Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

ПАТ "Державний ощадний банк України" звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що відповідно до укладеного 27 червня 2014 року договору № [NUMBER] банк відкрив відповідачу поточний рахунок [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету "Зарплатний". 16 грудня 2016 року відповідачем підписано Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER], яка відповідно до п.6.1 є Кредитним договором, на підставі якого відповідачу встановлено кредит в розмірі 18500 (Вісімнадцять тисяч п'ятсот) грн. зі строком кредитування 36 місяців з можливим подовженням на той самий строк. Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 28 (Двадцять вісім) відсотків річних за користування кредитними коштами та інші платежі в порядку на умовах та в строки, визначені договором. Однак, з 13 листопада 2017 року відповідач [PERSON] не виконує своїх зобов'язань належним чином, внаслідок чого станом на 13 червня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 22358 (Двадцять дві тисячі триста п'ятдесят вісім) грн. 89 коп., з яких: 18500 грн. - заборгованість за кредитом, 3021 грн. 81 коп. - заборгованість за процентами, 19 грн. 52 коп. - заборгованість за несанкціонованим овердрафтом, 6 грн. 78 коп. - заборгованість за процентами по несанкціонованому овердрафту, 22 грн. - заборгованість за комісійною винагородою за обслуговування кредиту, 672 грн. 50 коп. - пеня, 62 грн. 71 коп. - три відсотки річних, 53 грн. 57 коп. - інфляційні втрати. Просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. В заяві на ім'я суду представники ПАТ "Державний ощадний банк України" Герасимчук М.В. та Місюра І.В. позовні вимоги підтримують у повному об'ємі, просять розглянути справу за їх відсутності та задовольнити позов. Не заперечують щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. 27 червня 2014 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № [NUMBER], відповідно до якого банк відкрив відповідачу поточний рахунок [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету "Зарплатний". У п.4.1 Договору зазначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання сторонами своїх обов'язків, встановлених Договором, Правилами, Тарифами та закриття Рахунку. 16 грудня 2016 року відповідачем [PERSON] підписано Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER]. У заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) відповідач надав свою згоду, що підписана ним 16.12.2016р. заява про приєднання є Кредитним договором. Згідно п.6.3 Договору відповідачу встановлено кредит в розмірі 18500 (Вісімнадцять тисяч п'ятсот) грн. зі строком кредитування 36 місяців з можливим подовженням на той самий строк. У пункті 6.5.1 Договору визначено, що процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 28 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з сукупною вартістю кредиту та з детальним розписом сукупної вартості кредиту (пункти 6.10 - 6.12 Договору). Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано суду розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов Кредитним договором № 621448 від 16 грудня 2016 року станом на 13 червня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 22358 (Двадцять дві тисячі триста п'ятдесят вісім) грн. 89 коп., з яких: 18500 грн. - заборгованість за кредитом, 3021 грн. 81 коп. - заборгованість за процентами, 19 грн. 52 коп. - заборгованість за несанкціонованим овердрафтом, 6 грн. 78 коп. - заборгованість за процентами по несанкціонованому овердрафту, 22 грн.- заборгованість за комісійною винагородою за обслуговування кредиту, 672 грн. 50 коп. - пеня, 62 грн. 71 коп. - три відсотки річних, 53 грн. 57 коп. - інфляційні втрати. Відповідно до положення ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Щодо застосування ст.625 ЦК України суд зазначає, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваних ним грошових коштів, належних до сплати кредиторові, а відтак відрізняється від процентів, які підлягають сплаті за право користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи проценти за користування коштами, встановленими договором. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин позов підлягає до задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі.

Outcome: approved