Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що 02.09.2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 2036 та прожив з нею до 09 квітня 2012 року, після чого вони розійшлися. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з [PERSON] На підставі рішення Літинського районного суду Вінницької області від 07 травня 2012 року позивач виплачує аліменти [PERSON] на утримання сина у розмірі ? частки з усіх видів свого заробітку (доходу). Також позивач зазначає, що він 07 лютого 2014 року зареєстрував шлюб з [PERSON], від якого у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2016 року позивач на користь [PERSON] сплачує аліменти на утримання дочки у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), та 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на користь [PERSON] аліменти на її утримання, до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, розмір аліментів, який стягується з позивача на користь відповідачів, перевищує половину його заробітної плати, що ставить його у скрутне матеріальне положення. Також він виплачує кредит в сумі 12 000 грн. Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Літинського районного суду Вінницької області від 07.05.2012 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з ? частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), а також зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2015 року на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], з ? частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково зазначив, що бухгалтерія не може стягувати аліменти на користь та утримання [PERSON] в розмірі 1/8 частки тому, що з заробітної плати не можна стягувати 50% коштів. Також повідомив, що позивач з [PERSON] з липня 2015 року проживають окремо, однак шлюб між ними досі не розірваний. Просив позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, надали письмові заперечення проти позову та пояснили, що в Законі України "Про виконавче провадження" визначено, що розмір відрахувань із заробітної плати позивача під час стягнення аліментів може перевищувати 50%. Додатково зазначили, що розмір його заробітної плати не змінився, а кредитні зобов'язання існували ще на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів. Також [PERSON] не надано доказів про погіршення матеріального становища. Крім того, з січня 2016 року він матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та заперечила проти його задоволення, оскільки їх дитина росте та потребує більших коштів на її утримання. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], її представника [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено, що згідно рішення Літинського районного суду Вінницької області від 09.04.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). Згідно виконавчого листа № 214/1250/12, виданого 10 травня 2012 року Літинським районним судом Вінницької області, суд вбачає, що з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи із 9.04.2012 року (а.с. 7). Судом встановлено, що під час примусового виконання виконавчого листа № 214/1250/12, державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ було винесено постанову про те, що з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків проводити утримання в розмірі по 50% до погашення заборгованості, яку належить вирахувати відповідно до заробітної плати з 09.04.2012р. а далі по ? частині зі всіх видів заробітку щомісячно і до повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 8). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 07.02.2014 року, судом встановлено, що 07.02.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис № 164. Після одруження [PERSON] прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 10). Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 09.07.2015 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 11). Матеріалами справи встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2015 року по справі № 127/26823/15-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - з 30.11.2015 року, до досягнення дитиною повноліття. Також з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, до досягнення дитиною - донькою [PERSON], [INFO], трьох років, до 01.07.2018 року включно, починаючи з дня звернення до суду - з 30.11.2015 року (а.с. 12-13). Однак рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 01 лютого 2016 року вищезазначене рішення суду було змінено, зменшивши розмір стягнутих аліментів з 1/6 до 1/8 частини, а решту рішення залишино без змін (а.с. 14-15). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Разом з тим слід зазначити, що шлюб між[PERSON] до [PERSON] на даний час не розірваний, хоча з липня 2015 року проживають окремо, що було підтверджено в судовому засіданні сторонами. Встановлено судом і те, що виконавче провадження за виконавчими листами №127/26823/15-ц, виданих 23.12.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області, відкрито державним виконавцем Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ 12.01.2016 року, що підтверджується постановами про відкриття виконавчого провадження (а.с. 16). Суд не приймає до уваги твердження представника позивача [PERSON] про те, що загальний розмір аліментів, які з нього стягуються на утримання дітей не може перевищувати половину його заробітної плати, з огляду на наступне. В ч. 4 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" чітко зазначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 51 ч.2 Конституції України та ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вищевказана позиція висловлена у пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Відповідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли аліменти встановлені в тверді грошові сумі. Відповідно до п. 17 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач посилається на те, що розмір аліментів про стягнення з нього на користь відповідачів аліментів перевищує половину його заробітної плати, що ставить його в скрутне матеріальне положення, а також те, що він має заборгованість по виплаті кредиту, але на підтвердження цього твердження не надав суду достатніх доказів. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач не надано доказів про розмір його заробітної плати, залишку суми заборгованості по кредиту на день розгляу справи та погіршення його матеріального стану. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Позивач не довів у судовому засіданні відповідними доказами про наявність безумовних підстав та нагальну необхідність зменшувати розмір призначених судом аліментів на утримання дітей. В той же час, розмір призначених судом аліментів відповідає закону. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру аліментів не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed