Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання незаконною відмови у вчиненні нотаріальної дії та зобов»язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16 вересня 2013 року апеляційним судом Черкаської області по справі №22ц/793/2529/13 ухвалено рішення про наступне: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ "Приватбанк" за договором № 3-138м/2007 від 27.08.2008 року, в розмірі 10858,49 доларів США, 250,00 грн. штраф, - звернуто стягнення на належну [PERSON] квартиру №15, що в м. Черкаси, по вул. Вернигори, 9, шляхом її продажу ПАТ КБ "Приватбанк" з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу квартири під скасувальною умовою будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Зазначено, що для продажу квартири позивачу необхідні правовстановлюючі документи. Таким документом є договір купівлі-продажу квартири під скасувальною умовою від 24 жовтня 2003 року за реєстровим номером 6297, що укладений між [PERSON] та [PERSON] Враховуючи, що позивач не був стороною зазначеного договору купівлі-продажу квартири під скасувальною умовою, дані документи у позивача відсутні. Відповідно до положень ч.І ст. 55 Закону України «Про нотаріат» угоди про відчуження, що підлягають реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. З вказаним рішенням апеляційного суду Черкаської області ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] для отримання дублікату вищевказаного договору купівлі-продажу квартири під скасувальною умовою. 17 серпня 2016 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій по видачі дублікату договору купівлі-продажу квартири під скасувальною умовою від 24 жовтня 2003 року за реєстровим номером 6297. Підставою відмови слугує виключний перелік дій, передбачений Закон України "Про нотаріат", а саме, - отримання дублікату договору купівлі-продажу можливе лише стороною вказаного правочину. Позивач не погоджується з відмовою відповідача у видачі дублікату правовстановлюючого документу. Вважає, що відмова приватного нотаріуса [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій з підстав неоднозначного розуміння рішення суду в цивільних справах не передбачена Законом України "Про нотаріат", отже відмова відповідача у видачі дублікатів правовстановлюючих документів з відсутності у позивача повноважень - є незаконною. Таким чином, посилаючись на ст. 16 ч.2 п. 10 ЦК України, ст. ст. 49, 50 Закону України "Про нотаріат", п. 2 Розділу VI "Прикінцеві положення" Закону України "Про іпотеку", позивач просить суд, - визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] від 17.08.2016 р. у вчиненні нотаріальної дії з підстави того, що ПАТ КБ "Приватбанк" не являвся стороною при посвідчені договору купівлі-продажу квартири під скасувальною умовою кв. №15, що по вулиці Вернигори, буд. №9 в м. Черкаси; зобов'язати приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] видати ПАТ КБ «Приватбанк» дублікат договору купівлі-продажу квартири під скасувальною умовою від 24 жовтня 2003 року за реєстровим номером 6297, що укладений між [PERSON] та [PERSON] Під час розгляду справи в якості третьої особи залучено [PERSON] В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю [PERSON] повністю підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити В судовому засіданні відповідач приватний нотаріус [PERSON] заперечувала проти позовних вимог і просила відмовити у їх задоволенні. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомила. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: встановлено, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 16.09.2013р. по справі №22ц/793/2529/13 в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ "Приватбанк" за договором № 3-138м/2007 від 27.08.2008 року, в розмірі 10858,49 доларів США, 250,00 грн. штраф, - звернуто стягнення на належну [PERSON] квартиру №15, що в м. Черкаси, по вул. Вернигори, 9, шляхом її продажу ПАТ КБ "Приватбанк" з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу квартири під скасувальною умовою будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Для продажу вказаної квартири, банк звернувся до нотаріуса із заявою про видачу дубліката договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24.10.2003р. Між тим, постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] від 17.08.2016р. відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по видачі ПАТ КБ «Приватбанк» дублікату договору купівлі-продажу квартири під скасувальною умовою від 24 жовтня 2003 року за реєстровим номером 6297 з підстав того, що ПАТ не є стороною договору, а отримання дублікату договору купівлі-продажу можливе лише стороною вказаного правочину. Також судом встановлено, що договір купівлі-продажу квартири під скасувальною умовою від 24.10.2003р., укладений між [PERSON] та [PERSON] був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], що зареєстровано в реєстрі під №6297. Відповідно до договору іпотеки від 27.11.2007р., укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», іпотекодавець передала в іпотеку квартиру №15, що по вул. Вернигори, 9 в м. Черкаси в забезпечення виконання зобов»язань перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором. Даний договір також був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, - є судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України). Відповідно до статті 15 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч.5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов»язковими до виконання на всій території України. За положеннями ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Нотаріуси у встановленому порядку в межах своєї компетенції вирішують питання, що випливають з норм міжнародного права, а також укладених Україною міждержавних угод. Статтею 49 згаданого Закону передбачені випадки відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Як зазначено у частині 1 статті 53 Закону, у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п'ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Статтею 8 цього Закону передбачено, що довідки про вчинення нотаріальної дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчиняються нотаріальні дії. Крім того, відповідно до\~статті\~19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В своїй діяльності нотаріус, в т.ч. приватний нотаріус керується і діє також відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердж. наказом МЮУ від 22.02.2012р. №296/5. Саме главою 22 вказаного Порядку регламентовані норми щодо видачі дублікату документа. Під час судового розгляду справи, судом встановлено, що правовстановлюючий документ, а саме, - оригінал договору купівлі-продажу квартири від 24.10.2003р., у позивача по справі - ПАТ КБ «Приватбанк», відсутній. Одна із сторін цього договору [PERSON] не надає його банку, і відповідно банк не може виконати судове рішення від 16.09.2013р. При цьому, згідно із статтею 38 Закону України «Про іпотеку», банк (в даному випадку іпотекодержатель) має право на продаж предмету іпотеки, яким є квартира №15, що по вул. Вернигори,9 в м. Черкаси. Крім того, таке право за банком визнано і судовим рішенням від 16.09.2013р., яке набрало законної сили. Таким чином, з»ясувавши обставини справи, суд вважає, що без отримання позивачем дублікату правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу квартири від 24.10.2003р., він (банк) фактично позбавлений можливості розпоряджатися нерухомим майном предметом іпотеки, а тому, позовні вимоги підлягають до задоволення в частині вимог про зобов»язання приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] видати ПАТ КБ «Приватбанк» дубліката договору купівлі-продажу квартири №15, що у будинку №9 по вул. Вернигори в м. Черкаси від 24 жовтня 2003 року за реєстровим номером 6297, що укладений між [PERSON] та [PERSON] Необхідність задоволення вказаних вимог позивача ПАТ КБ «Приватбанк» випливає також із загальних завдань цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК). Що стосується позовних вимог про визнання незаконною відмову приватного нотаріуса [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі ПАТ дублікату договору, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки, як на думку суду, позивачем не доведено, що відповідач діяв всупереч вимогам діючого законодавства. Крім того, нотаріус не наділений правом на свій розсуд тлумачити судове рішення від 16.09.2013р., в якому, зокрема, - не було зазначено про наявність повноважень у ПАТ КБ «Приватбанк» отримувати дублікати правовстановлюючих документів, в т.ч. договору від 24.10.2003р. На підставі викладеного та,

Outcome: partial