Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У січні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Акріс логістик" (далі ТОВ "Акріс Логістик") звернулося до суду з позовом до [PERSON], приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (далі [PERSON] "Українська пожежно-страхова компанія"), в якому просило стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] 1 060 грн. та з відповідача [PERSON] "Українська пожежно-страхова компанія" 31 362 грн. 32 коп. та судові витрати. В подальшому представник позивача уточнив позовні вимоги та просив завдану ТОВ "Акріс Логістик" майнову шкоду стягнути з відповідача [PERSON] Позов обґрунтовувався тим, що 30.04.2013 року автомобіль "Фольцваген", державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], здійснив зіткнення з автомобілем "ГАЗ 33076", державний номер AM0688ВС, який належить ТОВ "Акріс Логістик", в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "ГАЗ 33076", отримав механічні пошкодження та відбулося пошкодження продукції, що знаходилася в цьому автомобілі, що завдало позивачу майнову шкоду на суму 32 422 грн. 32 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов з урахуванням уточнених вимог підтримав та просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явився, судові повістки, направлені рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою реєстрації відповідача повернені до суду відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.04.2013 року о 06 год. 18 хв. на перехресті вул. Київська-Східна у м.Житомирі сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої [PERSON], керуючи автомобілем "Фольцваген", державний номер [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем "ГАЗ 33076", державний номер AM 0688 ВС, який належить ТОВ "Акріс Логістик". Постановою Вінницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 липня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно довідки №9193235 про дорожньо-транспортну пригоду, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Фольцваген", державний номер [NUMBER] була застрахована [PERSON] "Українська пожежно-страхова компанія", згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ 3895303 терміном дії до 29.05.2013 року. [PERSON] "Українська пожежно-страхова компанія" від 29 грудня 2014 року ТОВ "Акріс Логістик" відмовлено у здійсненні страхового відшкодування за Договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/3895303 від 29.05.2012 року, у звязку пропущенням останнім строку подання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року після настання страхової події (а.с.39). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 вказаного Закону передбачено, що учасник ДТП зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання ДТП. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально (абз. 2 підпункту 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону). Відповідач [PERSON] зазначених заходів не виконав, що позбавило його права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком на підставі ст. 1194 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК). Як розяснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов'язку доказування та зобов'язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 статті 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 52 від 15.05.2013 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "ГАЗ 33076", державний номер AM0688ВС, становить 30 449 грн. 85 коп. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ421398 автомобіль "ГАЗ 33076", державний номер AM0688ВС, належить на праві власності ТОВ «Акріс Логістик» (а.с.8). Відповідно до розрахунку бухгалтерії ТОВ "Акріс Логістик" від 30.04.2013 року вартість пошкодженої продукції, яка знаходилась в автомобілі "ГАЗ 33076", державний номер AM0688ВС, під час дорожньо-транспортної пригоди, становить 1 432 грн. 47 коп. З огляду на викладене, враховуючи доведеність завданої позивачу майнової шкоди внаслідок винних дій [PERSON], причинний звязок між ними, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] заподіяної майнової шкоди у розмірі 31 882 грн. 32 коп. (30 449 грн. 85 коп. + 1 432 грн. 47 коп.). Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із платіжним дорученням №935 від 08.05.2013 р. витрати ТОВ "Акріс Логістик" за послуги із проведення експертного автотоварознавчого дослідження склали 540 грн. (а.с. 20). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню, понесені і документально підтверджені судові витрати у сумі 324 грн. 00 коп. (32 422 грн. 32 коп. х 1%)

Outcome: partial