Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

У вересні 2017 р. до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява [PERSON] до Костянтинівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] районна державна адміністрація Кіровоградської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якій позивач вказала на те, що [INFO] року в селі Костянтинівка Новомиргородського району Кіровоградської області у віці 62 роки померла громадянка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане 23 лютого 2015 року виконкомом Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, актовий запис №2.За життя [PERSON] належав житловий будинок, який знаходиться в селі Костянтинівка Новомиргородського району Кіровоградської області по вулиці [ADDRESS]. Належність даного будинку підтверджується довідкою № 614 від 17.08.2017 року виданою Костянтинівською сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області, яка видана на підставі даних погосподарського обліку Книги [NUMBER] особовий рахунок [NUMBER]. А також житловий будинок який знаходиться в місті [PERSON]. За життя, на випадок своєї смерті, [PERSON] склала заповіт, посвідчений 30 листопада 2004 року приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу Цимбалюком О.М. відповідно до якого заповіла все своє майно позивачеві, [PERSON], в тому числі і вищевказаний житловий будинок в с. Костянтинівка Новомиргородського району. Після смерті [PERSON] позивач звернулась до приватного нотаріуса Новомиргородського районного нотаріального округу, Атласової Наталії Петрівни, з заявою про прийняття спадщини за заповітом, нотаріусом було заведено спадкову справу. Після спливу шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини, їй було оформлено частину спадщини та видано свідоцтво про право власності на житловий будинок в місті [PERSON]. 28 серпня 2017 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Атласової Н.П. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] В результаті аналізу поданих нотаріусу документів було виявлено відсутність документа про право власності на вищевказаний житловий будинок. На запит нотаріуса щодо права власності до [PERSON] дільниці БТІ було надано архівну довідку № 352 від 22.08.2017 року, в якій вказано, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] - за архівними даними не зареєстровано. Нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначену нерухомість, тим самим відсутній доказ, що підтверджує право власності, на нерухоме майно на ім'я спадкодавця, необхідний для вчинення нотаріальної дії. На підставі вищевикладеного позивач просить суд в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року в с. Костянтинівка, Новомиргородського району Кіровоградської області у віці 62 роки, визнати за позивачем, [PERSON], [INFO], право власності на житловий будинок [ADDRESS] Сторони повідомлені у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, проте направили до суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі. Представник позивача просив задовольнити позов, представник відповідача не заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, вказавши у заяві, що не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких обставин. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 2 ЗУ від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно до ст.3 ч.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 р. N 6-54цс12). Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] року у віці 62 роки померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] що видане 23 лютого 2015 року виконкомом Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, актовий запис № 2. Померла [PERSON] за ступенем родинного зв'язку є матір'ю позивачки [PERSON], що підтверджується: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області, актовий запис № 26; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 27.07.2016 року № 00016923195 та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 25.10.2016 року № 00017247484. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований у селі Костянтинівка Новомиргородського району Кіровоградської області по вул. [ADDRESS] При житті, на випадок своєї смерті громадянка [PERSON] склала заповіт, посвідчений 30 листопада 2004 року приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу Цимбалюком О.М. відповідно до якого заповіла все своє майно позивачеві, [PERSON], в тому числі і вищевказаний житловий будинок в с. Костянтинівка Новомиргородського району. За життя, [PERSON] належав житловий будинок, який знаходиться в селі Костянтинівка Новомиргородського району Кіровоградської області по вулиці [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 641 від 17.08.2017 року виданою Костянтинівською сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області на підставі даних погосподарського обліку Книги [NUMBER] особовий рахунок [NUMBER]. Під час оформлення спадщини позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Атласової Н.П. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] В результаті аналізу поданих нотаріусу документів було виявлено відсутність документа про право власності на вищевказаний житловий будинок. На запит нотаріуса щодо права власності до [PERSON] дільниці БТІ було надано архівну довідку № 352 від 22.08.2017 року, в якій вказано, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] - за архівними даними не зареєстровано. В даний час здійснити реєстрацію права власності на житловий будинок неможливо у зв'язку зі смертю власника майна - спадкодавця. При зверненні позивача [PERSON] до приватного нотаріуса Атласової Н.П. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в селі Костянтинівка, вул. [ADDRESS], оскільки у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначену нерухомість, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Новомиргородського районного нотаріального округу Атласової Н.П. № 126/02-31 від 28.08.2017 р. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що спадкодавець [PERSON], яка померла [INFO] року і яка визначила посмертну юридичну долю належного їй майна шляхом складання заповідального розпорядження, враховуючи також відсутність відомостей про інших спадкоємців, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, не порушують законних прав та інтересів інших осіб, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved