Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У жовтні 2014 року Позивач ДТГО "Південно-Західна залізниця" звернувся до суду з вимогами до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги Позивач мотивує тим, що Відповідач у зазначеній кімнаті відомчого гуртожитку був зареєстрований з 25 грудня 2007 року як працівник залізниці на підставі ордеру [NUMBER] від 05.03.2007р. В подальшому, як вказує Позивач, [PERSON] 14.06.2011р. було звільнено у зв'язку з переведенням до Державної адміністрації залізничного транспорту України, а 10 січня 2014 року [PERSON] звільнився і звідти. Позивач зазначає, що [PERSON] протягом тривалого часу у гуртожитку не проживає, оплату за комунальні послуги не здійснює (заборгованість становить 29410,58 гривень). За таких обставин, як вказує Позивач, наявні підстави для визнання Відповідача таким, що втратив право користування кімнатою у гуртожитку та подальшого зняття його з реєстрації за вказаною адресою. Представник Позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позов, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд відповідно до ст.169 ЦПК України ухвалив розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів у відсутність Відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення. Від Солом'янського РВ ГУ ДМС України в м. Києві надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відділу. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини. На балансі Відокремленого підрозділу Київська дистанція колії Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" обліковується гуртожиток за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 16, 43) У відповідності до п.1.2 Положення про поселення та проживання у відомчих гуртожитках ДТГО "Південно-Західна залізниця" гуртожитки призначаються для проживання праівників залізниці та членів їх сімей в період роботи на залізниці. Встановлено, що на підставі ордеру [NUMBER] від 05 березня 2007 року [PERSON], як працівника ДТГО "Південно-Західна залізниця", було заселено в кімнату [ADDRESS] зазначеного гуртожитку, а також зареєстровано за вказаною адресою. (а.с. 44) Встановлено, що [PERSON] було звільнено з роботи в ДТГО "Південно-Західна залізниця" на підставі наказу №454/ос від 14.06.2011р. згідно з його заявою у зв'язку з переведенням до Державної адміністрації залізничного транспорту. На підставі наказу №1/ос від 08.01.2014р. [PERSON] було звільнено і з Державної адміністрації залізничного транспорту. З матеріалів справи також встановлено, що [PERSON] не проживає у гуртожитку протягом тривалого часу, кореспонденцію не отримує (конверти повертаються за закінченням терміну зберігання), не вносить квартплату та плату за комунальні послуги, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 29410,58 гривень. (а.с. 13) Главою 4 ЖК УРСР не передбачено можливості визнати особу, яка користується житловим приміщенням у гуртожитку, такою, що втратила право користування зазначеним приміщенням. У статті 130 ЖК УРСР передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України. Разом із тим, окрім відповідної глави ЖК УРСР, зазначене питання врегульоване лише у Примірному положенні про гуртожитки. У розділі VIII Примірного положення про гуртожитки, яким передбачено відповідальність за порушення правил надання жилої площі в гуртожитку, користування гуртожитками та їх утримання, зазначено, що особи, винні у порушенні правил користування гуртожитками, несуть відповідальність відповідно до законодавства. Оскільки правовий режим відповідної категорії гуртожитків згідно з Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" та Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК УРСР (висновок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладений в Аналізі судової практики застосування Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків") Згідно зі ст.ст. 71,72 ЖК України у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім'ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи наявність достатніх доказів не проживання Відповідача у гуртожитку протягом тривалого періоду (більше шести місяців), суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з задоволенням позову стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved