Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у загальній сумі 1 363 465,24 грн., з яких: 1 050 000,00 грн. - безпідставно набуті грошові кошти; 71 560,00 грн. - 3 % річних; 241 904,95 грн. - інфляційні витрати, а також судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум» (далі по тексту - ТОВ «Марафет Хоум») посилається на те, що товариство здійснило перерахування грошових коштів зі своїх розрахункових рахунків на розрахунковий рахунок відповідача в загальній сумі 1 050 000,00 грн. Доказом відсутності правових підстав для такого перерахування, відсутності жодних правовідносин між позивачем та відповідачем є Рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 по справі № 910/15440/17 (набрало законної сили 01.08.2019) за первісним позовом Фізичної особи-підприємця [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум» про стягнення заборгованості за Договором про надання послуг (виконання робіт) у сфері інформатизації від 01.10.2016 та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум» до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання Договору про надання послуг (виконання робіт) у сфері інформатизації від 01.10.2016 недійсним та стягнення грошової суми. Відповідачем не спростовується факт набуття та збереження таких грошових коштів, проте він не здійснив жодних дій по поверненню таких коштів у добровільному порядку впродовж тривалого часу, продовжує використання їх всупереч закону, порушуючи права та інтереси позивача. Операції з перерахування коштів на користь відповідача не мають документального підтвердження та обліковуються у позивача у складі дебіторської заборгованості за виданими авансами. Сплачені позивачем грошові кошти в загальний сумі 1 050 000,00 грн. є майном, яке набуто відповідачем без достатніх правових підстав, тому є правові підстави для застосування статей 625, 1212-1214 ЦК України та стягнення з відповідача вказаної суми разом із застосуванням наслідків порушення грошового зобов`язання. 3% річних у загальній сумі по всім безпідставно набутим грошовим коштам складає 71 560, 29 грн., інфляційні втрати в загальній сумі по всім безпідставно набутим грошовим коштам складає 241 904,95 грн. Тому позивач просить застосувати правові наслідки порушення грошового зобов`язання та стягнути такі грошові кошти з відповідача. Ухвалою суду від 21.10.2019 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.02.2021 у задоволенні заяви представнику відповідача Шафрановій О.В. про відкладення підготовчого судового засідання - відмовлено, підготовче засідання закрито, у задоволенні клопотання представника відповідача Шафрановій О.В. про допит в судовому засіданні свідка відмовлено. Ухвалою суду від 21.10.2019 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.12.2020 у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Шафранової О.В. про поновлення строку для подання відзиву на позову заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум» до [PERSON] про стягнення грошових коштів - відмовлено. Відзив на позовну заяву залишити без розгляду. Відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Шафранової О.В. про зупинення провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум» до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Ухвалою суду від 19.02.2021 у задоволенні заяви представнику відповідача Шафрановій О.В. про відкладення підготовчого судового засідання - відмовлено, підготовче засідання закрито, у задоволенні клопотання представника відповідача Шафрановій О.В. про допит в судовому засіданні свідка відмовлено. Оскільки ухвалою суду від 19.02.2021 підготовче судове засідання було закрито суд не приймає до розгляду заяву адвоката Шафранової О.В. про допит свідка та долучення доказів до матеріалів справи, подане до канцелярії суду 10.06.2021, а у зв`язку з цим не приймає до уваги з цього приводу заперечення адвоката Лиски П.О. від 13.07.2021, 15.07.