Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

У квітні 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути за рахунок державного бюджету (Державне Казначейство України) на користь позивача завдану майнову (матеріальну) шкоду у розмірі 6 456 000 грн., стягнути за рахунок державного бюджету (Державне Казначейство України) кошти витрачені на правову допомогу в розмірі 10\~000 грн., стягнути за рахунок державного бюджету (Державне Казначейство України) в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 300 000 грн. На обгрунтування позову послався на те, що 14 січня 2004 року між (ПМП) "Стимул" в особі директора [PERSON] та підприємцем [PERSON] підписано договір купівлі-продажу у відповідності до якого ПМП "Стимул" - покупець прийняло і оплатило обладнання для виробництва поролону. Загальна сума придбаного обладнання становила 570 000 грн. Обладнання було доставлене в м.Великі Мости, на територію заводу "Тепел", де було змонтоване в єдину технологічну лінію по виробництву поролону. Вартість технологічної лінії по виготовленню поролону становила 240 000 доларів США. Для забезпечення роботи даної лінії необхідні були значні фінансові ресурси. [PERSON] звернувся до ВАТ "Родовід банк", де йому надали кредит як фізичній особі в сумі 250 000 грн. В забезпечення вимог кредитного договору, у лютого 2006 року ПМП "Стимул" передало [PERSON] - фізичній особі технологічну лінію по виготовленню поролону вартістю 240 000 доларів США, яка була заставлена у ПАТ «Родовід Банк». [PERSON] отримав кредит в розмірі 250 000 грн. У звязку із фінансовими негараздами [PERSON] не дотримався графіку повернення кредитних коштів і 19 січня 2007 року, за ініціативою банку, нотаріусом було вчинено виконавчий напис відповідності до якого за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна - лінії по виробництву поролону, що знаходиться м.Великі Мости на території заводу "Тепел" пропонується задовольнити вимоги кредитора в сумі 271 884 грн. На підставі виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Червоноградського управлінця юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення із [PERSON] заборгованості в користь ПАТ «Родовід Банк» на загальну суму 271 884 грн. [PERSON] 2010 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] відбулася розмова, про можливість купівлі-продажу вказаної технологічної лінії. Для можливості продажу вказаної лінії, необхідно було погасити решту кредину у ПАТ «Родовід Банк», яка на той час становила суму 438 900 грн. Після підписання договору, [PERSON] передав [PERSON] гроші в сумі 44 000 Євро, якими було погашено заборгованість по кредиту у ПАТ «Родовід Банк» і в подальшому, виконуючи умови договору, [PERSON] повинен був демонтувати вказану вище технологічну лінію і перевезти та встановити її у місці, вказаному [PERSON]Останній написав заяву в Сокальський РВ ГУ МВС України, про нібито вчинення [PERSON] стосовно нього шахрайських дій, чим було заподіяно йому шкоди на суму 438 900 грн.19 червня 2010 року слідчим СВ Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] порушено кримінальну справу № 128-1256 за фактом шахрайських дій, вчинених відносно [PERSON]Ще до порушення кримінальної справи 10 червня 2010 року, протоколом огляду місця події, слідчим Корчевським В.В., було вилучено технологічне обладнання по виготовленню поролону загальною вартістю 240 000 доларів США. Дане обладнання було демонтоване і автомобілями вивезене в м.Червоноград, вул.Львівська, 36 на відповідальне зберігання [PERSON] червня 2010 року слідчим Корчевським В.В. винесено постанову про накладення арешту на технологічну лінію по виробництву поролону, що є приватною власністю [PERSON] 21 червня 2013 року внесено відомості до ЄРДР № 21013150310000524 за ч.3 ст.190 КК України.29 серпня 2013 року винесено постанова про закриття даного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.Однак майно, яке було вилучене слідчим не повернуте.23 вересня 2016 року Сокальський районний суд задовольнив скаргу і скасував арешт накладений постановою слідчого. У звязку із погашенням кредиту 14 вересня 2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та припинення чинності арешту майна, однак технологічна лінія по виготовленню поролону власнику не повернута. Візуальним оглядом майна, що знаходиться в м.Червоноград, вул. Львівська, 36, [PERSON] виявив, що половина обладнання відсутня, а решту обладнання яке залишилось знищене і до подальшої експлуатації не придатне. [PERSON], як власнику заподіяна матеріальна шкода у розмірі 6 456 000 грн. Була принижена честь і гідність, завдано непоправної шкоди престижу та діловій репутації [PERSON], його було усунуто від активного громадського життя, він не зміг реалізувати своє конституційне право на працю.Після вилучення майна і вивозу його в невідомому напрямку стан зровя [PERSON], був близьким до критичного, існувала реальна загроза його життю.Крім того, залишився страх громадянина перед власною державою. Саме з цих міркувань визначено розмір моральної (немайнової) шкоди у 300000 грн. 10.05.2017 року представник Державної казначейської служби України подав заперечення на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало, тому відповідно до вимог Конституції України. ЦК України та інших актів законодавства Казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших субєктів. Не зрозуміло з яких міркувань виходив позивач, оцінюючи моральну шкоду у загальному розмірі 300 000,00 грн. завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду та не зазначено жодного доказу, котрий це підтвердив. 25.05.2017 року представник [PERSON] прокуратури України подав заперечення на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Вказав, що в рамках кримінальної справи постановою слідчого від 21.06.2010 року накладено арешт на технологічну лінію по виробництву поролону. Прокуратурою Львівської області за заявою [PERSON] 27.05.2013 року внесено відомості до ЄРДР стосовно кримінального провадження № 42013140310000023 за ч. 1 ст. 367 КК України за фактом неналежного виконання службових обовязків працівниками Сокальського РВ ГУ МВС України у Львівській області, що призвело до втрати речових доказів.За результатами досудового розслідування старшим слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області 29.09.2016 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.З прийнятим рішенням погодився прокурор у кримінальному проваджені.За положеннями ст. 33 ЦПК України відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.Відповідно до ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю прокурора, відшкодовується державою незалежно від його вини в порядку, визначеному законом.Жодним судовими рішеннями чи постановами вищестоящих органів прокуратури не встановлено незаконної бездіяльності чи неправомірних дій працівників органів прокуратури.Кримінальне провадження, в рамках якого накладено арешт на майно, перебувало у провадженні СВ Сокальского РВ ГУМВС України у Львівській області, яким у справі прийнято остаточне рішення.Обставини справи, вимоги закону вказують, що [PERSON] прокуратура України не є належним відповідачем у справі. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що неправомірною бездіяльністю процесуальних керівників йому завдано моральної шкоди, а також причинного зв'язку між завданням шкоди та діями (бездіяльністю) органів прокуратури. Представник МВС України 25.05.2017 року подав заперечення на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначив, що субєктом відшкодування є особа, яка її завдала.Позивач фактично зазначає про неправомірні дії працівників Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області, при цьому відповідачем у справі визначає Міністерство внутрішніх справ України.Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» прийняте рішення щодо створення Головного управління Національної поліції у Львівській області. Цією ж постановою прийняте рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, в тому числі Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області.Однак, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Сокальський РВ ГУМВС України у Львівській області з 10.11.2015 перебуває у стані припинення та на теперішній час не ліквідований. Позивачем не надано до суду жодного доказу протиправної поведінки представників Міністерства внутрішніх справ України. Також позивач жодним чином не підтвердив причинно-наслідковий звязок (між протиправними діями й наслідками) та наявність вини відповідачів у справі. Доказів того, що арешт на майно було проведено слідчим незаконно позивач не надає. В матеріалах справи наявна постанова старшого слідчого прокуратури [PERSON] від 26.06.2013 про закриття кримінального провадження (внесеного до ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 367 КК України) у зв'язку з відсутністю в діях працівників Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області складу кримінального правопорушення. Незважаючи на те, що дана постанова слідчого прокуратури була скасована ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 15.07.2016, у мотивувальній частині ухвали відсутні вказівки на протиправність дій працівників Сокальського РВ ГУ МВС Украйни при проведенні досудового розслідування. Таким чином, незаконність накладення арешту на майно та наявність матеріальних збитків на суму 6 456 000 грн. позивачем не доведено. Позовна заява містить стандартні фрази, котрі жодним чином не відображають індивідуальні психофізичні особливостіпозивача та не доводять виникнення у останнього моральної шкоди та в чому саме вона полягає (при умові наявності такої). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини викладені у позовній заяві. Не підтримав клопотання представника МВС України, щодо заміни відповідача МВС України на належного. Просить позов задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] прокуратури України та МВС України, у судовому засіданні позов не визнали, пославшись на обставини викладені у їх запереченнях. Просили у задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що на момент вилучення виробничої лінії вона була керівником та бухгалтером підприємства. Балансова вартість лінії станом на лютий 2006 року 1185400 грн. на підприємство приїхали люди і стали забирати лінію, в них була постанова, жодних документів при вилученні не вручали. Кредит погашено, однак лінію не повернуто. Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, свідка, оглянувши матеріали кримінального провадження №12013150310000524, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на таке. Установлено, що постановою слідчого СВ Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] від 21.06.2010 року накладено арешт на майно, яке перебуває у м.Великі мости, а саме: на технологічну лінію по виробництву поролону, яка 16.02.2006 року заставлена [PERSON] у заставу ПАТ «Родовід Банк». Згідно розписки даної [PERSON] слідчому Корчевському В.В., яка міститься у матеріалах кримінального провадження №12013150310000524, 10.06.2010 року на території ЧЗЗБВ прийнято під охорону на відповідальне зберігання обладнання у 2 штук. Відповідно до ч.1ст.33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст.1166 ЦК України). Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.ч. 6, 7\~ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 №266/94-ВР. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Однак, доказів того, що слідчим незаконно накладено арешт на майно позивач не надав. Крім того, вважаючи, що неправомірними діями чи бездіяльністю працівників Сокальського РВ ГУ МВС України у Львівській області [PERSON] заподіяно матеріальну і моральну шкоду, останній звернувся з позовом, зокрема, до [PERSON] прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України. Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» прийняте рішення щодо створення Головного управління Національної поліції у Львівській області. Цією ж постановою прийняте рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, в тому числі Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Сокальський РВ ГУМВС України у Львівській області з 10.11.2015 перебуває у стані припинення, на теперішній час не ліквідований. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч. 2 ст. 104 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 105 ЦК України передбачено, що до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. [PERSON] комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Ураховуючи те, що завдання позивачеві шкоди останній повязує з неправомірними, на його думку, діями чи бездіяльністю працівників Сокальського РВ ГУ МВС України у Львівській області, який на даний час припинений, у задоволенні позову до [PERSON] прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України слід відмовити як до неналежних відповідачів. \~ \~

Outcome: dismissed