Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] року, разом з ним. В обгрунтування позову покликається на те, що з 12.04.2007 року до 20.01.2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], батьками якого є він та [PERSON], відповідачка по справі, що вбачається із свідоцтва про народження сина серії [NUMBER], актовий запис за №24. Відповідно до заочного рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.12.2016 року частково задоволений позов [PERSON] до нього про стягнення аліментів на неповнолітнього сина, яке переглянуте та скасоване на підставі ухвали Долинського районного суду від 19.04.2018 року, справа перебуває на стадії розгляду. Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON] посилається на те, що син проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Однак, це не відповідає фактичним обставинам. Колишня дружина ще до ухвалення заочного рішення, а саме 21 грудня 2016 року виїхала за кордон в СІІІА. З того часу вона додому не поверталася. Він матеріально забезпечує сина необхідним , зокрема, одягом, іншими речами особистого вжитку, всім необхідним для навчання, піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, дбає про його відпочинок, займається його лікуванням. Він цікавлиться навчанням та поведінкою сина в школі. Відвідує батьківські збори та виховні заходи, приходить на індивідуальні консультації до вчителів. З його ініціативи, як батька, дитина відвідує спортивні гуртки. [PERSON] з 03.08 по 12.08.2017 року оздоровлювався на базі відпочинку «Горний орел» смт. Затока Одеської області, кошти за відпочинок були оплачені ним. Він турбувався про проведення Медичним Центром оперативного лікування сина та провів оплату всіх медичних послуг. У вихованні сина йому допомагають його батьки, та батьки відповідачки, в яких періодично він перебуває, якому жодним чином не чиняться перешкоди у спілкуванні з ними. Він переконаний, що син повинен проживати разом з ним. У свою чергу, мати [PERSON] позбавлена можливості проживати разом із сином, здійснювати догляд за ним та в достатній мірі приймати участь в його вихованні, оскільки місце її проживання на даний час - США, де вона і працює. На противагу відповідачки він зможе і має реальну можливість створити всі умови для проживання сина з ним, приділяючи йому більше уваги та займатися його вихованням. З довідки за №11/1/4-2920 управління роботи з особовим складом Служби безпеки України вбачається,що позивач маючи постійне місце роботи, а саме у званні підполковника проходить службу в Службі безпеки України. Наказом СБ України від 16.10.2017 року №1240-ос - переведений для подальшого проходження військової служби до 1 сектору 3 відділу 1 головного відділу ( з дислокацією у м. Львів) 6 управління (з дислокацією в м. Рівне) ГУ ВКР ДКР СБ України з 1 відділу 1 управління Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБ України, має можливість матеріально забезпечувати сина. З 29 квітня 2017 року зареєстрував шлюб з [PERSON], проживаю разом з нею у житловому будинку з усіма зручностями, який належить її матері. Є всі умови для проживання, розвитку та виховання малолітньої дитини. Дружина та її мати встановили контакт з дитиною і бажають щоб дитина проживали разом з нами. Він хоче постійно бути поряд з [PERSON], піклуватися щоденно про сина, про його фізичний, духовний, та моральний розвиток, бачити його, допомагати йому в навчанні, здобути освіту та готувати його до самостійного життя. Дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння своїх батьків і рости під опікою своїх батьків. Права щодо дитини у нього з колишньою дружиною є рівними. Не має жодних підстав, які б перешкоджали тому, щоб дитина проживала разом із ним. На підставі викладеного, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити із підстав, вказаних у позовній заяві. В судове засідання, призначене на 17.07.2018 року не з"явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідачка на повторний виклик не з'явилась, конверти з повідомленням про розгляд справи повертаються у зв"язку з закінченням терміну зберігання. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У судовому засіданні представник третьої особи позов підтримала, пояснивши, що Орган опіки та піклування Долинської РДА дійшов до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком. Оскільки відповідачка в судове засідання не з"явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, своїм правом на подання відзиву на позов не скористалась, на підставі ст.280 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступного висновку. Згідно вимог ч. 1ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Суд встановив, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON], який розірвано 20.01.2015 року рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області, [INFO] року народився син [PERSON] (а.