Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

в травні 2018 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обв'язків. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що з 12.01.2000 року по 25.11.2016 року пропрацював на шахті "Фрунзе" ПрАТ "Суха Балка". Рішенням Науково-дослідного інституту промислової медицини в січні 2018 року йому були встановлене професійне захворювання за діагнозом - Радикулопатія попереково-крижова (L5, S1), переважно зліва, та шийна (С5-С7) на фоні деформуючого спондилоартрозу хребта з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ 2 ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ 2 ступеня). По факту професійних захворювань було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 06.03.2018 року. За висновком МСЕК від 21.05.2018 року серії 12 ААА № 050183 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності 45% та 3 група інвалідності первинно з переоглядом в травні 2019 року. Причиною професійного захворювання є робота в умовах впливу шкідливих факторів. У зв'язку із ушкодженням здоров'я через професійне захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, в зв'язку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя, розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 148920,00 грн., яку просить стягнути з відповідача. В судове засідання позивач не зявився. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовільнити, з підстав, що вказані в позові. Представник відповідача ПрАТ "Суха Балка" в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в позові з підстав, викладених у відзиву на позовну заяву. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 12.01.2000 року по 25.11.2016 року пропрацював на шахті "Фрунзе" ПрАТ "Суха Балка", зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки та не заперечувались сторонами під час розгляду справи. Рішенням Науково-дослідного інституту промислової медицини від 04.01.2018 року [PERSON] було встановлено професійне захворювання за діагнозом - Радикулопатія попереково-крижова (L5, S1), переважно зліва, та шийна (С5-С7) на фоні деформуючого спондилоартрозу хребта з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ 2 ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ 2 ступеня). Як вбачається з матеріалів справи, на підприємстві було проведено розслідування з приводу отримання хронічного професійного захворювання [PERSON], що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 06.03.2018 року. За висновком МСЕК від 21.05.2018 року серії 12 ААА № 050183 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності 45% та 3 група інвалідності первинно з переоглядом в травні 2019 р. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує «ВМП, забезпечення лікарськими засобами, санаторно-курортне лікування». Причиною професійного захворювання є робота в умовах впливу шкідливих факторів. Працюючи на підприємстві відповідача, виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних, похилих та вертикальних гірничих виробок. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичними перевантаженнями. Виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: умови праці по вмісту в повітрі робочої зони пилу відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за показниками вібрації - до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за показниками мікроклімату - до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за важкістю праці - до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за рівнем шуму - до 3 класу 3 ступеню шкідливості. Загальна оцінка - до 3 класу 3 ступеня шкідливості, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання . Відповідно до Закону України "Про охорону праці, на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивач деякий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Як встановлено із медичних документів, позивач взв'язку з отриманим професійним захворюванням позивач став інвалідом, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги бо відчуває майже постійний біль та обмеження об'єму рухів в попереково-крижовому відділі хребта з віддачею в ноги, переважно в ліву, частий біль в шийному відділі хребта, відчуття затерпання поперекової ділянки, тугорухомість суглобів кистей, скутість рухів в пальцях кистей, більше лівої, біль та обмеження об'єму рухів в плечових, ліктьових та колінних суглобах, суглобах кистей, судоми в м'язах по заднім поверхням стегон, переважно лівого, іноді підвищення цифр АТ до 150/100 мм рт.ст. при робочому 130/85-130/90 мм рт.ст.. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через постійні болі позивача знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороби. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п. 5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Як роз'яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємстві відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 39000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial