Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

05 березня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява [PERSON] В обгрунтування вимог позивач вказує, що рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2002року по цивільній справі № 2-515 стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача щомісяця на утримання неповнолітніх дітей: доньки Яни, 10.11.1997року народження та сина [PERSON], 24.03.2000року народження, починаючи з 04.09.2002року. Відділом державної виконавчої служби Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області 05 листопада 2002року відкрито виконавче провадження. Однак відповідач не сплачує позивачу, встановленого судом розміру аліментів у зв"язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 28220,76грн. Оскільки сума заборгованості виникла з вини відповідача, посилаючись на ст.196 Сімейного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача неустойку в сумі 449 860,65грн, яка виникла за сплату аліментів в неповному розмірі, з 04 січня 2004року по 04 березня 2015р. В судовому засідання представник позивача підтримав вимоги і просив їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, в письмових запереченнях наданих суду вказав, що державний виконавець згідно до вимог п.4 ст. 74 Закону України "Про виконвче провадження" зобов"язаний зробити розрахунок, яку суму становить заборгованість по аліментах і повідомити про неї боржника, вказавши кінцевий термін її погашення, від цієї дати і нараховується неустойка (пеня) по сплаті аліментів. Позивачем цього зроблено не було. Відповідач зазначив, що заборгованість виникла не з його вини, оскільки з нього також в цей період стягувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частини його доходів. Крім того, на 01.01.2016року у нього заборгованості перед відповідачем по сплаті аліментів немає, що підтверджується довідкою державного виконавця. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд встановив наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2002року по цивільній справі №2-515 стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача щомісяця на утримання неповнолітніх дітей: доньки Яни, 10.11.1997року народження та сина [PERSON], 24.03.2000року народження, починаючи з 04.09.2002року (а.с.64). Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2012року стягнуті аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей:доньки [PERSON] 20серпня 2005року народження, доньки [PERSON], 29вересня 2006року народження,сина - [PERSON] 16грудня 2008року народження, аліменти в розмірі 1/2 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 07 травня 2012року (а.с.65). На підставі рішення Синельниківського міськрайсуду Дніпропетровської області від 11.03.2015року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 400грн. щомісячно (а.с.66-67). Рішенням Синельниківського міськрайсуду Днпропетровської області від 29.05.2015року з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі 300,00грн. щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років, тобто до 06 серпня 2016року (а.с.68-69). З довідки про доходи відповідача за період з липня по грудень 2014року його сума доходу складла 6286,65грн. (а.с.70). Дохід [PERSON] за 2015рік склав 12235,80грн. (а.с.71). Виконавчий лист №2-515 за рішенням суду від 29.10.2002року звернений до примусового виконання, що підтверджується Постановою державного виконавця від 05.11.2002року про відкриття виконавчого провадження.(а.с.5, 8-9). Згідно розрахункового листа державного виконавця боржник [PERSON] на 01.03.2015року мав заборгованість по аліментам перед позивачем [PERSON] в розмірі 28220,76грн. (а.с.24-26). Згідно розрахункового листа державного виконавця боржник [PERSON] на 01.01.2016року заборгованості по аліментам перед позивачем [PERSON] немає. Погашення основної суми заборгованості 29792,36грн. відбулося в квітні 2015року від реалізації арештованого майна. (а.с.74-75). Заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів [PERSON] на утримання дітей на 01.01.2016р. складає 625,20грн. (а.с.76). Заборгованість [PERSON] перед [PERSON] по сплаті аліментів на дитину і на дружину на 01.01.2016р. відсутня (а.с.77-78). В силу положень ч.3-4ст.74 Закону України "Про виконавче провадження"в редакції,що діяли на момент звернення позивачки з позовом (05 березня 2015року) розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України ( 2947-14 ). У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України ( 2947-14 ). Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: - у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; - за заявою сторін виконавчого провадження. Позивачка [PERSON]В.з заявою про відповідний розрахунок до державного виконавця не зверталась. Боржник [PERSON] про наявність заборгованості та терміни її погашення державним виконавцем не повідомлявся. Зазначений факт визнали сторони у справі, іншого судом не встановлено , а отже в порядку ч.1ст.61ЦПК України зазначена обставина судом визнається такою, що не підлягає доказуванню. Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2015року задоволена скарга боржника (відповідача у даній справі) [PERSON] на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, визнані неправомірними дії державного виконаця Відділу державної виконавчої служби Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області щодо нарахування боржнику [PERSON] заборговапності по сплаті аліментів за виконавчими листами №405/745 від 12.06.2012року та №2-515 від 29.10.2002року, зобов"язано державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області надати боржнику [PERSON] детальний розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за виконавчими листами №405/745 від 12.06.2012року на користь [PERSON] та № 2- 515 від 29.10.2002року на користь [PERSON] ( позивачки у даній справі).( а.с.72-73). 27квітня 2015 року узгоджена сторонами сума заборгованості боржника [PERSON] перед стягувачкою [PERSON] в сумі 28992,36грн. сплачена за рахунок коштів від реалізації арештованого майна.(а.с.75). Відповідно до ч. 1\~ст. 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно за змістом\~ст. 196 СК України\~пеня нараховується не на всю заборгованість, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" - передбачена ст. 196 СК ( 2947-14 ) відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК ( 2947-14 ) умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З позовом про стягнення неустойки за просрочення аліментів [PERSON] звернулась до суду після того, як [PERSON] оскаржив дії державного виконавця щодо обрахування заборгованості по сплаті аліментів в ході примусового звернення стягнення на майно на погашення заборгованості. За таких умов вимоги позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою не доведена вина відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на її користь та умисне ігнорування боржником свого обов"язку сплачувати аліменти. Відповідно до ст.88 ЦПК України з позивачки на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 3654грн.(три тисячі шістьсот п"ятдесят чотири гривні)..

Outcome: approved