с.8, 9). Згідно світлокопії довідки №2828 від 24.04.2018 року, виданою Долинською міською радою, [PERSON] зареєстрований за адресою відповідачки в [ADDRESS] (а.с.12). Позивач стверджує, що відповідачка з 2016 року перебуває на роботі в США і жодно разу додому не поверталась. Син фактично проживає з ним, інколи з його батьками та батьками [PERSON]. Відповідно до наданої суду характеристики від 22.03.2018 року учня 3-А класу Брошнів-Осадського ліцею Брошнів-Осадської селищної ради ОТГ Івано-Франківської області [PERSON], за час навчання проявив себе здібним, всесторонньо розвиненим хлопчиком. У зв"язку з тим, що мати учня з 20.12.2016 року по даний час проживає а США, навчанням та вихованням дитини не займається. Батько [PERSON] постійно цікавиться навчанням та поведінкою сина у школі, відвідує батьківські збори, виховні заходи, приходить на індивідуальні консультації до вчителів. З ініціативи батька відвідує спортивні гуртки. Учень забезпечений необхідним шкільним приладдям та одягом відповідно до погодніх умов (а.с. 17). Про те, що позивач бере участь у вихованні дитини, опікується ним та турбується про його здоров"я свідчать також довідки про оздоровлення [PERSON] з 03.08.по 12.08. 2017 року на базі відпочинку "Горний Орел" в смт. Затока Одеської області за кошти батька, який сплатив 7350,00 грн., та копія договору №111005-126 від 05.10.2017 року, укладеного між [PERSON] та ТзОВ "Слух" про оперативне лікування [PERSON] (а.с. 14-16). З матеріалів справи встановлено, що позивач відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.04.2017 року зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 19), яка доброзичливо ставиться до дитини та не заперечує щодо спільного з ним проживання (а.с. 20). Позивач з сім"єю проживає у будинку матері [PERSON]- [PERSON] в [ADDRESS], яка відповідно до поданої заяви не заперечує щодо проживання у її будинку [PERSON], оскільки він неодноразово до них приїжджав, між ними склались дуже теплі та хороші відносини (а.с. 18, 21). Як вбачається з копії довідки №11/1/4-2920 [PERSON] у званні підполковника проходить військову службу в СБУ. Наказом СБ Укаїни від 16.1.2017 року №1240-ос переведений для подальшого проходження військової служби до 1 сектору 3 відділу 1 головного відділу (з дислокацією у м. Львів) 6 управління (з дислокацією в м. Рівне) ГУ ВКР ДКР СБ України з 1 відділу 1 управління Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБ України (а.с. 13). Наведене вказує, що пизавач має постійне місце роботи, отримує стабільний дохід та має можливість належним чином забезпечити необхідні умови для проживання малолітнього сина [PERSON]. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку Органу опіки та піклування Долинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини від 27.04.2018 року малолітнього [PERSON], [INFO], рекомендовано залишити на проживання з батьком [PERSON] (а.с. 10-11). Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об'єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов'язань, існують позитивні зобов'язання, пов'язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов'язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України»від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13). Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Рада Європи декілька разів засуджувала нерівне ставлення до батьків і наголошувала на тому, що роль батька щодо дітей необхідно краще визнавати і належно цінувати. Наприклад, у своїй Постанові 2079 (2015) щодо «Рівності і спільної батьківської відповідальності: роль батька» Парламентська Асамблея наголосила на важливості «подолання гендерних стереотипів щодо ролей, які приписуються жінкам і чоловікам у сім'ї» як «відображення соціологічних змін, що відбулися впродовж останніх п'ятдесяти років з огляду на організацію приватної сфери і сім'ї». Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що мати дитини в повній мірі не бере участі у вихованні та життєдіяльності сина, оскільки проживає за межами України та близько двох років не приїжджає за місцем його реєстрації, врахувавши висновок органу опіки і піклування, якими рекомендовано визначити місце проживання [PERSON] з батьком, який створює належні умови для проживання, виховання та матеріального забезпечення сина, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог. Місце проживання малолітнього [PERSON] слід визначити за місцем проживання батька [PERSON], що відповідає найкращим інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved