанк», як кредитора і йому переходить право вимагати від боржників повного належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами /а. с. 14 - 16/. До заперечень, наданих відповідачем ПАТ «Дельта Банк» під час розгляду справи, суд відноситься критично, оскільки судом було встановлено, що 26 березня 2004 року відповідачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], відповідно до фотокопії свідоцтва про шлюб (повторне) серії [NUMBER] від 06 грудня 2007 року, зареєстрованого та виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 91 /а. с. 9/, однак при укладанні іпотечного договору від 29 листопада 2007 року чоловіку відповідачки - [PERSON] (позивачу) не було відомо про даний договір, та банк не запрошував його на укладання вищезазначеного договору. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Також, ТОВ «Укркпромбанк» при укладанні іпотечного договору від 29 листопада 2007 року не було отримано дозволу органу опіки, оскільки відповідачка [PERSON] на час укладання іпотечного договору мала неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], відповідно до фотокопії паспорту на ім'я [PERSON] серії [NUMBER] від 11 жовтня 2006 року, виданого Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області /а. с. 10/. Згідно з ч. 6 ст. 203 ЦК України, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" № 2623-IV від 02.06.2005р. в редакції станом на момент укладення договору іпотеки, держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. За ч. 4 для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. За положеннями ст. 17 Закону України від 26.04.2001р. № 2402-III "Про охорону дитинства" в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 44 постанови від 30.03.2012р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року N 2402-III "Про охорону дитинства"батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. На момент укладання договору іпотеки у 2006 році [PERSON], будучи неповнолітньою особою, проживав у квартирі [ADDRESS], що є предметом іпотеки. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Таким чином, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, всебічно і повно з'ясувавши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати недійсним іпотечний договір від 29 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу від 29.11.2007 року, за реєстровим №11493, укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON], у відповідності до якого остання передала в іпотеку ТОВ «Укрпромбанк» нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] та скасувати заборону відчуження трьохкімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], накладену 29.11.2007 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №11494. На підставі викладеного,

Outcome: approved