Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

ПрАТ «Українська страхова компанія» звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 березня 2013 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9298с, на підставі якого відповідач отримала кредит у сумі 8 000 грн. строком на 18 місяців - з 13 березня 2013 року по 12 вересня 2014 року - зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,36% на рік. 01 квітня 2013 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ПрАТ «Українська страхова компанія» було укладено договір добровільного страхування кредитів № 6, яким кредитна спілка застрахувала у позивача ризик невиконання відповідачем її обов`язку з повернення вищезазначеного кредиту та відсотків за його користування. Відповідач свої зобов`язання за даним кредитним договором належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала. Позивачем на підставі заяви Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» № 3155 від 01.10.2019 року та доданих до неї документів було складено страховий акт № 498кр та відповідно 01.10.2019 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 12320,00 гривень, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 1181 з відміткою банку про проведення платежу. За таких обставин, враховуючи, що в силу приписів ч. 1 ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, позивач просить суд заявлені ним позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] на його користь в порядку регресу матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування у сумі 12320 грн. 00 коп., а також судовий збір у сумі 1 921 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, підтвердив заявлені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач та її представник - адвокат Лещенко С.В., що діє на підставі ордеру серія ДН № 24882 від 18.09.2020 року, будучи повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, представником відповідача було надіслано на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відповідача, та просили суд прийняти рішення з урахуванням заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності. В обґрунтування заяви представник відповідача зазначив, що позовні вимоги не визнають в повному обсязі та заперечують проти їх задоволення, у зв`язку із спливом позовної давності, оскільки, відповідно до додатку № 1 до кредитного договору № 9298с від 13.03.2013 року строком сплати останнього платежу встановлений термін 12.09.2014 рік. Таким чином, відповідно до п. 2.1.1 договору добровільного страхування кредиту страховий випадок настав 15.09.2014 року - через 3 дні після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого кредитним договором. Отже, за змістом вищенаведених норм, загальна позовна давність тривалістю у три роки починає перебіг 15.09.2014 року і спливає у відповідні число та місяць останнього року, тобто такі, що відповідають числу та місяцю настання події, тобто 15.09.2017 року, разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом 27 листопада 2019 року, тобто після спливу позовної давності. Просить суд застосувати позовну давність до вимог позивача та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» не підлягає задоволенню з наступних підстав. 13 березня 2013 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9298с, відповідно до п. 1.1 якого кредитодавець на підставі рішення кредитного комітету № 779 надав позичальнику, а позичальник прийняв у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі у сумі 8 000 грн. строком на 18 місяців - з 13 березня 2013 року по 12 вересня 2014 року включно - зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,36% на рік. З платіжного доручення № 18200 від 13 березня 2013 року вбачається, що Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» на виконання вищенаведеного кредитного договору [PERSON] було перераховано 8 000 грн. З виписки з рахунку позичальника № 3157 від 01 жовтня 2019 року слідує, що станом на 01 жовтня 2019 року заборгованість відповідача перед Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» за кредитним договором № 9298с від 13 березня 2013 року становить 12320 грн. 00 коп. 01 квітня 2013 року між кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ПрАТ «Українська страхова компанія» було укладено договір добровільного страхування кредитів № 6, за умовами якого позивач застрахував ризик невиконання [PERSON] її обов`язків за кредитним договором № 9298с від 13 березня 2013 року, укладеним між нею та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка». Так, зі страхового акту № 498кр від 01 жовтня 2019 року, складеного ПрАТ «Українська страхова компанія», довідки Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» № 3162 від 01 жовтня 2019 року, заяви Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» № 3155 від 01 жовтня 2019 року, а також платіжного доручення № 1181 від 01 жовтня 2019 року слідує, що позивачем ПрАТ «Українська страхова компанія» на виконання вищезазначеного договору добровільного страхування кредитів № 6 від 01 квітня 2013 року було виплачено Кредитній спілці «Українська кредитна спілка» заборгованість відповідача перед Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» за кредитним договором № 9298с від 13 березня 2013 року у сумі 12320 грн. 00 коп. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п.1.2. Договору добровільного страхування кредитів № 6 від 01 квітня 2013 року, укладеного між кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ПрАТ «Українська страхова компанія», предметом вказаних договорів є майнові інтереси КС «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів. Згідно із п.1.3 Договору, страховик (ПрАТ «Українська страхова компанія») здійснює страхування кредитного ризику за Кредитними договорами, укладеними між позичальниками та страхувальником (КС «Українська кредитна спілка»), згідно з Реєстром наданих за звітний період кредитів, що укладені в межах Договору про співробітництво між останньою та позивачем. Підпунктом 2.1.1 Договору добровільного страхування кредитів встановлено, що страховим випадком за цим договором по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачених укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій. Відповідальність страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених кредитним договором протягом 10 (десяти) днів після настання строку сплати третього платежу. Відповідно до п. 5.7 Договору до ПрАТ «Українська страхова компанія», яке виплатило страхове відшкодування за цими договорами, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке КС «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами кредитного договору. В обґрунтування позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування позивач одночасно посилається на норми статей 1191, 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування". Разом з цим, стаття 1191 ЦК України, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини: регрес і суброгацію. Згідно із пунктом 4 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги страхувальника до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією. Враховуючи вищезазначене суд погоджується із позивачем про можливість стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування у сумі 12320 грн. 00 коп., але зазначає, що у цьому випадку виникло не право регресу, а суброгація. Разом з тим, суд погоджується з доводами представника відповідача в частині пропуску строку позовної давності та приходить до висновку про наявність порушеного права позивача, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду з огляду на наступне. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону N 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. При суброгації перебіг строку позовної давності, починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги, до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову в т. ч. щодо часу виникнення права на позов. Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частини першої статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. За приписами статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому згідно із частиною першою статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Для спірних відносин застосовуються загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 256,257 ЦК України). Як встановлено судом, у даній справі днем настання страхового випадку відповідно до п.п. 2.1 і 2.1.1., 2.1.2. договору добровільно страхування кредитів № 6 від 01 квітня 2013 року, по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачені укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій («З відповідальністю за усі ризики»). Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом десяти днів після настання строку сплати третього платежу або якщо кредитор не одержав обумовлений Кредитним договором останній за графіком платіж протягом 3 днів після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором. Згідно із графіком розрахунків до кредитного договору № 9298с від 13 березня 2013 року строком сплати останнього платежу встановлений термін 12 вересня 2014 року. Таким чином, відповідно до п. 2.1.1 Договорів добровільно страхування кредитів страховий випадок настав 15 вересня 2014 - через 3 дні після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором. Отже, за змістом вищенаведених норм, загальна позовна давність тривалістю у три роки починає перебіг 15 вересня 2014 року і спливає у відповідні число та місяць останнього року, тобто такі, що відповідають числу та місяцю настання події. З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що у цій справі позовна давність спливає у число та місяць останнього третього року, а саме - 15 вересня 2017 року, тоді як Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія» вказаний позов було складено та підписано головою правління вказаного підприємства 27 листопада 2019 року, а сам позов надійшов до суду засобами поштового зв`язку, що підтверджується поштовим конвертом, що знаходиться в матеріалах даної цивільної справи - 16 грудня 2019 року згідно із зазначенням на ній працівником суду, тобто після спливу позовної давності. Так, згідно з ч.ч. 4 та 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи, що вказана позовна заява подана із спливом позовної давності та позивачем не наведено жодної причини поважності пропуску відповідного строку, суд доходить висновку про відмову у позові у зв`язку із спливом позовної давності. Крім того, оскільки судом відмовлено в позові, а тому відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України витрати по оплаті судового збору у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed