Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з вищеназваним позовом до ТОВ "ХайдельбергБетон Україна". В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 листопада 2015 року близько 18 годин 00 хвилин під час виконання трудових обов'язків водій [PERSON], керуючи належним ТОВ "ХайдельбергБетон Україна" автомобілем «Мерседес Бенс Актрос 3241» реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вулиці Нікопольське шосе Дзержинського району м. Кривого Рогу з боку проспекту Металургів у напрямку вулиці Стрельникова, в районі електроопори № 38 здійснив наїзд на чоловіка Позивача [PERSON], який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП. Смертю чоловіка та батька Позивачу та її малолітній дочці завдано моральної шкоди. Позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про смерть чоловіка та батька не залишають її до теперішнього часу. У зв'язку з цим, Позивач звернулася до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди, в зв'язку зі смертю чоловіка та батька, стягнути з Відповідача 150000,00 гривень на користь [PERSON], та 15000,00 гривень на користь. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов у повному обсязі та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Пояснила суду, що шкода завдана з вини відповідача, тому саме він має сплатити кошти. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ХайдельбергБетон Україна" в судовому засіданні просила відмовити позивачу в повному обсязі, з мотивів, викладених в запереченнях. В обгрунтування заперечень посилалась на те, що шкода відшкодована в повному обсязі страховою компанією, тому підстав для стягнення моральної шкоди немає. Заслухавши думку учасників, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних повноважень. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] від 21 лютого 2004 року [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 09 серпня 2004 року [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.7). Судом встановлено, що 20 листопада 2015 року на вул. Нікопольське шосе у м. Кривому Розі, [PERSON], керуючи належним ТОВ "ХайдельбергБетон Україна" автомобілем «Мерседес Бенс Актрос 3241» реєстраційний номер [NUMBER], здійснив наїзд на чоловіка Позивача [PERSON], який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 27 січня 2016 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 38 років (а.с.3). Як вбачається з довідки ТОВ «ХайдельбергБетон Україна» від 29.11.2016 року [PERSON], дійсно працював в ТОВ «ХайдельбергБетон Україна» водієм автотранспортних засобів з 05.01.2015 року по 31.12.2015 року. Судом встановлено, що 30.10.2015 року «ХайдельбергБетон Україна» уклало договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АЕ/4913627. Відповідно до листа вих. № 274-16/ЦВ від 25.10.2016 року, АТ СК «АХА Страхування» прийняло рішення щодо виплати потерпілим [PERSON] та [PERSON] страхового відшкодування у сумі 49608,00 грн. - у зв'язку з втратою годувальника та моральна шкода на загальну суму 16536,00 грн. (відповідно до розрахунку суми страхової виплати згідно Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ 4913627 від 01.11.2015 року), а також і витрат на поховання.. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон № 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров"ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов»язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров»я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, та у постанові № 6-725цс16 від 14.09.2016р., яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою до застосування всіма судами. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України, а саме: моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В судовому засіданні встановлено, що постановою Слідчого управління головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження від 31 березня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015040000001102 від [INFO] за ч. 2 ст. 286 КК України закрите, у зв'язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, у водія автомобілю «Мерседес Бенс Актрос 3241» реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] Натомість, транспортний засіб (джерело підвищеної небезпеки), використання якого призвело до настання смерті [PERSON], є власністю відповідача, що сторонами у справі не спростовано, та визнано відповідачем. Згідно з ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі. Предметом доведення крім наявності самого факту моральної шкоди підлягає доказуванню її глибина, від якої залежить розмір та форма відшкодування. Суд вважає, що доводи позивача про відшкодування моральної шкоди як близьким родичам загиблого внаслідок використання джерела підвищеної небезпеки, власником якого є відповідач, та за участі якого сталося дорожньо-транспортна пригода, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначаються судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності та справедливості. При цьому суд враховує, що позивачу, та її доньці були спричинені душевні страждання, оскільки дитина після смерті батька позбавлена батьківського піклування, його підтримки у житті, що у певній мірі відображається на психічному стані, а позивач перенесла сильний емоційний стрес та душевні страждання, а також у зв'язку з втратою роботи вона нездатна в повній мірі задовольнити всі потреби малолітньої дитини. Та обставина, що АТ СК «АХА Страхування» прийняло рішення щодо виплати потерпілим [PERSON] та [PERSON] страхового відшкодування у сумі 49608,00 грн. - у зв'язку з втратою годувальника та моральної шкоди на загальну суму 16536,00 грн., а також і витрат на поховання, не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному випадку позов пред"явлено до володільця джерела підвищеної небезпеки, використання якого перебуває в прямому зв"язку з смертю батька та чоловіка позивачів. Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, та стягуючи моральну шкоду з відповідача, суд відхиляє доводи представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ХайдельбергБетон Україна" про те, що АТ СК «АХА Страхування»має нести відповідальність за завдану моральну шкоду, оскільки відповідач як володілець джерела підвищеної небезпеки (ч.2 ст. 1167, ст. 1187 ЦК України) несе тягар відшкодування моральної шкоди, завданої позивачам, незалежно від обов'язків страховика в цій частині, що узгоджується з нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст. 23, 1167, 1187 ЦК України. Так, відповідно до ст. 23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Статтею 27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Як встановлено судом, розмір моральної шкоди, який нараховано [PERSON] та [PERSON] (дружині та доньці померлого [PERSON].) становить 12 мінімальних заробітних плат - 16536,00грн., тобто по 8268,00грн. на кожного. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи положення ч. 2 ст. 1167 ЦК України, в їх нерозривному зв"язку з положеннями ст. 1187 ЦК України, поняття моральної шкоди, вимог розумності та справедливості., суд приходить до висновку, що розмір страхової виплати, що нарахована страховою компанією, в якій застраховано транспортний засіб відповідача, використання якого призвело до обставин ДТП, не є достатнім для покриття тих страждань та втрат немайнового характеру, що зазнали позивачі [PERSON] (дружина померлого) та його донька у зв"язку зі смертю батька. Тому, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, та стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди. При визначені розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, з урахуванням наведеного та вимог закону стосовно врахування принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині - в сумі 35000,00 гривень - на відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON], та 45000,00 гривень - на відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON]. Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору, з урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у розмірі 1 102,40 грн. (одна тисяча сто дві грн. сорок коп.), а саме по 551,20коп. по кожному предмету позову - за дві вимоги немайнового характеру.

Outcome: partial