Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. На підставу своїх вимог спирається на те, що позивач працював на посаді бригадира (звільненим) з поточного утримання й ремонту колій та штучних споруд 5 розряду з 26.12.2013 року. 3 травня 2017 року наказом № 94/ос від 03.05.2017 року виконуючого обв'язки начальника дистанції колії [PERSON] позивач був звільнений, відповідно тексту наказу «причини звільнення: п. 7 ст. 40 за появу на роботі в нетверезому стані за п. 7 ст. 40 КЗпП України. Обставини вчинення порушення: 13.04.2017 в результаті службової перевірки на ст. Поташ в 14 год. 45 хв. було виявлено на робочому місці бригадира (звільненого) з поточного утримання й ремонту колій та штучних споруд [PERSON], з ознаками алкогольного сп'яніння. Наказом начальника дистанції від 13.04.2017 №162 [PERSON] з 14.45 год. було відсторонено від роботи до кінця робочого дня для проведення медичного обстеження, про що складений відповідний акт за трьома підписами. В 15.40 год. [PERSON], було доставлено в Маньківську центральну районну лікарню, де було проведено медичне обстеження з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння. Висновком медичного працівника №000077, підтверджено факт перебування [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння. Підстава: Пояснювальна записка [PERSON], від 14.04.2017 року, доповідна записка заступника начальника дистанції з кадрів і соціальних питань [PERSON], від 13.04.2017, висновок медичного працівника від 13.04.2017, №000077, постанова КМУ від 26 січня 1993 року №55 «Про Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту». Позивач вважає, що його звільнення є незаконним з наступних підстав: Так, 13.04.2017 року як звичайно він прийшов на роботу о 7.00 год. Отримав від шляхового майстра завдання та приступив до виконання робіт. Весь робочий час провів з іншими працівниками, які можуть підтвердити, що був тверезий. Після обідньої перерви на станцію Поташ приїхали заступник начальника дистанції з кадрів і соціальних питань [PERSON], інженер по охороні праці та з незрозумілих причин стали казати, що позивач перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Він заперечував такий факт, а тому він наполегливо запропонував проїхати в лікарню для медичного огляду. Оскільки спиртних напоїв позивач не вживав він погодився. В Маньківській районній лікарні медичний працівник, який не представився попросив вдихнути в якусь трубочку. Будучи впевненим, що позивач не вживав спиртних напоїв він погодився, після чого той чоловік йому сказав, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Ні аналіз крові чи сечі у нього не брали і видали висновок, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння. На його думку медичне освідування проведено з порушенням норм і правил. На робочому місці акт про перебування позивача в нетверезому стані складений не був, свідків не було. Наказ про відсторонення його від роботи йому до доводили. В цей же день від нього відібрали пояснення, в якому він заперечував факт вживання алкогольних напоїв. 21 квітня 2017 року відбулось засідання профспілкового комітету дистанції колії станції Христинівка, протокол №51, на якому вирішили не дати згоду на його звільнення. Незважаючи на це 03.05.2017 року позивача було звільнено за п. 7 ст. 40 КЗпПУ, у зв'язку з чим позивач вимушений звертатись до суду з даним позовом. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Представник Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", в судовому засіданні позовні вимоги не визнав . Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: відповідно до наказу № 211-к від 12.08.1991 року р. [PERSON] був прийнятий монтером шляху 15-го лінійної дільниці ст. Поташ по 2-му розряду. Відповідно до записів у трудовий книжці (а. с. 5) за наказу № 364/ОС від 25.12.2013 року р. (а. с. 5) [PERSON] був переведений бригадиром з поточного утримання і ремонту колії та штучних споруд 5 розряду околоту №13 (цех №13 ст. Поташ). 03.05.2017 на підставі наказу в.о. начальника дистанції колії [PERSON] №94/ОС [PERSON] було звільнено з роботи на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі в стані алкогольного с"пяніння (а.с.10), оскільки 13.04.2017 в результаті службової перевірки на ст. Поташ в 14 год. 45 хв. було виявлено на робочому місці бригадира з поточного утримання колій та штучних споруд [PERSON] з ознаками алкогольного сп"яніння. Наказом начальника дистанції від 13.04.2017 року №132 [PERSON] з 14 год. 45 хв. було відсторонено від роботи до кінця робочого дня для медичного обстеження (а.с.52), а також підтверджено актами (а.с.50,51). В 15 год. 40 хв. [PERSON] було доставлено в Маньківську ЦРЛ, де було проведено медичне обстеження з метою виявлення стану алкогольного сп"яніння, в результаті чого перебування [PERSON] на робочому місці в стані алкогольного сп"яніння підтверджено відповідним висновком №000077 від 13.04.2017 (а.с.53). Огляд проведений в 16 год. 45 хв. 13.04.2017 року. 18.04.2017 в.о.начальника дистанції колії [PERSON] звернувся до голови профспілкового комітету Христинівської дистанції колії з поданням за №74 про надання дозволу на звільнення [PERSON] з роботи за появу на роботі в нетверезому стані на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України (а.с.60). 21.04.2017 року рішенням профспілкового комітету дистанції колії ст. Христинівка протокол №51 вирішено відмовити у дачі згоди на звільнення [PERSON] з роботи за появу на роботі в нетверезому стані (а.с.61), а 03.05.2017 на підставі наказу в.о. начальника дистанції колії [PERSON] №94/ОС [PERSON] було звільнено з роботи на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі в стані алкогольного с"пяніння (а.с.10). З листа довідки виробничого підрозділу «Христинівська дистанція колії" Служби колії регіональної філії «Одеська Залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (а. с. 37) вбачається, що [PERSON] був членом профспілкового комітету Христинівської дистанції колії з 12.08.1991 року і сплачував членські внески по квітень 2017 року. Крім того [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності (штраф)за ст. 179 КУпАП на підставі рішення комісії по боротьбі зі злочинністю та адмінправопорушеннях при виконавчому комітеті Потаської сільської ради (а.с.58-59). Доказів оскарженя та скасування даного рішення суду не надано. Тобто обставини щодо знаходження [PERSON] у стані алкогольного сп'яніння на робочому місці знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджуються матеріалами справи як належними доказами.. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36, ст. 40 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі працівника в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. В судовому засіданні представник відповідача,посилався на те, що відповідно до п. 15 Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту, затвердженого Постановою КМУ від 26.01.1993 № 55, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосовується за порушення дисципліни, наслідки яких загрожують безпеці руху поїздів, життю і здоров'ю громадян, та до категорій працівників, перелічених у додатку до цього Положення. Згідно додатку до положення, за появу на роботі в стані алкогольного сп'яніння застосовується дисциплінарне стягнення до окремої категорії працівників, зокрема, й до бригадира колії. Також представник відповідача посилається на те, що висновок профспілки не містить обгрунтування, тому позивач був звільнений всупереч висновку профспілки. Проте суд не погоджується з такою позицією представника відповідача, оскільки відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з яким розірвано за п. 7 ст. 40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння у будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Нетверезий стан працівника підтверджується як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку, що судом і було зроблено. Пунктом 22 зазначеної Постанови ПВСУ № 9 визначено, що у даній категорії справ судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. На виконання даної норми судом встановлено, що відповідач звільняючи позивача з роботи враховував лише те, що позивач перебував в стані сп"яніння на робочому місці, не врахувавши взагалі обставин за яких був вчинений проступок, попередню роботу позивача, який працював у відповідача з 1991 року і жодних порушень трудової дисципліни за цей час не було зафіксовано, на що в судовому засіданні і не заперечував сам представник відповідача. Відповідно до п. 15 Постанови ПВСУ від 06.11.1992 № 9 розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 та 43 (1) Кзпп України. 21.04.2017 головою профспілки надано Витяг з рішення профспілкового комітету дистанції колії ст. Христинівка протокол № 51 від 21.04.2017, згідно якого не надано згоду на звільнення [PERSON] в зв'язку з тим, що він має на утриманні двох малолітніх дітей, випадок порушення трудової дисципліни стався вперше, має відмінні ділові професійні якості, балову оцінку колії утримує відмінно, користується авторитетом в колективі. Відповідно до ч. 7 ст. 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинне бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування і відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Згідно з ч. 6 ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Згідно постанов ВСУ від 24.09.2014 та 22.10.2014 суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення. Разом з тим, оскільки у зазначеному висновку не досліджувалося питання значення терміну "обґрунтованості" або "необґрунтованості" рішення профспілкового комітету, Судова палата у цивільних справах ВСУ вважає за необхідне зазначити наступне: в аспекті положень частини сьомої статті 43 КЗпП України і частини шостої ст. 39 ЗУ "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та з урахуванням вище зазначеного слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості. Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЩІК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова "обґрунтований", яке означає "бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеними фактами". Враховуючи вищевикладене суд вважає, що рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору є достатньо та добре обгрунтованим та містить посилання на невраховані власником фактичні обставини, враховуючи позицію ВСУ, а саме зазначено, що позивач має на утриманні двох малолітніх дітей, випадок порушення трудової дисципліни стався вперше, має відмінні ділові професійні якості, балову оцінку колії утримує відмінно, користується авторитетом в колективі і суд приймає дане обгрунтування відмови у звільненні як належне. Також суд зазначає, що перебування позивача на робочому місці в стані алкогольного сп"яніння не завдало шкоди ні відповідачу ні іншим особам, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та допитаний в якості свідка сам [PERSON] згідно своїх показів зазначили лише загальні фактичні обставини справи не підтверджуючи та не спростовуючи факту алкогольного сп"яніння позивача та не підтверджують чи спростовують законність звільнення позивача. Крім того суд зазначає, що відповідно до положення про виробничий підрозділ Служби колії- Христинівська дистанція колії регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", а саме п.п. 5.3 зазначено, що начальник дистанції діє на підставві довіреності, виданої товариством у порядку, передбаченому Статутом Товариства, положення про філію та цим Положенням. У довіреності визначаються межі та обсяг повноважень начальника Дитанції на виконання дій від імені Товариства. Наказ про звільнення позивача винесений 03.05.2017 року в.о. начальника дистанції [PERSON], оскільки начальник виробничого підроздулу служби колії "Христинівська дистанція колії" [PERSON] перебував згідно наказу 03.05.2017 року у відпустці на один календарний день. Представник відповідача в судовому засіданні вказала, що довіреність на [PERSON] відсутня, а довіреність на [PERSON] суду надана не була. Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не приймає до уваги рішення судів різних рівнів на які посилається представник відповідача в ході розгляду справи як судову практику чи доказ на підтвердження правомірності тих чи інших дій, окрім рішень Конституційного Суду України та рішень що місять правову позицію згідно чинного законодавства, оскільки згідно ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання, а також згідно положень ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Враховуючи що відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, тобто у порядку судочинства підлягає захисту саме порушене право, оскільки судом встановлено порушення відповідачем прав позивача , суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача, необхідно стягнути судовий збір у сумі - 1280 грн., що складається з 640 грн. судового збору за вимоги майнового характеру та 640 грн. судового збору за вимоги немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved