Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду до відповідача з позовною заявою, в якій просить суд визнати за ними право власності на 1/2 часині житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з втратою документу, який засвідчує право власності та встановити, що [PERSON] належав на праві власності вищезазначений житловий будинок. Представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність за наявними у справі матеріалами. Третя особа у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи, допитавши свідків та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] . помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина - житловий будинок [ADDRESS] (рішенням виконкому ММР народних депутатів від 11.03.1984 р. № 264 вул. Дзержинського перейменували на вул. Слов`янську відповідно до архівної довідки від 26.12.2008 р. № 01-23/1621). Згідно виписки з рішення виконкому Тернівської сільради від 07.03.1958 р. №4 [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку на земельній ділянці площею 0,06 га відведеної радгоспом ім. Коларова 01.03.1958 р. протокол №23. Актом від 11.12.1962 р. Комісія Тернівської сільради прийняла в експлуатацію житловий будинок. В БТІ акт не було зареєстровано, через що [PERSON] не отримав свідоцтва про право власності. Рішенням Тернівської селищної ради народних депутатів виконавчого комітету №30 були оформлені побудовані самовільні споруди житлового будинку [ADDRESS] , але право власності на них також не було зареєстровано, що підтверджується довідкою ММБТІ від 04.03.2016 р. Таким чином, суд вважає встановленим, що за життя [PERSON] набув права власності на вказане нерухоме майно, проте не провів його державну реєстрацію належним чином. Відповідно до матеріалів спадкової справи [PERSON] та [PERSON] подали заяви до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. 31.03.2016 р. позивачі отримали постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що відсутній документ, який посвідчує право власності на будинок. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Згідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Частиною першою ст.1297ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Згідно з приписами статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Щодо позовних вимог про встановлення, що [PERSON] належав на праві власності житловий будинок [ADDRESS] , літ. А-1 загальною площею 108,4 кв. м, житловою площею 46,8 кв. м. та господарські будівлі і споруди: вбиральня літ. "Ж", душ літ. "К", сарай літ. "М", гараж літ. "Н", огорожі №2, 3, 4, споруди І, ІІ - то такі вимоги не підлягають вирішенню судом як зайве заявлені. Тому у такій вимозі слід відмовити. Право власності позивачів на спірний житловий будинок підтверджується наданими ним доказами, приведеними вище, які відповідають вимогам ст.ст. 77, 78 ЦПК України. Враховуючи вище викладене, втрату правовстановлюючого документа на будинок, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позову, у зв`язку з чим, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial