Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належать земельні ділянки з к/н 4825481800:01:000:0932 площею 2,5345 га; 4825481800:01:000:0929 площею 0,0171 га; 4825481800:01:000:0930 площею 0,2116 га; 4825481800:01:000:0931 площею 1,3184 га, а всього - 4,0816 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району відповідно до свідоцтва про право власності, копії яких додаються до матеріалів справи. На теперішній час земельна ділянка знаходиться у користуванні відповідача на підставі договору оренди земельної частки (пай) укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» строком на 50 років. Даний договір був зареєстрований 26.02.2009 року у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за № 10. Свої зобов`язання за договором оренди відповідач не виконує, систематично не виплачує орендну плату. Відповідно до розпорядження Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області від 26.04.2013 року № 80-р, позивач скористався своїм правом і виділив земельну частку (пай) в натурі (на місцевості). Згідно ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язанні використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 зазначеного Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Відповідно до договору оренди земельної ділянки, орендна плата вноситься до 26.12 щороку. Обов`язок сплачувати орендну плату лежить на орендарю, який повинен капіталізувати її чи в касі підприємства чи на банківському рахунку орендодавця, чи за загальним правилом зобов`язального права, на депозит нотаріальної контори. Ч. 1 ст. 96 ЗК України передбачено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 32 ЗУ «Про орендну землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін, договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону. Ст. 141 ЗК України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідач умови договору не виконує, систематично не сплачує орендну плату. Судова практика свідчить, що систематична несплата орендної плати це два і більше випадки несплати орендної плати, передбаченої договором. Така правова позиція викладена в постановах ВС КЦС у справі № 383/708/16-ц від 20.06.2019 року та № 469/908/15-ц від 27.01.2020 року, які є обов`язковими для виконання судами. Документом, який підтверджує отримання орендодавцем орендної плати є відомості про нарахування та виплати орендної плати за землю, що передбачено додатком 2 п. 28 Методичних рекомендацій про бухгалтерський облік розрахунків з власниками земельних та майнових паїв з розрахунком за кожний рік. Враховуючи положення ст. ст 24, 25, 32 ЗУ «Про оренду землі», які регулюють спірні правовідносини та вимагають системної несплати орендної плати, тому вважає, що є всі наявні підстави для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки у зв`язку з порушенням орендарем свого обов`язку щодо своєчасної виплати орендної плати. За правилами ст. 34 ЗУ «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. 21.08.2020 року позивач письмово через свого представника звертався до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» з вимогою надати копію договору оренди земельної частки (пай) та виплатити орендну плату та повернути земельні ділянки, але відповіді так і не отримав. Таким чином, позивач вважає, що необхідно достроково розірвати договір оренди земельної частки (пай), укладений між ним та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» від 26.02.2009 року, зобов`язати відповідача повернути належні йому земельні ділянки загальною площею 4,0816 га, в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання передачі, та стягнути судовий збір в сумі 1536,80 грн. Представник позивача надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, підтримала позов в повному обсязі, просили його задовольнити. 02.10.2020 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просив відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що факти викладені в позовній заяві є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи виходячи з наступного. Так, 01 червня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної частки (паю) - 4,78 умовних кадастрових гектарів, строком на 50 (п`ятдесят) років, який було зареєстровано у книзі записів договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді 26.02.2009 року за № 10. Із змісту договору вбачається, що Позивач був власником земельної частки (паю) із земель колективної власності КСІІ «Світанок» Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області відповідно до правовстановлюючого документу сертифікату серія МК №0035338, (реєстраційний номер 1268). Відповідно до абзацу 8 п. 2.3. Договору після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику земельної частки (паю) сторони зобов`язані переукласти договір оренди землі відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю); зміни можливі лише за згодою сторін. Припинення дії договору допускається лише в порядку та умовах, визначених цим Договором. У випадку виділення в натурі (на місцевості) належної Орендодавцю земельної частки (паю) цей Договір зберігає чинність та його умови діють протягом усього терміну до переукладення сторонами договору оренди землі відповідно до виданого орендодавцю державного акту на право власності на землю. З викладеного можна дійти до висновку, що припинення дії договорів оренди земельних паїв має місце тільки після їх переукладення або з підстав, передбачених статтею 31 Закону № 161-ХІV. Відповідно до положень статті 31 Закону № 161-ХІV договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Більш того, щодо питання припинення договору оренди земельної частки (паю) Велика Палата Верховного Суду, висловила свою правову позицію у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 233/3676/19, яка в силу положень частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» має враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права, а саме: «Велика Палата Верховного Суду не погоджується з доводами Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду про те, що положення п. 2.3. договору оренди паю передбачає лише право на переукладення договору оренди землі, оскільки відповідно до частини другої розділу IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» не вбачається, що переукладення договору оренди землі є правом, а не обов`язком. Ця норма є імперативною щодо продовження дії договору оренди і передбачає необхідність згоди сторін лише для зміни інших умов договору. Проте, як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих документів, 21.08.2020 року Позивач через представника звернувся до Відповідача з заявою про надання належним чином завіреної копії договору оренди земельної частки (паю), повернення вище зазначених земельних ділянок та виплати йому орендної плати за користування землею за період 2017-2019 роки. Водночас, вже 03.09.2020 року Позивач звертається до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з вимогою розірвання договору оренди земельної частки (паю) та повернення земельних ділянок. Таким чином, на переконання відповідача, можна дійти до ствердного висновку про те, що Позивач за даних обставин діє недобросовісно, уникає переукладання договору оренди землі із відповідачем, що суперечить вимогам закону та положенням Договору оренди земельної частки (паю) від 01.06.2005 р., так і звичаям ділового обороту. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову та розглянути справу у його відсутність. Крім того, на виконання ухвали суду від 09.10.2020 р. про витребування доказів, відповідач надіслав на адресу суду 02.11.2020 р. завірену копію Договору оренди та довідку про нарахування орендної плати, згідно якої [PERSON] згідно Договору, була нарахована орендна плата за 2017, 2018, 2019 роки по 5257,93 грн. за кожен рік, проте ним не отримана. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, наданий відповідачем відзив на позовну заяву, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини. Так, судом встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] на праві власності належать земельні ділянки з к/н 4825481800:01:000:0932 площею 2,5345 га; 4825481800:01:000:0929 площею 0,0171 га; 4825481800:01:000:0930 площею 0,2116 га; 4825481800:01:000:0931 площею 1,3184 га, а всього - 4,0816 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району відповідно до свідоцтва про право власності. Він був власником земельної частки (паю) в колишньому КСП «Світанок» Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, відповідно до сертифіката серії МК № 0035338, але відповідно до розпорядження Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області від 26.04.2013 року № 80-р, позивач скористався своїм правом і виділив земельну частку (пай) в натурі (на місцевості). На підставі договору оренди вищевказаної земельної частки (паю) від 01 червня 2005 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» строком на 50 років, земельні ділянки перебувають у користуванні відповідача. Даний договір був зареєстрований 26.02.2009 року у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за № 10. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року № 161- ХІV (далі Закон № 161- ХІV) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 93 ЗК України та ст. 1 Закону № 161- ХІV визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 792 Цивільного кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. За ч.1 ст. 6 Закону № 161- ХІV орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону № 161- ХІV договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч.1 ст. 210, ч.3 ст. 640, ч.2 ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту такої реєстрації. Так, 01 червня 2005 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма Корнацьких" було укладено договір оренди земельної частки (паю) - 4,78 умовних кадастрових гектарів, який було зареєстровано у книзі записів договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді 26.02.2009 року за № 10. Договір укладено на 50 років із виплатою орендної плати відповідно до п. 2.2 договору не пізніш як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Згідно зі ст. 21 Закону № 161- ХІV орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Отже, розмір та умови оплати, указані в договорі, не можуть суперечити чинному на час укладення законодавству. У статті 15 Закону № 161- ХІV визначено ті умови, які є істотними для договору оренди землі і серед інших це - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до п. 2.2 Договору, орендна плата сплачується Орендарем у грошовій формі у розмірі три відсотки від грошової оцінки земельної частки (паю), що в грошовому вигляді складає 1211,77 грн., яка підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. В п. 2.3. договору оренди дійсно зазначено, що після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику земельної частки (паю) сторони зобов`язані переукласти договір оренди землі відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю); зміни можливі лише за згодою сторін. Припинення дії договору допускається лише в порядку та умовах, визначених цим Договором. У випадку виділення в натурі (на місцевості) належної Орендодавцю земельної частки (паю) Договір зберігає чинність та його умови діють протягом усього терміну до переукладення сторонами договору оренди землі відповідно до виданого Орендодавцю державного акту на право власності на землю. На час розгляду справи сторони не переуклали договір оренди землі відповідно до вищенаведених вимог договору, але виходячи з викладеної вище домовленості, спірний договір оренди зберігає чинність та його умови діють протягом усього терміну до переукладення. Статтею 96 ЗК України встановлено обов`язок землекористувачів своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (пп. "в" частина 1). Відповідно до частини 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка діяла на час укладення договору оренди) розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Пунктом 2.2 спірних договорів оренди землі встановлено, що орендна плата вноситься щорічно до 26 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач не спростував, а навпаки підтвердив, що кошти за сплату орендної плати за 2017-2019 роки позивачу не були передані, що підтверджується довідкою відповідача від 30.10.2020 року № 133 про сплату орендної плати за договором оренди землі, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Разом з тим ЦК України містить окрему норму, яка регламентує саме договір найму земельної ділянки - це ст. 792 ЦК України, яка регламентує спірні правовідносини та відсилає до спеціального законодавства в даній галузі права. Згідно із пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12 (№ в ЄДРСРУ 28310898). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі», визначено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Тобто, правовим наслідком розірвання договору оренди земельної ділянки і є повернення такої ділянки орендодавцю. Судом встановлено, що внаслідок порушення умов договору орендарем, орендодавець не отримує орендну плату, на яку розраховував та має право згідно з умовами договору, що на думку суду є істотним порушенням договору, а тому є підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1536,80 грн.

Outcome: approved