Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який уточнив в ході судового розгляду та в остаточній його редакції просив визнати за ним право власності на ізольовану двокімнатну квартиру [ADDRESS] в порядку набувальної давності. В обґрунтування позову зазначив, що його батько [PERSON] як працівник ПАТ "Харківський інструментальний завод" в грудні 1957 року отримав відомче службове житло у вигляді двокімнатної квартири загальною площею 27,7 кв.м. в одноповерховому будинку [ADDRESS] (далі - спірна квартира). Житло надано згідно ордеру на заселення за рішенням заводського комітету та наказу по заводу від 27.12.1957 року з правом на житлову площу його батькові та його сім'ї. В [INFO] року [PERSON] помер і за наказом ПАТ «Харківський інструментальний завод» №102 від 30.10.2000 року, особистий рахунок на квартиру був відкритий на ім'я позивача. Також [PERSON] зазначив, що проживає в спірній квартирі до цього часу. Заборгованості по комунальним платежам не має. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, наведених вище, та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Представник третьої особи - Верховної ради України - в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутності. Представник третьої особи - Кабінету міністрів України - при розгляді справи покладався на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що батько позивача - [PERSON] як працівник ПАТ "Харківський інструментальний завод" в грудні 1957 року отримав відомче службове житло у вигляді двокімнатної квартири загальною площею 27,7 кв.м. в одноповерховому будинку [ADDRESS] (далі - спірна квартира). Житло надано згідно ордеру на заселення за рішенням заводського комітету та наказу по заводу від 27.12.1957 року з правом на житлову площу його батькові та його сім'ї. В [INFO] року [PERSON] помер і за наказом ПАТ «Харківський інструментальний завод» №102 від 30.10.2000 року, особистий рахунок на квартиру був відкритий на ім'я позивача. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентарізації» виданого 13 грудня 2002 року, житловий будинок, розташований в [ADDRESS], зареєстрований за Державою в особі Верховної Ради України. Згідно листа за №275 від 15.05.2003 року голови правління ПАТ «Харківський інструментальний завод», КП "ХМ БТІ" даний будинок не обліковується, а правління ЦАТ «ХІЗ» не заперечує передати вказане житло в приватну власність мешканцям. Згідно акту №751 від 14 листопада 2011 року, перевірки державного майна, яке не ввійшло в процесі приватизації до статутного капіталу ЗАТ «Харківський інструментальний завод» регіональним відділенням фонду державного майна України в Харківській області, на виконання наказу ФДМУ від 2009 року №1998 «Про забезпечення збереження, контролю за використанням та реалізацією пропозицій інвентаризаційних комісій щодо державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але залишилось у них на балансі» було здійснено перевірку державного майна, яке не ввійшло до статутного капіталу ЗАТ «Харківський інструментальний завод». В ході перевірки було встановлено, що за підприємством обліковується 5 об'єктів наявного державного майна, в тому числі одноповерховий житловий будинок за адресою [ADDRESS], який є в наявності, має задовільний стан та використовується за призначенням (а.с.12-13) Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 51 Житлового кодексу Української PCP жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створеної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Відповідно до ст. 334 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Таким чином, для визнання права власності на майно за набувальною давністю, як про те просить позивач, необхідна ідеальна сукупність умов, передбачених ст.334 ЦК України. Судом в судовому засіданні були неодноразово роз'яснені сторонам вимоги ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, разом з тим, доказів добросовісного володіння спірною квартирою суду не надано, оскільки [PERSON] в позові визнає, що йому достеменно відомо про вселення в спірну квартиру на підставі ордеру. Таким чином, позивачу було відомо, що він користується спірною квартиру, яка належить державі. Виходячи з викладеного, [PERSON] не є добросовісним набувачем, оскільки добросовісне володіння передбачає його безтитульність, тому суд дійшов висновку про безпідставність вимог позову.

Outcome: dismissed