Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

11.11.2015 р. представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодження здоровя до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПАТ/ яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 275600 грн. у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що 32 роки 5 місяців працював в умовах, які характеризувались перевищенням граничного допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. У січні 2013 року рішенням ЛЕК Українського науково-досліницького інституту протокол №105 промислової медицини йому було встановлено 2 професійні захворювання, а саме, хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст.. (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), ЛП другого ступеня; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху), які відповідно до даних індивідуальної СГХ умов праці від 18.10.2011 р. Ф-2/2-3083, виданого Головним державним санітарним лікарем Тернівського району м. Кривого Рогу, виникли з вини роботодавця. Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеної на підприємстві, про що був складений акт розслідування від 25.04.2013 року, де вказано, що позивач підпадав під вплив шкідливих та несприятливих факторів, умови праці начальника підземної дільниці за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеня шкідливості; умови праці підземного електрослюсара за показником пил відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за важкістю праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості; умови праці підземного гірничого майстра за показником пил відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеня шкідливості; умови праці заступника головного інженера з виробництва за показником пил відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 4 ступеня шкідливості. Згідно до медичного висновку МСЕК від 19.05.2014 р. серії АБ №0005632 йому було встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 30% з 01.06.2014 року безстроково. Виходячи з характеру захворювань позивача він не має змоги вести звичайне життя, повинен приймати ліки, йому важко виконувати будь яку роботу по господарству, він страждає задишкою, кашлем, запамороченням, відчуває постійний біль у грудях та між лопатковій ділянці, головний біль, слабкість, швидко втомлюється, що порушує його нормальні життєві звязки. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПАТ - 275600 грн. моральної шкоди. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просить задовольнити його повністю. Представник ПАТ [PERSON] позов не визнала, надала письмові заперечення згідно яких у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач уклав трудовий договір та свідомо обрав професію зі шкідливими умовами праці, позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом\~встановлено поясненнями сторін, актом розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.8-9), що позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання, а саме хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), ЛП другого ступеня; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху) (а.с. 12-25). Позивачу було встановлено 30 % втрати професійної працездатності безстроково, (а.с.10-11). З 01.04.2001 року набрав чинності\~Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Крім цього,\~Законом від 28.12.2007 року № 107\~з п.3\~Прикінцевих положень вказаного Закону\~виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~ст.1167 Цивільного кодексу України\~та\~ст.237-1 КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно\~ст.153 КЗпП України\~- на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~- власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, інформаційних довідок про умови праці на підприємстві (а.с.8-9), встановлені хронічні професійні захворювання, а саме хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст.. (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), ЛП другого ступеня; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху) (а.с. 12-25). Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, напружені умови праці: виробнича загальна транспортно-технологічна вібрація та аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони в параметрах, що перевищували гранично допустимі. Шкідливі умови праці на ПАТ «КЗРК» за концентрацією аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони відносилися до 3 класу 1 ступенем шкідливості та за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Позивач працював у вказаних шкідливих умовах на виробничому обєднанні ПАТ «Північний ГЗК» - 32 роки 5 місяців. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров?я, рекомендовано згідно п.16-18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд враховує характер захворювання, пов'язаного з обмеженням в вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві звязки, з постійними болями у грудях та між лопатковій ділянці, головний біль, слабкість, що порушує його нормальні життєві звязки, фізичні і моральні страждання позивача в зв'язку з цим; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичним висновком (а.с.12) позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 20000 грн. моральної шкоди, вважаючи суму що вимагає позивач завищеною. Згідно зі\~ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст.153,\~237-1 КЗпП України,

Outcome: partial