Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

25.11.2015 року\~ позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]\~ про поділ спільної сумісної власності подружжя, посилаючись на те, що з 14.06.1988 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був розірваний 14.07.2011року. За час перебуванні у шлюбі було набуто майно на ім'я відповідача [PERSON]: житловий будинок № 129 по вул. Октябрській в с. Випасне Білгород-Дністровський район Одеська область, вартість якого зазначена позивачем у розмірі 88059,50 грн. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд: поділити в натурі житловий будинок під № 129 по вул. Октябрській в с. Випасне Білгород-Дністровський район Одеська область, що складається в цілому з одного житлового будинку, яч. бетон, зазначеного літ. "Є", житловою площею 47,6 кв.м., загальною площею 59,3 кв.м., господарських будівель під літерами "Б" - підвалу, "В" - гаражу, "Д" - сараю, "Ж" - літньої кухні, "З", "І", "К" - сараїв, "Л" - вбиральні, №2,4-7 споруд, розташованих на земельній ділянці, площею 2700 кв.м., передавши [PERSON] та [PERSON] і визнавши за ними право приватної власності на відокремлені частини житлового будинку, та господарські споруди, що відповідають розміру 1/2 частки кожної із сторін у спільному майні; та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 880,60 та витрати на правову допомогу 1000,00 грн. Позивач в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не підтримала, просила суд відмовити у задоволенні вимог позивача, та просила суд перевірити перебіг строків позовної давності по даній позовній заяві. Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності не зявившихся осіб за наявними в матеріалах справи доказами, що відповідає положенням ст.ст.158, 169\~ ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 14.07.2011 року\~ припинений на підставі\~ рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. (а.с.4). З а період перебування у шлюбі [PERSON] отримано у власність на підставі договору купівлі- продажу від 18 березня 2009 року житловий будинок під № 129 по вул. Октябрській в с. Випасне Білгород-Дністровський район Одеська область, що складається в цілому з одного житлового будинку, яч. бетон, зазначеного літ. "Є", житловою площею 47,6 кв.м., загальною площею 59,3 кв.м., господарських будівель під літерами "Б" - підвалу, "В" - гаражу, "Д" - сараю, "Ж" - літньої кухні, "З", "І", "К" - сараїв, "Л" - вбиральні, №2,4-7 споруд, розташованих на земельній ділянці, площею 2700 кв.м.(а.с.10) У відповідності до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хворобою, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Закон закріплює існування двох видів права спільної власності: з визначенням часток учасників спільна часткова і без визначення таких часток спільна сумісна. Центральним у їх розмежуванні є те, що частка співвласників у праві спільної часткової власності є вираженою арифметично (1/2, 2/3, 4/5 і т. д.). Натомість частка учасника спільної сумісної власності у спільному майні завчасно не визначена. Остання встановлюється при поділі майна між співвласниками, а також при виділі частки когось із них. Однією з підстав набуття права спільної сумісної виступає факт укладення (реєстрації) шлюбу. Стаття 60 Сімейного кодексу України поширює правовий режим спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, що є продовженням загальної норми ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. Статтею 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. Відповідач у судовому засіданні наполягала на відмові у задоволенні позову, так як вважає строк звернення до суду пропущеним.(а.с.47) Згідно ст. 72 Сімейного кодексу України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Відповідно до\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одескької області від 14.07.2011 року був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] Зазначене рішення набрало законної сили 25.07.2011 року, що і є датою початку перебігу строку позовної давності для поділу майна, що знаходилося в спільній сумісній власності подружжя. Позивач подав позовну заяву, після сплину трирічного строку позовної давності для вимог про поділ майна, причину пропуску строку позовної давності не зазначив. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що\~ при розлучені сторони не мали майнового спору і позивач питання про поділ спільного майна подружжя у судовому порядку не порушив. Проте позивач, знаючи про порушення його прав, у встановленому законом 3-х річний строк, без поважних причин, не звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя. Наведені докази у сукупності з іншими матеріалами справи дозволяють суду дійти висновку про те, що при розлученні подружжя\~ добровільно провели розподіл спільного майна, у тому числі і спірного\~ будинку. А тому суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог стосовно поділу спільного сумісного майна подружжя без поважних причин. Відповідно до частини третьої\~ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову саме через пропуск без поважних причин строку звернення до суду.

Outcome: dismissed