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ст. 82 ч. 4 ЦПК України). Так, судом встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 01.07.2019, яке набрало законної сили 02.08.2019, справа № 910/15440/17, фізичній особи-підприємцю [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марафет Хоум" про стягнення заборгованості у сумі 1 768 976,91 грн., також відмовлено у задоволенні зустрічного позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Марафет Хоум" до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання недійсним договору та стягнення 1 050 000,00 грн. Як вбачається з рішення господарського суду Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марафет Хоум" (далі - ТОВ "Марафет Хоум", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 1 768 976,91 грн. Позов мотивований тим, що відповідач порушив умови договору про надання послуг (виконання робіт) у сфері інформатизації від 01.10.2016 в частині повної та своєчасної сплати вартості наданих послуг. Внаслідок неналежного виконання господарського зобов`язання у відповідача утворилась заборгованість. У позові ФОП [PERSON] просив стягнути з відповідача основний борг в сумі 1 550 000,00 грн., втрати від інфляції у сумі 171 727,91 грн. та 3 % річних у сумі 47 249,00 грн., а всього - у сумі 1 768 976,91 грн. До початку розгляду справи по суті від ТОВ "Марафет Хоум" надійшов зустрічний позов до ФОП [PERSON] про визнання договору надання послуг (виконання робіт) у сфері інформатизації від 01.10.2016 р. недійсним та стягнення грошових коштів у сумі 1 050 000,00 грн. У обґрунтування зустрічних вимог позивач зазначив, що укладений сторонами договір наданих послуг від 01.10.2016 не відповідає волевиявленню ТОВ "Марафет Хоум", оскільки цей договір ніколи не підписувався директором ТОВ "Марафет Хоум" [PERSON] , що свідчить про його недійсність. У зустрічному позові ТОВ "Марафет Хоум" просило визнати недійсним договір про надання послуг (виконання робіт) у сфері інформатизації від 01.10.2016 та стягнути з ФОП [PERSON] грошові кошти у сумі 1 050 000,00 грн., як безпідставно отримані у порядку ст. 1212 ЦК України. Із метою встановлення факту підписання директором ТОВ "Марафет Хоум" договору надання послуг (виконання робіт) у сфері інформатизації від 01.10.2016, а також технічного завдання до цього договору та актів наданих послуг № 1/10 від 31.10.2016, № 1/11 від 30.11.2016, № 3/12 від 30.12.2016, господарський суд призначив у справі судову почеркознавчу експертизу для ідентифікації виконавця підпису з боку ТОВ "Марафет Хоум" на зазначених документах, виконання якої було доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора [PERSON] . За результатами проведеного судово-почеркознавчого дослідження висновком експертів № 29180/2849-2850 від 11.02.2019 р. було встановлено, що підпис від імені директора ТОВ "Марафет Хоум" [PERSON] , що міститься у п. 11 «реквізити сторін» в графі «замовник»; рукописні записи «гендиректора [PERSON] » на першій сторінці договору; рукописні записи ТОВ "Марафет Хоум" на п`ятій сторінці договору, розташовані в графі «замовник» у договорі надання послуг (виконання робіт) у сфері інформатизації від 01.10.2016 виконані не [PERSON] , а іншою особою. Також згідно з цим же висновком експертами встановлено, що підписи від імені [PERSON] у технічному завданні та календарному плані, розташованому в рядку ТОВ "Марафет Хоум"; в актах наданих послуг № 1/10 від 31.10.2016, № 1/11 від 30.11.2016, № 3/12 від 30.12.2016, розташовані в графі «від замовника» ТОВ "Марафет Хоум", виконані не [PERSON] , а іншою особою. Даний факт також було визнано сторонами у справі, тому не підлягає доказуванню у даному судовому провадженні. Також господарський суд дійшов висновку про недоведеність позивачем за первісним позовом, ФОП [PERSON] , факту виконання своїх зобов`язань з надання послуг у сфері інформатизації, про які зазначається у актах № 1/10 від 31.10.2016, № 1/11 від 30.11.2016, № 3/12 від 30.12.2016 та прийняття таких послуг відповідачем - ТОВ «Марафет Хоум» Стосовно обставин часткової сплати послуг у сфері інформатизації ТОВ «Марафет Хоум», на що вказував ФОП [PERSON] , суд зазначив, що матеріали справи не містять первинних розрахункових документів на суму 1 050 000,00 грн. (рахунків), з яких би вбачалось, що призначенням платежу є договір від 01.10.2016 про надання послуг у сфері інформатизації. У той же час, наявні у матеріалах справи платіжні доручення ТОВ «Марафет Хоум» № 28 від 02.02.2017, № 76 від 09.02.2017, № 155 від 24.02.2017, № 441 від 31.03.2017, № 834 від 24.05.2017, № 1147 від 04.07.2017, № 919 від 05.07.2017, № 1463 від 18.08.2017, не свідчать про те, що ТОВ «Марафет Хоум» сплачував саме послуги за спірним договором від 01.10.2016, оскільки не містять вказівок на призначення платежу в рахунок виконання цього договору, а містять лише посилання на рахунки № 2 від 01.10.2016 та б/н від 01.10.2016, які суду не надані. Що стосується платіжних доручень № 919 від 05.07.2017 та № 1463 від 18.08.2017 із призначенням платежу - оплата за техобслуговування та супровід CRM-системи згідно договору б/н від 01.10.2016, то слід зазначити, що вказані перерахування були здійснені невстановленими особами (як вказав представник ТОВ «Марафет Хоум» - можливо колишніми працівниками товариства), що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що за вказаним фактом Слідчим відділом Святошинського УП ГУ НП у місті Києві відкрите кримінальне провадження № 12018100080002266 від 12.03.2018 про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 191 КК України. Позивач протилежного не довів. За таких обставин, наявні у справі платіжні доручення суд не приймає у якості належних доказів виконання договору про надання послуг (виконання робіт) у сфері інформатизації від 01.10.2016 з боку ТОВ «Марафет Хоум». За висновком суду позивач не надав суду доказів, які б свідчили про факт укладення та виконання ФОП [PERSON] договору про надання послуг у сфері інформатизації від 01.10.2016. Натомість, наданими доказами з боку відповідача та іншими матеріалами справи доведено, що договір від 01.10.2016 між ФОП [PERSON] та ТОВ «Марафет Хоум» укладений не був, а значить зобов`язання за ним у сторін не виникли. Відтак, суд дійшов висновку про те, що первісний позов ФОП [PERSON] в частині вимог про стягнення з ТОВ «Марафет Хоум» заборгованості у сумі 1 550 000,00 грн. задоволенню не підлягає, а також немає підстав для задоволення похідних від цієї вимог - про стягнення втрат від інфляції у сумі 171 727,91 грн. та 3 % річних у сумі 47 249,00 грн. Отже, у первісному позові суд відмовив у повному обсязі. Також господарський суд прийшов до висновку, що оскільки договір про надання послуг (виконання робіт) у сфері інформатизації від 01.10.2016 сторонами не був укладений, то він не може бути визнаний недійсним. За таких обставин суд відмовив і у задоволенні зустрічних позовних вимог ТОВ "Марафет Хоум" про визнання договору недійсним. Хоча й під час розгляду первісного та зустрічного позовів судом були встановлені обставини щодо неукладеності між сторонами договору про надання послуг (виконання робіт) у сфері інформатизації від 01.10.2016, що свідчили про відсутність правової підстави для сплати ТОВ "Марафет Хоум" грошових коштів у сумі 1 050 000,00 грн., водночас, господарським судом вже встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази того, що замовник сплатив такі кошти за вказаним договором, а ФОП [PERSON] отримав їх від ТОВ "Марафет Хоум". З підстав наведеного суд прийшов до висновку, що зустрічні вимоги ТОВ "Марафет Хоум" в частині стягнення з ФОП [PERSON] грошових коштів у сумі 1 050 000,00 грн. також є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно з ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Отже, стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Будь-яких правових підстав для переказу коштів на рахунок відповідача судом не встановлено, так само як і не встановлено жодних договірних стосунків або деліктних правовідносин між сторонами, а призначення переказу взагалі не дає можливості ідентифікувати мету проведеної банківських операцій. Разом з тим, суд достовірно встановлено та не заперечувалось [PERSON] як під час розгляду справи у господарському суді, так і під час даного судового провадження, що він отримав грошові кошти у сумі 1 050 000,00 грн., які надійшли на його рахунок від ТОВ «Марафет Хоум». Натомість доказів стосовно правомірності набуття даних грошових коштів, що є предметом судового розгляду, відповідач суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що грошові кошти в сумі 1 050 000,00 грн. були набуті [PERSON] за рахунок позивача без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). Зважаючи на те, що відповідач безпідставно набуті кошти протягом двох років так і не повернув, доказів протилежного суду не надав, виходячи із принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, вирішуючи справу на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення коштів підлягають задоволенню в повному обсязі та грошові кошти набуті відповідачем підлягають поверненню. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Зазначене узгоджується з правою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17. Тому заявлені позовні вимоги про стягнення 3 % річних у сумі 71 560,29 грн. та інфляційних втрат у сумі 241 904,95 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 20 452,00 грн., враховуючи, що позовні вимоги піддягають повному задоволенню, то й з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved