Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.12.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 14300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач не виконав умови договору належним чином, у нього станом на 22.08.2018 року виникла заборгованість перед АТ КБ "ПриватБанк" в сумі 27027,82 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 14690,77 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом - 10373,82 грн., заборгованості за пенею та комісією - 200 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1263,23 грн. Враховуючи наведене, просить стягнути з [PERSON] суму в розмірі 27027,82 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 43). Відповідач до початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Також, з урахуванням його матеріального стану (на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей), просить розстрочити виконання рішення суду строком на 1 рік (а.с. 51). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] отримав від АТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 14300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 8-33). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що у відповідача станом на 22.08.2018 року виникла заборгованість перед АТ КБ "ПриватБанк" в сумі 27027,82 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 14690,77 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом - 10373,82 грн., заборгованості за пенею та комісією - 200 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1263,23 грн. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд приходить до висновку, що розрахунок, проведений позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк», є обґрунтованим та проведеним відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене, а також факт визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.12.2010 року в сумі 27027,82 грн. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1762 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. У своїй заяві відповідач [PERSON] просить розстрочити виконання рішення суду строком на 1 рік посилаючись на важкий матеріальний стан, а саме: на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей. На підтвердження даної обставини надав копії свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], (серія [NUMBER]) та [PERSON], [INFO] (серії [NUMBER]) (а.с. 52-53). Суд вважає доведеним, що стягнення заборгованості з відповідача може поставити у його у скрутне матеріальне становище, а тому вважає за можливе розстрочити виконання даного рішення строком на 1 рік. На підставі викладеного,

Outcome: approved