Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Звернувшись в суд із даним позовом, позивач посилається на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] , в якому у них народився син: [PERSON] [INFO] . Рішенням суду від 02 березня 2017 року шлюб між ними розірвано, малолітнього сина сторін залишено проживати з матір`ю. Після розірвання шлюбу відповідачка не надавала йому можливості бачитися з сином у зв`язку із чим він був змушений звернутися до служби у справах дітей Коломийської міської ради для визначення способу його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Рішенням виконавчого комітету від 24 грудня 2019 року № 330 йому визначено графік побачень із дитиною: щосереди з 12 год. до 18 год. та щонеділі з 14 год. до 20 год. Однак, відповідачка відмовилася виконувати вказане рішення, та продовжує чинити йому перешкоди у спілкуванні із сином, не дозволяє побачитися. З цих підстав він звертався до поліції. Вважає, що своїми діями відповідачка порушує його права як батька, суперечить інтересам їхнього сина, оскільки будь-яких обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування із дитиною має негативний вплив відсутні. Тому просить зобов`язати відповідачку не чинити перешкод у спілкуванні із сином та визначити спосіб його участі у вихованні дитини затвердивши відповідний графік, а саме: побачення із сином за місцем його проживання кожної середи з 12 год. до 18 год; кожної неділі з 14 до 20 год. В судовому засіданні позивач та його представник позов з вказаних підстав підтримали та погодилися із встановленням графіку побачень позивача із сином, визначеним рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради. Відповідачка позов не визнала, однак не заперечила, щодо встановлення позивачу побачень із сином згідно графіку викладеного у висновку про визначення способів участі позивача у вихованні їхнього сина [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 22 червня 2021 року. Вказала, що якщо позивач у майбутньому підвищить свою відповідальність щодо участі у вихованні дитини, щоб не допускати випадків травмування дитини, які траплялися раніше, то можливо вона і перегляне своє відношення до процесу спілкування і відпочинку його з дитиною. Представник третьої особи : служби у справах дітей Коломийської міської ради в судовому засіданні подав рішення комітету Коломийської міської ради від 22 червня 2021 року № 161 «Про затвердження висновку про визначення способів участі батька у вихованні малолітнього сина", яким затверджено висновок про участь батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] . Вказав, що служба тривалий час спілкувалася з батьками дитини і прийшла до такого шляху вирішення спору. Вважає, що даний документ на даний час є найбільш правильним у розв"язанні позовних вимог. Врахувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували шлюбі в якому у них народився син: [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02 березня 2017 року шлюб між сторонами розірвано, малолітню дитину залишено проживати з матір`ю (а.с. 7). Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 24 грудня 2019 року № 330 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином», встановлено позивачу години спілкування із сином [PERSON] : кожної середи з 12 год. до 18 год. та кожної неділі з 14 год. до 20 год. (а.с. 9). Однак, із змісту позовної заяви вбачається, що відповідачка продовжила чинити позивачу перешкоди у спілкуванні та побаченнях із сином, що підтверджується відповідними зверненнями в поліцію (а.с. 10, 11). Згідно із ч. 8, 9, 10 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування Системний аналіз наведених норм матеріального права передбачає безумовне право батька на безперешкодне спілкування з дитиною, однак сторони не можуть дійти згоди щодо участі позивача у вихованні дитини, тому суд вважає, що позов в частині усунення перешкод у вихованні та спілкуванні його із сином підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подав суду письмовий висновок, затверджений рішенням виконкому Коломийської міської ради від 22 червня 2021 року за № 161, з яким погодились сторони, де визначено способи участі батька у вихованні сина. Також суд звертає увагу сторін, що в силу ч. 2 ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. При цьому суд враховує практику Європейського Суду з прав людини у зазначеній категорії спорів, зокрема звертає увагу на рішення Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" та рішення від 27 листопада 1992 року у справі "Олссон проти Швеції", в яких зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зважаючи на те, що сторони досягли згоди щодо порядку спілкування позивача із сином, суд вважає що позовні вимоги в частині встановлення графіку побачень, визначеного висновком органу опіки та піклування підлягають задоволенню. На підставі викладеного та ст.ст. 19, 150, 153, 155, 157, 159 СК України,

Outcome: dismissed