Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта Банк" 19 листопада 2013 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору № 002-27026-220208 від 22 лютого 2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 1000 гривень шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії з терміном дії картки 12 місяців. ПАТ "Дельта Банк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 20 серпня 2013 р., складає 3266,92 гривень. Представник позивача не з'явився у судове засідання, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав та пояснив, що він сплатив кредит повністю та не має ніякої заборгованості, крім того вже сплинули строки позовної давності. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом, встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 22 лютого 2008 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № 002-27026-220208, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 1000 гривень шляхом відкриття відновлюваної Кредитної лінії з терміном дії картки 12 місяців. (а.с. 8-9) Згідно п. 3.6 кредитного договору позичальник зобов'язався погашати щомісячно заборгованість за кредитом, за відсотками, комісією (а.с. 5 ) На підставі ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. На час розгляду справи судом сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 002-27026-220208 від 22 лютого 2008 року, що залишилася, відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 3266,92 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає - 791,66 гривень; - заборгованість за відсотками за користування кредитом складають - 958,98 гривень; - заборгованість по комісії складає - 1516,28гривень. Оскільки позичальник [PERSON] порушив строки платежів за зобов'язаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, позивач з цього приводу 19 листопада 2013 р. звернувся до суду. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 20 серпня 2013 р., мав прострочену заборгованість за кредитом -3266,92 гривень. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Безумовно, вимоги позивача законі та обґрунтовані, водночас з цим вони не підлягають задоволенню за наступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. У судовому засіданні було встановлено, що кредитний договір між сторонами було укладено 22 лютого 2008 року з терміном дії картки 12 місяців. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі сплив ом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі сплив ом цього строку. В даному випадку строк виконання зобов'язання не визначений сторонами. Тому перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Суд, вважає, що оскільки строк дії картки встановлено 12 місяців, тобто до 22 лютого 2009 року, то перебіг позовної давності починається саме з цього часу. Таким чином, у позивача було право звернутися за захистом своїх прав до суду з підстав стягнення заборгованості по кредиту протягом трьох років, тобто до 22 лютого 2012 року, з підстав стягнення пені, штрафу - протягом одного року, тобто до 22 лютого 2010 року. Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вибачається із матеріалів справи,такий договір між сторонами не укладався . Відповідно до штампу реєстрації вхідної пошти суду, позовна заява надійшла до суду 19 листопада 2013 р., тобто за межами строків позовної давності. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин" враховуючи положення пункту 7 частини тридцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. За наведених підстав та встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за Договором, процентів за користування кредитом та пені не підлягають задоволенню. Оскільки, у задоволенні позову відмовлено повністю, то судові витрати відповідно ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed