Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

05 вересня 2014 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ODR0GІ01420000000462 від 02.10.2007 року в розмірі 73 316, 40 грн. звернути стягнення на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки №ODR0GI0000000462 від 02.10.2007 року, укладеного між банком та [PERSON], ПАТ КБ "Приват Банк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приват Банк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають в квартирі. Позов обґрунтований тим, що третя особа порушив умови договору та своєчасно не сплачує заборгованість по кредиту та відсотки за користування кредитними коштами, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки - належну відповідачу квартиру по [ADDRESS] . Станом на 24.07.2014р. заборгованість третьої особи по кредиту складає 73 316 грн. 40 коп., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 64 568 грн. 56 коп., по процентам за користування кредитом - 1744 грн. 42 коп., пеня в сумі 338 грн. 29 коп., штраф 6 665 грн. 13 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, спочатку надав суду заяву про слухання справи без його участі та про підтримання позовних вимог, після визнання його явки обов'язковою ухвалою суду від 14.10.2014р. двічі надавав суду заяви про відкладення розгляду справи у зв'язку з відрядженням представника Банку (а.с.37,71,78,79) . Вказане клопотання представника Банку від 26.11.2014р. залишено судом без задоволення, а справа розглянута по суті за відсутності представника Банку, оскільки друга заява представника Банку про відкладення розгляду справи подана поза встановленим ЦПК України двомісячним строком розгляду цивільних справ, в заяві не обґрунтовано, чому саме перевага представником ПАТ КБ "Приват Банк" надана судовому засіданню, яке повинно відбутися в Комінтернівському районному суді Одеської області за участю представника ПАТ "Акцент-Банк". Крім того, Банк є юридичною особою, має великий штат юристів та працівників, які б могли здійснювати представництво інтересів Банку в судах при розгляді цивільних справ, а тому, будучи позивачем по справі та маючи зацікавленість у вирішенні спору по суті мав би надати доручення на представництво інтересів Банку при розгляді вказаної справи іншому представнику. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позов не визнали, посилаючись на те, що на час розгляду справи в суді у третьої особи [PERSON] не має боргу перед банком відповідно до графіку погашення заборгованості. Така заборгованість мала місце в лютому 2009 року з вини Банку, який неправильно зарахував один із платежів, спрямувавши його на погашення іншого кредиту, який син відповідача третя особа [PERSON] отримав в ПриватБанку і повинен був погашати до 25 числа кожного місяця, між тим як платіж по цьому кредиту мав бути сплаченим до 3 числа. Виявивши помилку касира, відповідач, який особисто погашав кредити замість сина, неодноразово звертався до керівництва Одеського та Роздільнянського відділень Банку з проханням усунути помилку, допущену їх працівником, на що йому було рекомендовано в березні 2009 року двічі сплати суму щомісячного платежу, що він і зробив. Але Банк почав нараховувати йому штрафні санкції і зараховувати суми чергових платежів не на погашення відсотків за користування кредитом та тіла кредиту, а на погашення пені та штрафів, мотивуючи тим, що за помилку хтось повинен відповісти, а оскільки касир звільнилась, то сплачувати збитки буде він. Відповідач зауважив, що отримавши 03.10.2007р. кредит на суму 100 000 грн. строком погашення до 03.10.2017р. регулярно сплачує щомісячний платіж в сумі 1630 грн., і на теперішній час виплатив Банку вже 140 000 грн. Оскільки умови кредитного договору третя особа не порушувала і не збирається порушувати, він не вбачає підстав для своє відповідальності перед Банком як іпотекодержателя у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки та його виселення з будинку. Крім того, зазначив, що Банк вже в третій раз звертається до нього з аналогічними позовними вимогами, в задоволенні перших двох позовів Банку було відмовлено. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що ЗАТ КБ "Приват Банк" згідно кредитного договору № ODR0GІ01420000000462 від 02.10.2007 року надав третій особі [PERSON] у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 100000 грн. зі сплатою 15 відсотків річних. Строк повернення коштів згідно п.8.1 Договору встановлено до 02.10.2017 року, позичальник повинен проводити погашення кредиту та сплату процентів відповідно до графіка щомісячно ануїтентними платежами до 3 числа кожного місяця в сумі не менше 1626 грн. 13 коп. (а.с.15) В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ КБ "Приват Банк" і відповідачем [PERSON] 02.10.2007 року було укладено договір іпотеки №ODR0GI0000000462. Згідно з договором іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] (а.с.19). Судом встановлено на підставі наданих [PERSON] копій квитанцій про сплату кредитних коштів та виписок Банку, що ним та третьою особою регулярно виконуються умови договору по поверненню кредиту, за цей період Банку сплачено майже 141 000 грн. (а.с.51-53, 54, 55-59, 80- ) Відсутність з боку третьої особи та відповідача порушень умов кредитного договору встановлена і судовими рішеннями, оскільки Банк вже неодноразово звертався до суду з вказаною вимогою до відповідача. Так, рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.11.2009 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.09.2010 року по цивільні справі за позовом ЗАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про звернення стягнення на майно позивачу було відмовлено в задоволенні позову за безпідставністю заявлених вимог, оскільки умови договору третьою особою виконуються, заборгованість погашається, до третьої особи вимоги не заявлені, майно належить відповідачеві, договір іпотеки не припинений, а тому діє заборона, накладена нотаріусом на відчуження іпотечного майна (а.с.44-47). В подальшому ЗАТ КБ „Приватбанк" було перейменовано в публічне акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк". Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.06.2011р., яке позивачем не оскаржено, ПАТ КБ "ПриватБанк" знов було відмовлено в задоволенні позову до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення за безпідставністю заявлених вимог. Судом було встановлено, що в результаті розгляду справи на підставі наданих [PERSON] документів, ним регулярно виконуються умови договору по поверненню кредиту. Крім того, заборгованість за кредитним договором є не співмірною з вартістю предмета іпотеки . Таким чином, Банк знов не надав суду достатньо доказів для підтвердження своїх позовних вимог і суд не вбачає законних та обґрунтованих підстав для задоволення позову Згідно з ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Ст.39 Закону України „Про іпотеку" надає право суду відмовити в задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки , якщо допущене боржником або іпотекодавцем порушення основного зобов'язання або іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсягу його прав. Судом встановлено, що вартість заставного майна згідно договору складає 150700 грн. Заявлена Банком сума заборгованості з урахуванням пені та штрафів складає 73 316 грн. 40 коп., але не визнається відповідачем та викликає сумнів у суду, оскільки спростовується наданими відповідачем копіями квитанцій про погашення кредитної заборгованості перед Банком. Таким чином, заборгованість за кредитним договором є не співмірною з вартістю предмета іпотеки . Тому приймаючи до уваги встановлені судом при розгляді даного позову обставини, а також обставини, встановлені рішеннями суду від 13.11.2009 року та від 17.06.2011р., які набрали законної сили, суд вважає, що в позові банку належить відмовити у повному обсязі. На підставі статей 589, 590 ЦК України, статей 7, 33, 35, 39 Закону України "Про іпотеку" ,

Outcome: dismissed