Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що він народився [INFO] в с. Володимирівка, Генічеського району. Його батьками є [PERSON] та [PERSON], які на той час перебували у зареєстрованому шлюбі. В жовтні 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON]. розірвано. Після розірвання шлюбу його батько [PERSON] з ним та матір'ю не проживав. [INFO] його мати [PERSON] померла. На даний час він проживає зі своєю бабусею [PERSON] в с. Рівне, Генічеського району, Херсонської області. На даний час йому виповнилось п'ятнадцять років. Протягом останніх десяти років він свого батька жодного разу не бачив, останній своїх батьківських обов'язків щодо його виховання, піклування про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а також щодо його матеріального утримання до настання віку повноліття не виконує і фактично ухиляється від їх виконання. Вважає, що відповідач неналежно виконує свої батьківські обов'язки та просить постановити рішення про позбавлення його батьківських прав відносно себе, а також просить стягнути з [PERSON] аліменти, на його утримання в розмірі 1000 грн., щомісячно, оскільки вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача не звільняє його від обов'язку утримувати свою дитину, та надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав викладених у позові, просив позов задовольнити в повному обсязі. Одночасно надав суду заяву про встановлення над ним опіки та призначення його піклувальником бабусю [PERSON] Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до положень ч.9 ст.74 ЦПК України Представник органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Рівненської сільської ради Генічеського району в судовому засідання проти вимог позову не заперечував. Ухвалою суду від 02.07.2015 року для часті у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, залучено службу у справах дітей Генічеської РДА. Представник служби у справах дітей Генічеської РДА в судовому засіданні проти задоволення вимог позивача не заперечував, також не заперечував проти призначення [PERSON] піклувальником неповнолітнього позивача [PERSON] У зв'язку з зазначеним, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача постановити заочне рішення, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні правовідносини. Згідно ч.1 ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Згідно ст.. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 15.03.2000 року, виданого рівненською сільською радою Генічеського районну, Херсонської області, [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], батьком позивача є відповідач у справі [PERSON]. На час звернення до суду неповнолітньому [PERSON] виповнилось 14 років. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого в 2005 році відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 19.10.2005року зроблено запис №193, після розірвання шлюбу матері позивача визначено прізвище [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.10.2014 року, [PERSON] померла [INFO], про що в книзі реєстрації актів про смерті зроблено запис №19. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (а.с.6-7), [PERSON], [INFO], проживає разом із бабусею [PERSON] в її будинку за адресою [ADDRESS]. Будинок має пічне опалення. [PERSON] навчається в 9 класі, в будинку для нього створені сприятливі умови, має окрему кімнату, матеріальне забезпечення [PERSON] здійснюється за рахунок пенсії його бабусі [PERSON] Батько [PERSON] матеріально своєму сину [PERSON], з моменту його розлучення з [PERSON]., не допомагає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив той факт, що позивач [PERSON] на даний час проживає зі своєю бабусею [PERSON], знаходиться на її повному утриманні, завжди охайно вдягнутий, ввічливий, постійно допомагає бабусі, на даний час навчається у школі. Його батько [PERSON] вже близько десяти років з ними не проживає, жодного разу до свого сина не приїжджав, з сином не спілкується. Допита в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що після того, як [PERSON] у 2005 році розірвала шлюб з [PERSON], то почала проживати зі своїм сином [PERSON], її онуком, разом з нею в с. Рівне, Генічеського району. З 2005 року відповідач покинув родину і жодного разу не приїжджав до них, сину не допомагає, не спілкується з ним. Після смерті у 2014 році [PERSON]., [PERSON] повністю знаходиться на її утриманні. Представник органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Рівненської сільської ради Генічеського району Бондар В.Б. та представник служби у справах дітей Генічеської райдержадміністрації Коваленко І.І. в судовому засіданні пояснили суду, що відповідач [PERSON] дійсно долею свого сина не цікавиться з 2005 року, участі у його вихованні та утриманні не приймає, та вважають, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав у відношенні його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також зазначили, що при позбавленні відповідача батьківських прав, позивач буде позбавлений батьківського піклування, тому вважають за необхідне встановити над [PERSON] піклування та призначити піклувальником його бабусю [PERSON] Згідно висновку органу опіки та піклування Рівненської сільської ради Генічеського району від 30 липня 2015 року, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки він не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, не забезпечує сину належного матеріального утримання, на території с. Рівне не проживає, з дитиною не спілкується, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до положень ст.. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. N 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину Проаналізувавши зазначені докази, суд вважає, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, щодо виховання сина [PERSON], тому його необхідно позбавити щодо дитини батьківських прав. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини, тому вважає, що над [PERSON] слід встановити піклування та призначити піклувальника виходячи з наступного. Згідно ст.. 59 ЦК України, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування. Частиною 4 ст. 60 ЦК України визначено, що суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно подання органу опіки та піклування Рівненської сільської ради Генічеського району від 30 липня 2015 року, над [PERSON], [INFO], доцільно встановити піклування, та призначити його піклувальником [PERSON], [INFO], оскільки неповнолітній [PERSON] фактично позбавлений батьківського піклування. В судовому засіданні бабуся позивача у справі [PERSON] [PERSON] зазначила, що в разі постановлення судом рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав, то вона згодна стати піклувальником свого онука неповнолітнього [PERSON] Частиною ч. 1. ст. 1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" від 13 січня 2005 визначено, яку дитину слід вважати позбавленою батьківського піклування, зокрема, це діти, позбавлені батьківського піклування; діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав. Згідно ч. 1 ст. 243 СК України передбачено, що піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Відповідно до ч.4 ст. 63 ЦК України, піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки піклувальника. При призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Враховуючи наведене, та приймаючи до уваги бажання позивача [PERSON] щодо призначення його піклувальником саме бабусі [PERSON], а також згоду [PERSON] бути піклувальником свого онука, суд приходить до висновку про необхідність встановити на [PERSON] піклування, піклувальником призначити його бабусю [PERSON] Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд дійшов наступного. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено, що за відсутності домовленості між батьками, той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ч.2 ст. 179 СК України, у разі смерті того з батьків, з ким проживала дитина, аліменти є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпоряджання ними відповідно до Цивільного кодексу України. Враховуючи, що відповідач на час розгляду справи не має постійного місця роботи, суд вважає можливим встановити спосіб утримання дитини відповідачем в розмірі 386 грн., щомісячно, починаючи з 29.04.2015 року і до досягнення дитиною віку повноліття, відповідно до положень ст. 180, ч. 3 ст. 181, 182, 183 СК України. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ч.3 ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial