Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] - звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи позовні вимоги тим, що з відповідачем по справі, він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15. 01. 1991 року і прожив разом з нею до вересня 2016 року. Під час сумісного проживання у них народилися [INFO] року донька [PERSON], [INFO] року донька [PERSON], [INFO] року донька [PERSON], [INFO] року донька [PERSON], [INFO] року донька [PERSON], [INFO] року донька [PERSON], [INFO] року донька [PERSON], [INFO] року син [PERSON], які проживають разом з батьком - позивачем по справі у [ADDRESS]. Далі, починаючи з вересня 2016 року відповідач покинула сім'ю та декілька разів з'являлася для влаштування сварки. [PERSON] ж відповідачка життям неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не цікавиться, не бере участі у їхньому вихованні та утриманні, тому як не відомо де проживає, не надає матеріальну допомогу, зовсім не цікавиться здоров'ям і розвитком всіх інших доньок. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги позивача і просили суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно всіх доньок та малолітнього сина мотивуючи це змістом позовної заяви та поясненням даними ними в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час слухання справи була повідомлена шляхом направлення поштового повідомлення за зареєстрованим місцем проживання в порядку, визначеному ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Причини своєї неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не подала. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Диканської районної державної адміністрації в судовому засіданні під час розгляду справи неодноразово вказував на те, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно всіх її повнолітніх та неповнолітніх дітей є передчасним, Позовні вимоги позивача не відповідають вимогам чинного законодавства, в підтвердження своїх позовних вимог позивач будь-яких належних та допустимих доказів не надав. При спілкуванні з відповідачем [PERSON] в соціальних мережах було встановлено, що остання змушена була покинути дітей через складні стосунки з чоловіком, позивачем [PERSON]. Вона за дітьми дуже сумує, проте повертатися боїться. Так як відсутні належні та допустимі докази щодо ухилення відповідача від виконання нею батьківських обов'язків, тому відсутні підстави для задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, вислухавши позивача, його представника, представника третьої особи - Служби у справах дітей Диканської РДА , свідків та дослідивши наявні в справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] сторони уклали шлюб 15. 01. 1991 року, який було зареєстровано в [ADDRESS]. Дошлюбне прізвище відповідача на момент укладення шлюбу було [PERSON]. У період шлюбу та спільного проживання у сторін народилися діти донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] донька [PERSON], [INFO] донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. У відповідності із ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько, або один із них можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей у тому числі при відмові без поважних причин взяти дитину з пологового будинку та інших дитячих лікувально-профілактичних закладів, або шкідливо впливають на дітей своєю аморальною антигромадською поведінкою, а також якщо батьки є хронічними алкоголіками. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Поряд з цим відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. З аналізу наведених норм права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними. Звідси, пред'явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батько або мати ухиляється від їх виконання, що таким буде лише за встановлення його впертого та систематичного, незважаючи на всі міри попередження, продовження невиконання свого батьківського обов'язку. З характеристики, яка є в матеріалах справи складена Великорудківською сільською радою Диканського району 11. 05. 2017 року на відповідача [PERSON] видно, що вона користувалася повагою серед односельців та компрометуючих матеріалів на неї сільська рада не має. З характеристики на позивача вбачається, що останній виховує трьох неповнолітніх дітей, користується повагою серед односельців та притягався у квітні 2017 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 154 КУпАП. Суд неодноразово зазначав, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. На момент судового розгляду вказаної справи у суді малолітніми та неповнолітніми дітьми були тільки троє - донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], але сам позивач та його представник в суді наполягали, щоб відповідач був позбавлення батьківських прав відносно усіх її дітей, тобто і повнолітніх доньок., що не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому до уваги вказані вимоги судом не беруться. Позивач [PERSON] [PERSON] в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача, послалася на те, що відповідач з вересня 2016 року не займається вихованням і утриманням своїх дітей, періодично з'являється для влаштування сварки і зникає у невідомому напрямку. Але доказів в підтвердження своїх вимог суду не надав. Свідки з боку позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не підтвердили того факту, що відповідач по справі [PERSON] проживаючи разом з сім"єю ухилялася від виконання батьківських обов"язків, щодо своїх вже повнолітніх так і малолітніх дітей. З пояснень свідка, голови Великорудківської ради Диканського району [PERSON], вбачається, що в сім"ї позивача та відповідача постійно виникали сварки, які до ходили до бійок, а тому вона неодноразово допомогла відповідачу [PERSON] в наданні допомоги та виклику медичних працівників. Вона неодноразово проводила профілактичні бесіди з позивачем [PERSON]. Будь-яких скарг на протиправні дії і поведінку відповідача [PERSON] до Верикорудківської сільської ради не надходило. Вищевказане підтверджується висновком служби у справах дітей Диканської РДА щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей. Так було, з"ясовано, що з восьми дітей, лише троє дітей є неповнолітніми, а тому відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO] року, можливе вирішення питання позбавлення батьківських прав. Під час спілкування відповідачем [PERSON], через соціальні мережі, остання пояснила, що змушена була покинути дітей через складні стосунки з чоловіком, що в неї нема більше моральних та фізичних сил проживати з ним. За дітьми дуже сумує, проте повертатися боїться. Крім цього, суд критично ставиться до показань в судовому засіданні свідків: [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], щодо неналежної поведінки щодо них відповідача [PERSON], так як вказані особи, є близькими родичами позивача, проживають з ним в одному будинку та утримуються за його кошти, що не заперечувалося в судовому засіданні вказаними свідками та самим позивачем [PERSON]. В судовому засіданні не встановлено фактів, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, також заходи впливу, як то попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності за злісне ухилення за невиконання своїх батьківських обов'язків, до відповідача не вживалися. В судовому засіданні встановлено, що заходи впливу, чи попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, до відповідача не вживалися, якихось документів стосовно її негативної поведінки суду не надходили. Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків [PERSON] відносно своїх дітей в матеріалах справи відсутні. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Позивачем [PERSON] не доведено, що поведінка відповідача відносно їх як повнолітніх доньок так, малолітніх та неповнолітніх дітей, є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та неповнолітньої [PERSON], [INFO], шляхом позбавлення їхньої матері по відношенню до дітей батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов'язків відносно її дітей. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження того, що відповідач не намагається приймати участь у вихованні дітей, не виявляє бажання у виконанні батьківських обов'язків, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, За обставин, що склались, застосовувати до відповідача заходи впливу у виді позбавлення батьківських прав є передчасним. Тому, незважаючи на те, що неповнолітні діти, на даний час, не проживають разом з матір'ю, підстави для позбавлення її батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей, які передбачені ст. 164 СК України відсутні, тому позовні вимоги позивача не можуть бути задоволені, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді. Разом з тим, суд вважає за необхідне попередити відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання своїх неповнолітніх дітей та покласти на Орган опіки та піклування у особі відповідних служб Диканської райдержадміністрації та виконком Великорудківської сільської ради Диканського району систематичний контроль за виконанням вказаним відповідачем батьківських обов'язків по відношенню до цих дітей. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed