Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області звернувся дільничний лікар-фтизіатр КУ "Василівської ЦРЛ" ВРР ЗО Доля Г.П. про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON] У поданій до суду заяві зазначає, що [PERSON], [INFO], не працює, зареєстрований в квартирі матері за адресою: [ADDRESS]., але в ній постійно не проживає. На початку серпня 2015 року був заарештований в м.Запоріжжя та направлений до слідчого ізолятору. Перед поміщенням до слідчого ізолятору [PERSON] був обстежений у КУ «Запорізький протитуберкульозний диспансер №3» Запорізької обласної ради лікарем Семеновою О.К. та у [PERSON] була виявлена заразна форма туберкульозу. У Запорізькому слідчому ізоляторі [PERSON] отримував короткотермінове (24 дні) лікування, з 05.08.2015 до 28.08.2015 року включно, але за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 31.08.2015 року [PERSON] був звільнений. В подальшому хворий [PERSON] лікарем - фтизіатром слідчого ізолятора був скерований для подальшого лікування за місцем його проживання: [ADDRESS] проте на неодноразові виклики дільничного лікаря-фтизіатра КУ "Василівської ЦРЛ" ВРР ЗО Доля Г.П. хворий не з'явився. [PERSON] з 14.08.2015 року взятий на облік у тубкабінеті Василівської ЦРЛ на підставі висновку Центральної лікарсько-консультативної комісії КУ «ЗОПТКД» від 07.08.2015 року з діагнозом: ВДТБ (04.08.2015 року) легень (диссемінований) Дестр. + МБТ + М+ МГ0 Риф.0 К0 Резист 0 Гіст 0 Кат 1, Ког 3 (2015). Хворий [PERSON] порушує ст.20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05.07.2001 року, в якій зазначено, що хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані дотримуватися призначено їм режиму лікування, проходити у встановлені строки обов'язкові медогляди та обстеження, дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. З врахуванням того, що хворий на заразну форму туберкульозу є небезпечним, як джерело інфекції, для своєї сім'ї та суспільства, за висновком лікарсько-консультативної комісії КУ «Василівська ЦРЛ» ВРР ЗО за № 164 від 11.09.2015 року, він підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу КУ «Запорізький обласний протитуберкульозний диспансер», що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя вул.. Перспективна 2, строком на З місяці на підставі ч.1 ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», ст.22 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». В судове засідання заявник Доля Г.П. не з»явилася, надала суду заяву з проханням розгляду справи у її відсутність, на задоволенні заявлених вимог про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу наполягає за підставами, викладеними у поданій заяві. Відповідно до ст.285 ЦПК України у зв'язку з тим, що за даними протитуберкульозного закладу особа, щодо якої заявлена вимога про госпіталізацію, становить загрозу розповсюдження хвороби, оскільки є джерелом розповсюдження інфекції для осіб, які з ним контактують, суд вважає можливим розглянути справу без участі [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії КУ «Василівська ЦРЛ» ВРР ЗО за № 164 від 11.09.2015 року [PERSON] страждає на діагноз: ВДТБ (04.08.2015 року) легень (диссемінований) Дестр. + МБТ + М+ МГ0 Риф.0 К0 Резист 0 Гіст 0 Кат 1, Ког 3 (2015) та потребує стаціонарного лікування у Запорізькому протитуберкульозному диспансері (а.с.2). [PERSON] вперше у житті повідомлено про хворобу 05.08.2015 року, що підтверджується повідомленням про хворого з уперше в житті встановленим діагнозом активного туберкульозу або його рецидиву (а.с. 3). За вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 31.08.2015 року [PERSON] був звільнений з-під варти в залі суду, що підтверджується копією вироку суду, який міститься в матеріалах справи. На даний час [PERSON] не з»являється для лікування туберкульозу на чисельні виклики лікаря - фтизіатра КУ "Василівської ЦРЛ" ВРР ЗО Доля Г.П., що становить небезпеку для його сім»ї та суспільства, а також загрожує його здоров'ю та життю, для продовження лікування наявного у нього захворювання туберкульозу, що підтверджується витягом з медичної картки хворого на туберкульоз [PERSON] за № 305983. Таким чином, [PERSON] ставить під загрозу здоров'я оточуючих осіб та унеможливлює ефективне проходження подальшого лікування. Відповідно до Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», туберкульоз віднесено до соціально небезпечних інфекційних хвороб. Згідно з вимогами зазначеного закону, особи, хворі на туберкульоз, зобов'язані дотримуватись режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити в установлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватись вимог санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. На роботі і в побуті, вживати інших заходів для запобігання поширенню туберкульозу. Згідно ст.12 Закону України "Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз" від 05 липня 2001 року хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають примусовій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобов'язані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від примусової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та примусової госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Обов'язкова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Продовження лікування цих осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк на підставі висновку лікарської комісії протитуберкульозного закладу. Відповідно до ст.11 Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз" та інших законодавчих актів України від 22 березня 2012 року, у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що заява дільничного лікаря-фтизіатра Доля Г.П. комунальної установи "Василівська ЦРЛ" ВРР ЗО підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки [PERSON] в добровільному порядку відмовляється пройти курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бактеріовиділенням, на теперішній час становить загрозу розповсюдженню хвороби, що підтверджується мотивованим висновком лікарської комісії про наявність захворювання та необхідність стаціонарного лікування у Запорізькому обласному протитуберкульозному закладі, та наданою суду медичною документацією, тому [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного диспансеру.

Outcome: approved