Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 16.08.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати дійсним договір № 1093/1 купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], зареєстрований 02.11.1999 року на Товарній біржі "Українська біржа нерухомості" Миколаївська філія. \~ \~ \~ \~ \~ В обгрунтування позову вказувала, що 02.11.1999 року між нею та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності від 24.09.1999 року, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за № 2531, був укладений вказаний договір купівлі-продажу, який було зареєстровано в у КП "Миколаївському міжміському БТІ" 05.11.1999 року за р. № 6658. Але договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, у зв'язку з чим на теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися належною їй квартирою. \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві позовні вимоги [PERSON] визнала, просила розглядати справу без її участі. \~ \~ \~ \~ Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Миколаївська філія Товарної біржі "Українська біржа нерухомості" в судове засідання свого представника не направила, згідно інформації про юридичну особу державну реєстрацію біржі припинено. \~ Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що 02.11.1999 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності від 24.09.1999 року, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за № 2531, та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності від 24.09.1999 року, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за № 2531, продала, а [PERSON] купила квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір було укладено на Товарній біржі "Українська біржа нерухомості" Миколаївська філія. \~ \~ \~ \~ Право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем у КП "Миколаївське міжміське БТІ" за р. № 6658, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною довідкою. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Підтвердженням наміру сторін досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірне майно є договір купівлі-продажу квартири, укладений на Товарній біржі "Українська біржа нерухомості" Миколаївська філія, без його подальшого нотаріального посвідчення, з реєстрацією його в "Журналі реєстрації біржових операцій з нерухомістю" за № 1093/1 02.11.1999 року. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1 ст. 48 ЦК Української РСР (в ред.1963 року, чинній на час укладення спірного договору), недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. \~ \~ \~ Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. [PERSON] на момент укладення спірного договору була власником квартири на підставі договору купівлі-продажу, виданого П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою 06.10.1994 року № 2-2525, зареєстрованого Миколаївським бюро технічної інвентаризації 14.10.1994 року, реєстровий номер 6658. \~ \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 45 ЦК Української УРСР (чин. ред. 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі та за ст. 47 ЦК Української РСР (чин. ред. 1963 року) визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах при визнання угод недійсними" суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. \~ \~ \~ Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу квартири обумовлена діючим на той час законодавством, суд вважає, за можливе визнати спірний договір купівлі-продажу дійсним, а відтак задовольняє позовні вимоги [PERSON] \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved