Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, який мотивував тим, що з 03.06.1994 по 2013 рік він працював у КСП "Восход", яке у подальшому було реорганізоване у сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Восход" У КСП "Восход" він працював на посаді помічника комбайнера дільниці №2 та 17.01.1995 на загальних зборах працівників співвласників КСП "Восход" був прийнятий у члени КСП. Звернувшись до СТОВ "Агрофірма "Восход", правонаступника КСП "Восход", йому стало відомо, що він помилково (зі слів посадових осіб) не був включений до списків громадян-членів КСП "Восход", які є додатками до державних актів на право колективної власності на землю, як такий, що має право на земельний пай. Із приводу включення його до додаткового списку на отримання земельної частки (паю) він звертався до Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області, відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області, але вирішити позитивно це питання йому не видалося за можливе. Позивач вважає, що згідно Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємства і організаціям" за №720/95 від 08.08.1995, він має право на виділення йому земельної частки (паю),тобто право на земельний пай, на який мають лише громадяни, які є членами сільськогосподарського підприємства та внесені до списку. За яких обставин він не був включений до списку на земельний пай йому не відомо, але майновий пай КСП "Восход" він отримав та 19.04.2008 за договором купівлі-продажу майнового паю за №556 продав його СТОВ "АФ "Восход" за ціною 307,00 грн. Трирічний строк для звернення до суду за захистом своїх прав він пропустив через те, що не був обізнаний зі своїми правами, а також через те, що у нього були конфліктні відносини із керівником КСП "Восход" та СТОВ "Агрофірма "Восход". А також через турботу про малолітніх дітей ( [INFO] у нього народився син [PERSON] , [INFO] донька [PERSON] ) та сім`ю. Посилаючись на указані обставини, а також на ст.5,ст.23, п.2 ч.1 ст.48 Земельного кодексу України (у редакції станом на 22.06.1993), ч.2 ст.1, ч.3 ст.2, ч.11 ст.25, ч.4 ст.122 ч.3 ст.152 Земельного кодексу України, ст.2,ст.5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" за №5245-УІ від 06.09.2012, Указ Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" за №666/94 від 10.11.1994, п.2,п.5 Указ Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємства і організаціям" за №720/95 від 08.08.1995, позивач просить: - поновити йому строк на звернення до суду із позовом як пропущений із поважних причин; - визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 3,88 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки із земель сільськогосподарського призначення запасу чи резервного фонду Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області; стягнути судові витрати із відповідачів. У судове засіданні позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а.с.63). Представник відповідача СТОВ"Агрофірма Восход" у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с.45,59), будь-яких заяв до суду не подавав, позиція відповідача із приводу заявленого позову суду не відома. Представник відповідача Тростянецької РДА у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. У письмових поясненнях представник відповідача указав, що позивачем безпідставно звернуті вимоги до Тростянецької РДА як до неналежного відповідача у справі. Свою позицію представник обґрунтовував посилаючись на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10.07.2018 за №2498-VIII, що набрав чинності з 01.01.2019, яким внесено зміни до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", де зазначено, що повноваженнями щодо розпорядження не витребуваними земельними частками (паями) та нерозподіленими земельними ділянками наділені вищі органи місцевого самоврядування - тобто, сільські, селищні, міські ради, тоді як до 01.01.2019 таким правом були наділені місцеві державні адміністрації (щодо земельних часток (паїв), що знаходяться за межами населених пунктів) (а.с.61). Представник відповідача Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просить прийняти рішення на розсуд суду (а.с.62). Ураховуючи указані заяви, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність представників відповідачів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. На підставі архівної довідки Тростянецької РДА Сумської області за №04-02/178 від 25.07.2019 та трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 08.10.1987, судом установлено, що [PERSON] , починаючи з 03.06.1994 по 1996 рік та з 1999 року по 2003 рік працював у КСП "Восход". За протоколом №7 засідання правління КСП "Восход" від 13.06.1994 [PERSON] був прийнятий помічником комбайнера дільниці №2. Відповідно до протоколу №1 загальних зборів працівників співвласників КСП "Восход" від 17.01.1995 позивач був прийнятий у члени КСП (а.с.5-6, 13). За довідкою СТОВ "Агрофірма "Восход" [PERSON] у період з 03.06.1994 по 2000 рік відпрацьовував людинодні на посадах: помічника комбайнера у 1994 році 165 людиноднів із встановленого мімімуму - 160; слюсаря у 1995 році - 312 людиноднів із встановленого мінімуму -250; різних сільгоспроботах у 1996 - 92 (встановлений мінімум - 270), у 1999 році - 114 (встановлений мінімум - 270), у 2000 році - 159 (встановлений мінімум - 270) (а.с.18-19). У подальшому колгосп «Восход» був реорганізований у колективне сільськогосподарське підприємство «Восход», акціонерне товариство закритого типу «Восход», сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Восход». Процес приватизації землі розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі. Державний акт на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству "Восход" видано 31.07.1995, до зазначеного державного акта було додано список громадян-членів КСП "Восход", до якого [PERSON] не був внесений (а.с.16,17). За архівними відомостями Тростянецької РДА Сумської області у документах архівного фонду колгоспу "Восход" Ницахської сілоьськох ради Тростянецького району у протоколах засідання загальних зборів членів КСП "Восход" маються дані про таке: рішенням загальних зборів уповноважених членів КСП "Восход" від 27.12.1995 (протокол №3) було затверджено списки членів підприємства, які мають право на земельний пай (списки не додаються); рішенням звітних зборів уповноважених членів КСП "Восход" від 27.12.1995 (протокол №3) затверджено список членів підприємства та прирівняних до них осіб, які мають право на майновий пай (список не додаються); рішеннями загальних зборів КСП від 23.11.1996 (протокол №1) було внесено зміни у списки громадян, які мають право на земельний пай (прізвища [PERSON] у списках немає) та затверджено загальний список членів САПТЗТ у кількості 551 чоловіка, яким передано у приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарького виробництва (список до рішення не додається) (а.с.11,12). У списках громадян-власників сертифікатів на земельну частку (пай) колишнього САПТЗТ "Восход" Тростянецького району, яким передані у приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, затверджених розпорядженням голови Тростянецької РДА Сумської області від 14.04.2004 за №187, прізвища [PERSON] немає (а.с.14). Натомість позивач посилався на те, що йому не відомо чому його не внесли до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай), оскільки майновий пай КСП "Восход" він отримав та 19.04.2008 за договором купівлі - продажу майнового паю за №556 продав його СТОВ "АФ "Восход" за ціною 307,00 грн. На підтвердження позивач надав договір купівлі-продажу майновою паю №556 від 19.04.2008 та протокол погодження ціни №556 від 19.04.2008 (а.с.9,10). Отже, судом установлено, що на час отримання КСП "Восход" державного акту на право колективної власності на землю та розпаювання земель [PERSON] зберігав своє членство у колгоспі, тому мав бути включений до списку осіб, які мають право на майновий пай . Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання права на земельну частку (пай) суд також враховує наступне. Так, відповідно до ст.22 Земельного кодексу України у редакції станом на 22.06.1993, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08.08.1995 визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в п.1 ст.1 указаного Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. Європейський суд з прав людини в своїх рішення, а саме: «Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 року, «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року, сформував позицію, про те, що держава під час виконання своїх функцій, щодо захисту права власності має дотримуватись принципу правомірних або законних очікувань громадян, а також утримуватись від необгрунтованого пасивного втручання у разі якщо такі очікування на оформлення права власності за особою підтвердженні будь-якими засобами, передбаченими національним законодавством. Згідно роз`яснень викладених у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за №7 від 16.04.2004, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08.08.1995 має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Як вбачається із повідомлення відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №10-141-19 від 13.09.2019, на час розпаювання КСП "Восход" розмір земельної частки (паю) складав 3,88 умовних кадастрових гектарів. Вартість паю складала 10103,00 грн. При паюванні були зарезервовані ділянки для пропущених громадян, які не були включені до списку громадян, що додавався до державного акта на право колективної власності (землі резервного фонду). Згідно облікових даних форми 6-зем станом на 01.01.2016 площа земель резервного фонду на території Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області становила 66,0630 га (а.с.16). За довідками Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області за №297-02-14 від 20.09.2019 та за №29-02-14 від 23.01.2020 на території сільської ради є земелі запасу сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, середній розмір земельної частки (паю) на території сільської ради становить 3,88 (умовних кадастрових га (рілля, сіножаті та пасовища) (а.с.15,62). Відповідно до ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п.а ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. Згідно ч.3 ст.2 Земельного кодексу України об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). За ч.11 ст.25 Земельного кодексу України резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Зважаючи на викладене, встановлені обставини у справі, а також те, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, на час отримання КСП "Восход" Державного акту на право колективної власності на землю позивач працював у колгоспі та не припинив своє членство у колгоспі, до списку громадян-членів САПТЗТ «Восход» позивач не був внесений із невідомих причин, суд вважає, що право позивача на земельну частку (пай) було порушене, а тому підлягає поновленню. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Ураховуючи обставини, указані позивачем, які стали передували пропущенню строку звернення позивача із даним позовом, а також відповідачі не просили застосувати наслідки спливу позовної давності, тому суд вважає за можливе поновити позивачу строк на звернення до суду із позовом як пропущений із поважних причин; За указаних обставин, заявлений позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved