Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернувся до суду із вимогами до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" і просить зобов'язати відповідача надати інформацію на запит [PERSON] від 21 липня 2015 року, а саме: повідомити чи подавалась заява на Міжбанківську валютну біржу від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 30 серпня 2007 року конвертацію в сумі 140679,00 доларів США від заявника через Банк і купівлю української гривні, повідомити чи направлялась заявка від 30 серпня 2007 року про продаж на Міжбанківській валютній біржі в сумі 140679, 00 доларів США від Позичальником через Банк на купівлю української гривні; якщо направлялась заявка, про продаж на Міжбанківській валютній біржі валюти то прошу вказати по якому курсу була проведена продаж валюти на гривню, яка була знята комісії і скільки коштів зараховано в гривні після продажі вказаної суми валюти; повідомити номер валютного рахунку на який банк зарахував 140679, 00 доларів США кредитних коштів; надати копії меморіальних ордерів (заяви про видачу готівки) та/або платіжних доручень на оплату 140679, 00 доларів США - на споживчі цілі; надати такі розрахунки: суму погашеного кредиту; сума нарахованих відсотків (комісії); сума сплачених відсотків (комісії); сума нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій; сальдо розрахунків на дату надання інформації; підтвердити повноваження: особи,яка підписала кредитний договір №014/0983/74/59957 від 30 серпня 2007 року від імені Банку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення вимог чинного законодавства відповідач не надав відповіді на поставлені перед ним питання, чим порушує права заявника визначені Законами України «Про доступ до публічної інформації», «Про звернення громадян». В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача Гриньова М.І. під час судового розгляду вимоги позивача не визнала, заперечувала проти їх задоволення, вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки банк діяв виключно в межах Закону України «Про банки і банківську діяльність» та не порушив права позивача жодним чином. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, письмових пояснень по суті спору не подала. Суд вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши надані сторонами письмові матеріали, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що 30 серпня 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0983/74/59957 про отримання позивачем кредиту в сумі 140679,00доларів США виходячи із 13.00% річних для придбання нерухомого майна. Представник позивача 21 липня 2015 року направив відповідачу запит та просив надати інформацію : повідомити чи подавалась заява на Міжбанківську валютну біржу від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 30 серпня 2007 року конвертацію в сумі 140679,00 доларів США від заявника через Банк і купівлю української гривні, повідомити чи направлялась заявка від 30 серпня 2007 року про продаж на Міжбанківській валютній біржі в сумі 140679, 00 доларів США від Позичальником через Банк на купівлю української гривні; якщо направлялась заявка, про продаж на Міжбанківській валютній біржі валюти то прошу вказати по якому курсу була проведена продаж валюти на гривню, яка була знята комісії і скільки коштів зараховано в гривні після продажі вказаної суми валюти; повідомити номер валютного рахунку на який банк зарахував 140679, 00 доларів США кредитних коштів; надати копії меморіальних ордерів (заяви про видачу готівки) та/або платіжних доручень на оплату 140679, 00 доларів США - на споживчі цілі; надати такі розрахунки: суму погашеного кредиту; сума нарахованих відсотків (комісії); сума сплачених відсотків (комісії); сума нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій; сальдо розрахунків на дату надання інформації; підтвердити повноваження: особи,яка підписала кредитний договір №014/0983/74/59957 від 30 серпня 2007 року від імені Банку. Листом від 29.07.2015 року № 151-2-7-00/724 за підписом начальника відділу якості, Контролю та обробки скарг Управління інформаційного обслуговування клієнтів Департаменту маркетингу, менеджменту відносин з клієнтами та електронного банкінгу AT «Райффайзен Банк Аваль» Ваденко A.B. представнику позивача надана відповідь на його запит, якою відмовлено в наданні інформації, у зв'язку з тим що у представника позивача у наданій довіреності від його імені відсутні повноваження на отримання інформації, яка містить банківську таємницю. Відповідно до ч.І ст. 237 ЦК України, представництво є правовідношення. в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. З аналізу наведеної норми вбачається, що наявність у представника повноважень є обов'язковою умовою будь-якого представництва. Для того, щоб дії представника створили юридичні права і обов'язки для особи, яку представляють, необхідно, щоб представник мав відповідні повноваження, котрими відзначаються зміст і межі дій, які представник може вчиняти від імені особи, котру він представляє. Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Відносини Банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно - правовими актами Національного Банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком (стаття 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). Згідно ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року №2121-111, інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація, яка містить банківську таємницю, може бути розкрита банками лише власнику такої інформації, суду, прокуратурі та іншим органам державної влади, які перелічені у цій статті Закону. На письмовий запит власника інформації, що становить банківську таємницю або з його дозволу, банк розкриває таку інформацію в обсязі, визначеному в письмовому запиті або дозволі, за плату, згідно з тарифами банку та у строк, встановлений Законом України «Про інформацію» та Законом України « Про звернення громадян». Законодавством на банківські установи імперативно покладено обов'язок забезпечити, перш за все, збереження інформації про клієнта банку, яка є банківською таємницею. Враховуючи відсутність повноважень на розкриття банківської таємниці [PERSON] у наданій його представником довіреності, - яка видана приватним нотаріусом Потьомкіною Т.В. від 08.08.2013 року, банком було відмовлено в наданні запитуємої інформації. Окрім того під час судового розгляду встановлено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17.11.2014 року за позовом Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов Банку задоволено повністю, (рішення набрало законної сили 21.05.2015 року) Відповідно до ч. 3 ст 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 2 Закону України "Про Національний банк України" визначено, що Національний банк є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Національний банк здійснює функції, встановлені статтями 6, 7 цього Закону. Відповідно до статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (далі - Закон про банки) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку та угодами (договорами) між клієнтом і банком. Згідно зі статтею 56 Закону про банки клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати інформацію, зокрема, щодо ціни банківських послуг, а також іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг. Відповідно до статті 56 Закону про банки Національним банком було розроблено Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які затверджені постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 (далі - Правила). Ці Правила регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту. Пунктом 2.1 Правил визначено, що банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту. З огляду на вищевказане, клієнт має право на отримання інформації про надані Банком послуги згідно з укладеним договором та законодавством України. Щодо надання інформації, яка становить банківську таємницю, слід врахувати наступне. Статтею 20 Закону України "Про інформацію" встановлено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом. Згідно зі статтею 8 Закону України "Про доступ до публічної інформації" чітко визначено, що таємною інформацією визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю. Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами. Нормами статті 60 Закону про банки визначено, що банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку. Банківською таємницею, зокрема, є операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди. Банківська таємниця може бути розкрита у порядку, визначеному статтею 62 Закону про банки. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 Закону про банки інформація, що містить банківську таємницю, може бути розкрита банками на письмовий запит або з письмового дозволу власника цієї інформації. Згідно з пунктом 3.1 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 № 267 письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю і власником якої є такий клієнт, складається за довільною формою. Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку має бути підписаний цією особою. Її підпис має бути засвідчений підписом керівника банку чи вповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально. Запит та/або дозвіл клієнта може бути включений до договору про надання банківських послуг, що укладається між клієнтом і банком. У договорі також можуть бути визначені підстави та межі розкриття банком інформації, що становить банківську таємницю клієнта. На письмовий запит власника інформації, що становить банківську таємницю або з його письмового дозволу, банк розкриває таку інформацію в обсязі, визначеному в письмовому запиті або дозволі. Як вбачається з доданих матеріалів справи, надісланий до Банку запит на інформацію від 21.07.15 не відповідає вищевказаним положенням закону, що свідчить про безпідставність вимог позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed