Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що після смерті його дружини - [PERSON] відкрилася спадщина на належне померлій майно в тому числі на нежитлове приміщення магазину "[INFO]", яке розташоване у [ADDRESS]. Вказане приміщення належало померлій на підставі договору купівлі-продажу 1/100 частини нежитлового приміщення від 12.12.2000 року. На підставі дозволу Сумської міської ради [PERSON] здійснила реконструкцію спірного нежитлового приміщення, після чого воно було введено в експлуатацію, а [PERSON] мал. Отримати свідоцтво про право власності. Однак за життя, [PERSON] не отримали правовстановлюючі документи на реконструйоване нежитлове приміщення, що робить неможним оформлення на спадщини. Він є спадкоємцем померлої, якій прийняв спадщину. Тому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на нежитлове приміщення площею 38,9 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Інші сторони повідомлені про час та місце розгляду справи, але до суду не з'явилися. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши фактичні обставини справи в межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами поданими сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 1218, 1219 ЦК України До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України. Якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Судом встановлено, що 21.09.2013 року померла дружина позивача - [PERSON], спадкоємцем якої за законом, якій прийняв спадщину, є позивач. Також встановлено, що на підставі договору від 12.12.2000 року [PERSON] придбала у власність 1/100 частину нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS]. За вказаним договором [PERSON] передано у користування наступні приміщення: тамбур 6, кабінет 7, майстерня 8, кладова 9, коридор 10, умивальник 11, туалет 12, а всього 32,6 кв..м (а.с. 16). Як вбачається з копії технічного паспорту (а.с. 10-11) з станом на 14.03.2014 року вказане нежитлове приміщення складається з тамбуру, 2 кладових, 2 торгових залів, туалету та має загальну площу 31,8 кв.м. Посилання позивача в обґрунтування своїх вимог на те, що його дружина провела реконструкцію з дотриманням встановлених законом правил, а нежитлове приміщення введене в експлуатацію суд не може взяти до уваги з наступного. Відповідно до аб. 2 ч. 2 ст. 331 ЦК якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Законами України "Про основи містобудування" та "Про планування та забудову території" встановлена обов'язковість введення в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, порядок визначає основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення. Встановлено, що рішенням виконавчого комітету СМР від 20.11.2001 року № 648, [PERSON] наданий дозвіл на реконструкцію нежитлового приміщення по вул. Кіров під магазин "[INFO]", а рішенням виконкому СМР від 18.12.2001 року № 690 - затверджено акт державної технічної комісії по введенню в експлуатацію магазину "[INFO]" по [ADDRESS]. (а.с. 12-13) З акту державної технічної комісії (а.с. 14) вбачається, що після реконструкції приміщення має загальну площу 32,6 кв.м. З порівняльного аналізу технічного паспорту за станом на 2014 рік, кту (а.с. 14) та технічних характеристик приміщення за станом на час його придбання, погодженої проектної пропозиції(які містяться в наданому позивачем робочому проекті) вбачається, що технічні характеристики існуючого на даний час спірного нежитлового приміщення не відповідають проекту та акту державної технічної комісії по введенню в експлуатацію магазину "[INFO]" по [ADDRESS], а саме збільшена площа приміщення. З наведеного вбачається, що технічні характеристики спірного нежитлового приміщення (загальна площа) веденого померлою в експлуатацію не відповідають технічним характеристикам нежитлового приміщення, яке на даний час фактично існує. Будь яких доказів на підтвердження того, що вказане нежитлове приміщення площею 38,9 кв.м. було реконструйовано чи збудовано з дотриманням встановлених законом норм та правил, а [PERSON], відповідно, набула право власності саме на таке приміщення площею 38,9 кв.м. суду не надано. Відповідно до вимог ст. 10, 11 ЦПК України суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є цивільними та врегульовані ст.ст. 328, 1218, 1219 ЦК України. За наведених обставин суд вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, оскільки суду не надані належні докази того, що померла була власником нежитлового приміщення площею 38,9 кв.м., а тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed