Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

10.03.2015 року прокурор Хотинського району Чернівецької області в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до КЗ "Хотинська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат за № 2" . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, розпорядженням Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області № 327-р від 28.11.2011, [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Вказав, що з 2010 по 2013 рік [PERSON] навчався в КЗ «Хотинська спеціальна загальноосвітня школа інтернат № 2» та перебував на повному державному утриманні, що, зокрема, підтверджується довідкою КЗ «Хотинська спеціальна загальноосвітня школа інтернат № 2» від 08.05.2015 № 147. Зазначив, що 30.08.2013 [PERSON] вступив до Ставчанського професійного ліцею за спеціальністю «слюсар з ремонту автомобілів». Крім того, що в порушення наведених вище вимог законодавства комунальним закладом «Хотинська спеціальна загальноосвітня школа інтернат №2» при вступі [PERSON] на навчання до Ставчанського професійного ліцею не виплачено грошову допомогу відповідно до ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 05.05.1994. Також вказав, що враховуючи те, що [PERSON] хоча і є повнолітнім, проте, згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» відноситься до осіб з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, оскільки продовжує навчання у вищому навчальному закладі Ставчанський професійний ліцей, внаслідок чого не може самостійно захистити свої законні права та реалізувати процесуальні повноваження, наявні підстави для захисту прокурором її законних прав та інтересів шляхом представництва в суді. Відповідно до відомості № 4 про видачу грошової допомоги дітям-сиротам випускникам КЗ «Хотинська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 2» у серпні місяці 2013 року [PERSON] виплачено 200 гривень грошової допомоги. Тобто [PERSON], як дитина, позбавлена батьківського піклування, що закінчила школу-інтернат», відповідно до ч.7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» повинна була отримати 7260 грн. Таким чином, їй не доплачено 7060 грн. Посилаючись на викладене просив зобов'язати КЗ "Хотинська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат за № 2" нарахувати та виплатити [PERSON] грошову допомогу у відповідності до ст. 8 ЗУ "Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування " в сумі 7060 грн. та стягнути судовий збір . В судовому засіданні прокурор та [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні, позовні вимоги не визнали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Ст. 121 Конституції України на орган прокуратури покладається представництво інтересів в суді у випадках, визначеним законом. Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадян або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадян або держави у випадках, передбачених законом. Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. Так, відповідно до ст. 45 ЦПК України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження. Як встановлено у судовому засіданні випускнику вказаного закладу [PERSON], [INFO], не виплачено передбачену чинним законодавством грошову допомогу. Крім того судом встановлено, що розпорядженням Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області № 327-р від 28.11.2011, [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Також встановлено, що з 2010 по 2013 рік [PERSON] навчався в КЗ «Хотинська спеціальна загальноосвітня школа інтернат № 2» та перебував на повному державному утриманні, що, зокрема, підтверджується довідкою КЗ «Хотинська спеціальна загальноосвітня школа інтернат № 2» від 08.05.2015 № 147. 30.08.2013 [PERSON] вступив до Ставчанського професійного ліцею за спеціальністю «слюсар з ремонту автомобілів». Однак, в порушення наведених вище вимог законодавства комунальним закладом «Хотинська спеціальна загальноосвітня школа інтернат №2» при вступі [PERSON] на навчання до Ставчанського професійного ліцею не виплачено грошову допомогу відповідно до ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 05.05.1994. Статтею 4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» визначено, що заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Державні соціальні стандарти для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа встановлюються незалежно від того, де така дитина або особа перебуває на утриманні та вихованні, на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку. Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються щодо: мінімального матеріального забезпечення, витрат на харчування, одяг та взуття; мінімального стандарту разової державної фінансової допомоги при закінченні такими дітьми виховного, навчального закладу чи при закінченні перебування таких дітей у різних формах влаштування після досягнення ними 18-річного віку; мінімального стандарту щомісячного утримання таких дітей та осіб із їх числа за умови навчання їх у вищих навчальних закладах до досягнення ними 23-річного віку або до закінчення відповідних навчальних закладів та ін.. Відповідно до ст. 8 цього Закону, держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів. Випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття. Так судом встановлено, що відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 року» установлено у 2013 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1210 гривень. Таким чином 1210 грн. ( прожитковий мінімуму) х 6 200 грн. (сума яка була виплачена КЗ Хотинською спеціальною загальноосвітньою школою інтернат за № 2) = 7060 грн. (одноразова грошова допомога), яка підлягає виплаті [PERSON]. Згідно зі ст. 25 цього Закону, порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів. Пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону визначено, що Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Пунктом 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.1994 № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно з п. 4.10 Положення про спеціальну загальноосвітню школу (школу-інтернат) для дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 15.09.2008 N 852, учні (вихованці) спеціальних шкіл (шкіл - інтернатів) з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, перебувають на повному державному утриманні та користуються пільгами, установленими законодавством для цієї категорії дітей. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Отже, заслухавши та дослідивши пояснення прокурора, [PERSON], представників відповідача, суд вважає їх належними та достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги прокурора Хотинського району Чернівецької області в інтересах [PERSON] про зобов'язання вчинити дії щодо виплати одноразової грошової допомоги при закінченні навчального закладу в сумі 7060 грн. . Таким чином, вирішуючи відповідно до вимог статті 88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про стягнення судового збору з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved