Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання договору оренди земельної ділянки частково недійсним. В позовній заяві він зіслався на те, що наприкінці 2007 року він підписав договір оренди земельної ділянки належної йому на праві приватної власності на землю, яким передав в оренду СФГ "Булах" земельну ділянку площею 5,260 га строком на 5 років. Вказаний договір зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди землі Покровським відділом ДП ЦДКЗ 24 січня 2008 року з № 040813000390. В силу обставин позивачу стало відомо, що договір було зареєстровано з виправленнями, а саме: строк дії договору було виправлено і записано термін оренди - 10 років, замість строку 5 років, який було вказано при підписанні договору. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців СФГ "Булах О.М." було перейменовано в ТОВ "СФГ Булах", в тому числі було змінено юридичну адресу. В силу викладеного факту позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, оскільки на термін 10 років договір оренди землі не укладав, а майно - земельний пай загальною площею 5,260 га належить йому на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №041623. Вирішити дане питання у добровільному порядку виявилося неможливим, в зв'язку з чим, позивач просить суд договір оренди земельної ділянки укладений між [PERSON] та - СФГ "Булах О.М." земельної ділянки площею 5,260 га, зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди землі Покровським відділом ДП ЦДЗК 24.01.2008 року за №040813000390 - визнати недійсним в частині строку дії договору оренди земельної ділянки, вважати строком дії вказаного договору 5 (п'ять) років, вважати договір таким, що закінчив свою дію та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Справу розглянуто згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності представника відповідача, який не з'явився в судове засідання не повідомивши причини неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії державного акта на право приватної власності на землю серії І-ДП № 041623, [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 6,744 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області (а.с. 7). Судом встановлено, що в грудні 2007 року між [PERSON] та СФГ "Булах" було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,260 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, строком на 5 років. (а.с. 5-6). Як вбачається з наданого позивачем оригіналу вищевказаного договору оренди земельної ділянки, в п. 6 розділу "Строк дії договору" було зроблено замальовування коректором самого строку, на який укладено договір та рукописним записом вказано " 10 (десять)". Так, згідно копії висновку експерта за № 70/06-462 від 21.06.2013 року, в первісний зміст рукописних записів та друкованих текстів договору оренди земельної ділянки, укладеного між ТОВ "СФГ Булах" та [PERSON] внесено зміни в графі: "…на 10 (десять) календарних років…" шляхом замальовування речовиною білого кольору (ймовірно коректором) з наступним нанесенням поверх них нових буквенно-цифрових рукописних записів. Первісний зміст рукописних записів та друкованих текстів читався як "…на 5 (п'ять) календарних років" (а.с. 8-9). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі", істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно зі ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Згідно зі ст. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно зі ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Так, судом достовірно встановлено, що волевиявлення позивача на укладення спірного договору оренди землі було відсутнє, оскільки наміру укладати договір строком на 10 років [PERSON] не мав, тому суд вважає за необхідне визнати недійсним договір оренди, укладений між позивачем та відповідачем, в частині строку дії договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно вимог ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України - сплив позовної давності, про застосуванні якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмовленні у позові; п. 5 цієї ж статті передбачає, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає давності. Враховуючи те, що текст договору з виправленнями позивач отримав коли постало питання про закінчення строку дії оскаржуваного договору оренди, тобто в 2012 році, суд вважає дані причини пропуску строку позовної давності поважними, в зв'язку з чим, пропущений строк позовної давності необхідно поновити. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved