Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

До суду з названим позовом звернувся заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Марків\~Н. посилаючись на те, що вироком Ставищенського районного суду від 01.06.2017 року [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вказаним вироком встановлено, що [PERSON] 11 листопада 2016 року, близько 19 години, керуючи вантажним автомобілем марки «Iveco 120 Е28», реєстраційний номер [NUMBER], який знаходився у технічно справному стані, рухаючись проїзною частиною в межах 117 кілометру автодороги Київ-Одеса, порушивши п. 1.10, 2.3 "б", 10.1 та 10.4 ПДР України, допустив зіткнення з передньою частиною автомобіля марки «ВАЗ-2108», реєстраційний номер [NUMBER]. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ-2108» [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили розлад здоров'я більше 21 дня, у зв"язку з чим в період з 11.11.2016 по 24.11.2016 знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ БМР „Білоцерківська міська лікарня № 2". Прокурор просить суд стягнути з [PERSON] на користь КЗ БМР „Білоцерківська міська лікарня № 2" витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] в розмірі 4544, 67 грн.. В судовому засіданні прокурор Дацюк О.І. позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, зазначені в позовній заяві. Представник Комунального закладу Білоцерківської міської ради „Білоцерківська міська лікарня № 2"в судове засідання не прибув, вказаний заклад подав заяву про підтримання позовних вимог прокурора та про розгляд справи у відсутність їх представника (а. с. 30). Представник Білоцерківської міської радив судове засідання не прибув, вказане управління подало заяву про підтримання позовних вимог прокурора та про розгляд справи у відсутність їх представника (а. с. 29). Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] фінансове управління Білоцерківської міської радив судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи вказане управління повідомлене належним чином (а. с. 33). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином (а. с 35), причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Суд, заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що вироком Ставищенського районного суду від 01.06.2017 року [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 7). Відповідно до вказаного вироку відповідач 11 листопада 2016 року, близько 19 години, керуючи вантажним автомобілем марки «Iveco 120 Е28», реєстраційний номер [NUMBER], який знаходився у технічно справному стані, рухаючись проїзною частиною в межах 117 кілометру автодороги Київ-Одеса, порушивши п. 1.10, 2.3 "б", 10.1 та 10.4 ПДР України, допустив зіткнення з передньою частиною автомобіля марки «ВАЗ-2108», реєстраційний номер [NUMBER]. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ-2108» [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили розлад здоров'я більше 21 дня, у зв"язку з чим в період з 11.11.2016 по 24.11.2016 знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ БМР „Білоцерківська міська лікарня № 2"(а.с. 13). Відповідно до довідки вказаного медичного закладу від 8 грудня 2016 р. № 1861 (а. с. 13) витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] становлять 4544 грн. 67 коп. та на даний час не відшкодовані, що підтверджуються довідками Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 18.01.2019 року № 197/01-13 (а.с. 43) та КЗ Білоцерківської міської ради „Білоцерківська міська лікарня № 2" від 16.01.2019 року № 03-05/110 (а.с. 44). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст. 121 Конституції України та ч. 2 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Відповідно до п. п. „а" п.3 ч.1 ст. 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, а також дільничні лікарні, медичні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські та фельдшерські пункти, центри первинної медичної (медико-санітарної) допомоги). Комунальний заклад Білоцерківської міської ради „Білоцерківська міська лікарня № 2"фінансується за рахунок коштів районного бюджету, розпорядником яких є [PERSON] фінансове управління Білоцерківської міської ради. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що оскільки КЗ Білоцерківської міської ради „Білоцерківська міська лікарня № 2"було понесено витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 4544, 67грн., - з відповідача слід стягнути вказану суму на користь вказаного комунального закладу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved