Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

12 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Комунального вищого навчального закладу «Павлоградського медичного коледжу» Дніпропетровської обласної ради, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість зі сплати стипендії в розмірі 10554,00 грн. за період з грудня 2015 по грудень 2016 року включно, компенсацію втрати частини доходу у звязку із порушенням строків його виплати у розмірі 1641,96 грн, а всього 12195,96 грн та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що відповідно до наказу № 91-С від 11.08.2014 року його було зараховано на денну форму навчання за державним замовленням до фельшерського відділення за спеціальністю Лікувальна справа. З 01.12.2015 року по 31.12.2016 року позивач отримував стипендію, яка є значно нижчою, ніж гарантована, як особі, на яку поширюється дія статті 5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, тому загальна сума заборгованості по виплаті стипендії позивачу за вказаний період складає 10554,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути компенсацію втрати частини доходу за період з грудня 2015 року по грудень 2016 року (при виплаті заборгованості стипендії 30.08.2017) у розмірі 1641,96 грн відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати». У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, відповідно до змісту якої просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача позовні вимоги не визнала в повному обсязі, посилаючись на те, що порядок нарахування та виплати стипендії у коледжі в 2013-2016 році відповідали нормам постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року № 882 Питання стипендіального забезпечення. Вказана постанова була чинна до 28.12.2016 року, і витрати на стипендіальне забезпечення дітей окремих категорій шахтарів у відповідності до ст.5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в ній не були передбачені. За період навчання з 01.12.2015 року по 31.05.2016 року включно позивачу була нарахована та виплачена стипендія у сумі 8086,00,00 грн., доплата 150,00 грн., індексація -3030,84 грн., матеріальна допомога - 622,00грн., а всього виплат 11888,84 грн.. Основним джерелом формування фінансових ресурсів відповідача, як бюджетної установи є обласні бюджетні кошти. Самостійних рахунків з власними коштами коледж не мав та не має. До 31 грудня 2016 року зміни, що враховують вимоги ст.5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці у частині призначення студентам певних категорій стипендій у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб до вищезгаданого порядку не були внесені, тому виплата цих стипендій не була забезпечена коштами державного бюджету. Суд, враховуючи доводи відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що [PERSON] з 01.09.2014 по 30.06.2017 був студентом Павлоградського медичного училища, заснованого на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області за спеціальністю "Лікувальна справа".. Відповідно до диплому молодшого спеціаліста Е17 №092891 від 30.06.2017 [PERSON] закінчив у 2017 році Комунальний вищий навчальний заклад «Павлоградський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради за спеціальністю "Лікувальна справа", здобула кваліфікацію «фельдшер» (а.с. 16). Батьком позивача [PERSON], [INFO], є [PERSON]. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.01.2016 у справі №185/12144/15-ц встановлено, що батько позивача [PERSON] має стаж роботи у вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем 16 років 7 місяців 26 днів(а.с.18-19, 15). Відповідно до довідки про доходи № 447 від 12.07.2017 року, виданої Комунальним вищим навчальним закладом «Павлоградський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради, з грудня 2015 року по грудень 2016 року позивач отримував стипендію у розмірі 622,00 грн щомісячно, а всього отримав 8086,00 грн стипендії. Також позивачу була нарахована та виплачена індексація за період з грудня 2015 по грудень 2016 року на загальну суму 3030,84 грн, а також доплата за листопада 150,00 грн, матеріальна допомога 622,00 грн, а всього виплачено 11888,84 грн.(а.с. 17). Відповідно до ст. 51 Закону України «Про освіту» (в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин) студенти мають гарантоване державою право на забезпечення стипендіями у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" (в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин) шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Позивач є сином особи, яка має стаж підземної роботи більше 15 років, тому він має право на призначення та виплату в період навчання у Павлоградському медичному училищі заснованому на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області стипендії в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Посилання представника відповідача на положення п. 6 Порядку призначення та виплати стипендії від 12 липня 2004 року № 882, затвердженої у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2008р. № 165, яка на даний час є нечинною, про те що витрати на стипендіальне забезпечення дітей окремих категорій шахтарів у відповідності до вимог ст. 5 ЗУ "Про підвищення шахтарської праці" в ній не передбачені, не заслуговують на увагу, оскільки пізніше прийнятим Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці", який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендій для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Дія ст. 5 вищезазначеного закону Законами України "Про державний бюджет України на 2015 рік», "Про державний бюджет України на 2016 рік» не призупинялась. Відсутність бюджетних асигнувань на виплату стипендії не є підставою для відмови у його виплаті у розмірі прожиткового мінімуму згідно ст. 5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" (в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин), оскільки таке твердження суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні в справі "Кечко проти України", згідно з якою реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, а згідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Розрахунок сум невиплаченої стипендії за період навчання позивача проводиться з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до Законів України "Про Державний бюджет України на 2015 рік», "Про Державний бюджет України на 2016 рік» за період з грудня 2015 року по квітень 2016 року: 1378,00 грн (5 місяців), з травня 2016 по листопад 2016 року: 1450,00 грн (7 місяців), у грудні 2016 року 1600,00 грн. Таким чином, за вказаний період необхідно було виплатити стипендію в загальному розмірі 18640,00 грн.( 6890 +10150+1600). Фактично виплачено 8086,00грн. Враховуючи встановлене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ненараховану та несплачену стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з 01 грудня 2015 року по грудень 2016 року включно, у розмірі 10554,00грн., з розрахунку: 18640,00грн. - 8086,00грн. =10554,00грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у сумі 1641,96 грн суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. З аналізу зазначеної норми вбачається, що компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період з дня затримки(стипендія, заробітна плата). Суд враховує правові висновки колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постановах від 7 листопада 2012 року\~\~№ 6-131цс12, від 18 листопада 2014року № 21-518а14 про те, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ\~та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією\~\~ добровільно чи на виконання судового рішення.\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи, що в наданих суду письмових запереченнях представником відповідача не спростовувалися розрахунки суми компенсації інфляційних втрат, долучені до позовної заяви, суд при визначенні суми компенсації, яка підлягає стягненню на користь позивача, керується розрахунком, наданим позивачем.\~\~ Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України у звязку з задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved