Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

22 грудня 2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної неправомірними діями працівника при виконанні своїх трудових обов'язків, посилаючись на те, що 06 серпня 2010 року [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду слюсара третього разряду в ПП "ГИС". В контрактній угоді про прийняття на роботу відповідача, були обумовлені особливі умови роботи, які торкаються правил внутрішнього трудового розпорядку, пов'язані з виконанням виробничих завдань на території ПАТ "МК "Азовсталь". З цими умовами роботи і наслідками, пов'язаними з їх невиконанням відповідач [PERSON] був ознайомлений та згоден. В угоді чітко обумовлювалися наслідки порушення режиму підприємства, зокрема було встановлено, що поява на території комбінату в стані алкогольного сп'яніння, тягне за собою сплату штрафа в сумі 10 000 гривень та звільнення згідно п. 7, ст. 40 КЗпП України і закриття входу на комбінат «Азовсталь» напротязі 10 років. Підписавши заяву про прийом на роботу і контрактну угоду з особливими умовами роботи, відповідач фактично уклав трудовий контракт з приватним підприємством "ГИС". 17 червня 2013 року між ПП ВФ «ГИС» та ТОВ «Торгово промислова група Євробудмайстер» був укладений договір підряду № 17/06Р відповідно до вимог якого, працівники ПП ВФ «ГИС» виконували роботу за завданням замовника ТОВ «ТПГ Євробудмайстер» на території ПАТ ММК «Азовсталь». Таким чином, ПАТ ММК «Азовсталь» є замовником, ТОВ «ТПГ Євробудмайстер» підрядчиком, а ПП ВФ «ГИС» виступає підрядником для ТОВ ТПГ Євробудмайстер» та субпідрядником для ПАТ ММК «Азовсталь». Однак 19 липня 2013 року був встановлений факт порушення трудового розпорядку відповідачем, що виразилося у проходженні на території комбінату "Азовсталь" в стані алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду відповідач відмовився, у зв'язку з чим 19 липня 2013 року, [PERSON], згідно наказу № 21-к , було звільнено за ст. 40 п.7 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані. Згідно умов договору підряду № 2012/14ск від 01.11.2011 року та додатків до нього, у зв'язку з порушенням правил розпорядку на території комбінату "Азовсталь" працівником ПП "ГИС" була видана накладна № 121 від 31.08.2013 року для оплати штрафу ПАТ "МК Азовсталь" в розмірі 10 000 гривень, який був оплачений підприємством на рахунок комбінату. На підставі вище викладеного представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача спричинену шкоду в розмірі 10 000 гривент, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривні. У судовому засіданні представник позивача Антипюк О.О., що діє на підставі довіреності на задоволенні позову наполягала, посилаючись на обґрунтуваності вимог, що викладені у позовній заяві, та доданих до матеріалів справи доказів, та просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позовних вимог ПП виробнича фірма «ГИС», та пояснив, що звільнення його за п.7 ст. 40 КЗпП України є незаконним, він не знаходився на території комбінату ПАТ «МК»Азовсталь» в стані алкогольного сп'яніння. Акт від 19 липня 2013 року було складено не правомірно, до наркологічного міського диспансеру його не возили, сам він теж туди не звертався. Наказ про звільнення отримав наступного дня, не оскаржував оскільки не бачив в цьому потреби. Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача дослідивши письмові докази по справі суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] в період з 06 серпня 2010 року по 19 червня 2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював в ПП Виробнича фірма "ГИС" на посаді слюсара третього розряду, що підтверджується наказами № 100-к від 6 серпня 2010 року про прийняття на роботу, та наказом № 21-к від 19 липня 2013 року про звільнення. ( а.с.10,12) Наказ про звільнення на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України відповідачем не оскаржувався. 6 серпня 2010 року [PERSON] підписав контрактну угоду, згідно якої при порушенні режиму підприємства, зокрема - появі на території комбінату «Азовсталь» в стані алкогольного сп'яніння, він зобов'язується відповідно до ст. ст. 21,130 КЗпП України компенсувати ПП «ГИС» матеріальний збиток, визначений розміром встановленим комбінатом штрафу і звільнитися за п.7 ст.40 КЗпП України, сплатити штраф в сумі 10 000 гривень і не входити на комбінат «Азовсталь» напротязі 10 років. ( а.с.8,9) 26 лютого 2013 року було складено акт № 4883а , згідно якого об 11 годині 30 хвилин на караульній ділянці № 3 ККП ЦЛАТ ПАТ МК "Азовсталь" встановлено факт порушення відповідачем [PERSON], пропускного режиму, що виразилося у проходженні на територію комбінату "Азовсталь" в стані алкогольного сп'яніння, ( різкому запаху з порожнини рота та тремтінні пальців.) ( а.с.11) Згідно платіжного доручення № 874 від 15 жовтня 2013 року ТОВ «ТПК Євробудмайстер» на рахунок ПАТ ММК «Азовсталь» було сплачено 10 000 гривень. ( а.с.15) Згідно платіжного доручення № 578 від 22 жовтня 2013 року ПП ВФ «ГИС» сплатило на рахунок ТОВ «ТПК Євробудмайстер» суму 10 000 гривень, за порушення трудового розпорядку [PERSON] ( а.с.17) Відповідно до ст.21 КЗУпП трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Згідно ст.130 КЗУпП працівники несуть матеріальну відповідальність за збиток, заподіяний підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування збитку, заподіяного підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" від 29 грудня 1992 року № 14, за правилами ст.132 КЗУпП за збиток, заподіяний підприємству, установі, організації під час виконання трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяний збиток несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямого дійсного збитку, але не більше за свій середній місячний заробіток. Проте, якщо розмір матеріальної відповідальності був встановлений в укладеному з працівником контракті, збиток стягується з працівника згідно до умов контракту. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачу була заподіяна шкода в результаті неправомірних дій відповідача, про наслідки яких він знав та був письмово попереджений при прийомі на роботу, суд вважає можливим задовольнити позов. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 гривні

Outcome: approved