Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

05.03.2016 року позивач [PERSON]звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", третя особа [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року в частині передачі прав вимоги за зобов'язаннями [PERSON] та договору відступлення права вимоги згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року, який укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна». В обґрунтування позову зазначила, що згідно заповіту складеного її батьком - [PERSON] є спадкоємицею житлового будинку з земельною ділянкою, що знаходяться в [ADDRESS]. При оформленні права на спадщину, позивачу стало відомо, що спадкове майно, яке їй заповів батько, перебуває під іпотечною забороною, у зв'язку із передачею його спадкодавцем [PERSON] ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник ПАТ «ОТП Банк») на підставі договору іпотеки № РСNL-800/132/2007 від 14.11.2007, укладеного в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед ЗАТ «ОТП Банк», які існують на підставі кредитного договору № СNL-800/132/2007 від 14.11.2007. Боргові зобов'язання [PERSON] виражені в іноземній валюті, а саме в швейцарських франках. 26.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, який за своєю договірною конструкцією є договором факторингу, та договір відступлення права вимоги від 26.11.2010, у відповідності до яких ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № СNL-800/132/2007 від 14.11.2007 та договором іпотеки (майнової поруки) № РСNL-800/132/2007 від 14.11.2007, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник ПАТ «ОТП Банк»). Позивач зазначає, що враховуючи, що валютою кредитного договору № СNL-800/132/2007 є швейцарські франки, договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 в частині відступлення прав вимоги по зобов'язаннях, що виникли на підставі кредитного договору № СNL-800/132/2007 від 14.11.2007, є нікчемним, так як вчинений з порушенням правового режиму обмежених в обігу об'єктів цивільного права, оскільки ТОВ «ОТП Факторинг України» не має генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій. Також позивач зазначає, що у відповідності до п.1.2. Розпорядження Держфінпослуг № 231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» від 03.04.2009 року, до фінансової послуги факторингу віднесено - набуття права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників-суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення, а тому боргові зобов'язання [PERSON] як фізичної особи не могли бути передані за договором факторингу ТОВ «ОТП Факторинг України». Також позивач зазначає, що наявні підстави вважати, що оскаржуваний договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року не був спрямований на реальне настання правових наслідків, а саме відповідачами не було дотримано істотної умови договору факторингу щодо його оплатності. З огляду на викладене, позивач просила визнати недійсним договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 в частині передачі прав вимоги за зобов'язаннями [PERSON], що виникли перед ПАТ «ОТП Банк» на підставі кредитного договору № СNL-800/132/2007 від 14.11.2007, від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», визнати недійсним договір відступлення прав вимоги від 26.11.2010, який укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в частині передачі прав вимоги за договором іпотеки (майнової поруки ) № РСNL-800/132/2007 від 14.11.2007, укладеним між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що враховуючи те, що стороною відповідача не виконано ухвалу суду від 25.11.2015 року, а отже не надано доказів на підтвердження зміни у структурі активів та пасивів ТОВ «ОТП Факторинг Україна» внаслідок перерахування коштів згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2016 року, а також доказів нарахування та списання відповідних сум зобов'язань по кредитному договору до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», наявні всі підстави вважати, що договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 не був спрямований на реальне настання правових наслідків. Відповідач ТОВ "ОТП Факторинг Україна" в судове засідання свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду письмові заперечення на позовну заяву, відповідно до яких зазначив, що оскаржувані договори купівлі-продажу кредитного портфелю та відступлення права вимоги жодним чином не порушують права та законні інтереси позивача, оскільки позивачем не доведено, що вона прийняла спадщину після померлого [PERSON] Крім того, просив врахувати, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не здійснювало жодних валютних операцій при укладенні оскаржуваних договорів, оскільки розрахунок між сторонами оскаржуваних договорів відбувся у національній валюті, що підтверджується відповідним платіжним дорученням та рахунком. Також зазначив, що предметом договору факторингу може бути право вимоги до будь-якого боржника як до фізичної особи, так і до суб'єкта господарювання, а п.1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 231 від 03.04.2009 року «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» визнано нечинним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2013 року. З огляду на викладене, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач ПАТ "ОТП Банк" в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, враховуючи заяву представника позивача, суд ухвали проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.11.2007 року між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON] укладено Кредитний договір № СNL-800/132/2007(а.с. 9-13). 14.11.2007 року між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON] укладено Договір іпотеки (майнової поруки) № РСNL-800/132/2007. Згідно вказаного договору іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та Земельну ділянку площею 623 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-16). Як вбачається зі змісту позовної заяви, та не заперечувалося відповідачами, [PERSON] помер. Відповідно до заповіту складеного [PERSON] 14.01.2000 року, останній, зокрема, заповів належний йому незакінчений будівництвом житловий будинок з земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS], своїй доньці [PERSON], 1963 року народження (а.с. 7). Судом достовірно встановлено, що 26 листопада 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Згідно ст. 3 Продавець продає (переуступає) Покупцю права на Кредитний портфель, який включає в себе Кредитні договори (перелік яких міститься у Додатку 1 до вказаного договору), а Покупець приймає такий Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь Продавця Винагороду. Загальна сума заборгованості за Кредитними договорами, що входять до Кредитного портфелю на Дату набрання чинності, складає 45 203 310, 27 дол. США, 20 432 634, 96 грн., 1 876 777, 87 швейцарських франків, 277 588, 32 євро (а.с. 28-34). Згідно витягу з Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було передано зобов'язання [PERSON], що виникли перед ПАТ «ОТП Банк» на підставі Кредитного договору № СNL-800/132/2007 (а.с. 35). Судом встановлено, що 26.11.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», у зв'язку з укладенням Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року, було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договорами іпотеки та Договорами застави (а.с. 17-18). Згідно витягу з Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги від 26.11.2010 року, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було відступлено право вимоги за Договором іпотеки (майнової поруки) № РСNL-800/132/2007 (а.с 19). Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як випливає із самого визначення поняття договору факторингу оплатність вказаного договору, є однією із істотних умов, щодо якої сторони мають дійти згоди, для того, щоб договір вважався укладеним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Згідно ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. На спростування обставин викладених в позовній заяві, а також з метою підтвердження проведення розрахунку між клієнтом та фактором, відповідачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надано суду копію платіжного доручення № 1051 від 26.11.2010 року, згідно якого АТ «ОТП Банк» отримав від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму в розмірі 254 908 163, 06 грн., в графі призначення платежу зазначено «Компенсація вартості Кред. портфелю відп. до п. 5.1 Договору купівлі-продажу кред. портфелю від 26.11.2010 та зг рах. від 26.11.2010 р.» (а.с. 36) та рахунок від 26.11.2010 року, відповідно до якого і було проведено оплату (а.с. 37). Також на виконання протокольної ухвали суду відповідачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надано суду копію банківської виписки з рахунку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» станом на 26.11.2010 року, якою підтверджується рух коштів в сумі 254 908 163, 06 грн. від платника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до отримувача (контрагента) АТ «ОТП Банк» (а.с. 145). З метою підтвердження того, що Договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року був спрямований на реальне настання правових наслідків, ухвалою суду від 25.11.2015 року у відповідачів було витребувано первинні документи, що підтверджують зміни у структурі активів та пасивів підприємства внаслідок перерахування коштів згідно Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року. Водночас станом на дату розгляду справи, ухвалу суду від 25.11.2015 року відповідачами не виконано, витребовуваних документів суду не надано. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачами не спростовано посилання сторони позивача на те, що Договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року не був спрямований на реальне настання правових наслідків. Крім того, як на підставу позовних вимог, сторона позивача посилається на неправомірність укладення Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», зважаючи, що на момент укладення договору факторингу між відповідачами було чинним Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 231 від 03.04.2009 року «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», згідно п. 1.2 якого до фінансової послуги факторингу було віднесено операції з фінансовими активами набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників - суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення. Суд критично відноситься до посилань сторони відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна», щодо того, що п.1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 231 від 03.04.2009 року «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» визнано нечинним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2013 року, оскільки вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили з моменту її проголошення, тобто з 20.08.2013 року, таким чином на час укладення оспорюваних Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року та Договору про відступлення права вимог від 26.11.2010 року існувала заборона на укладення на віднесення до послуг факторингу операцій з фінансовими активами до боржників - фізичних осіб. Враховуючи вищевикладене, оскільки обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved