Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № R53113130726В від 16.09.2011р., відповідач [PERSON], 16.09.2011р. отримав споживчий кредит у розмірі 27000 грн. на 36 місяців з кінцевим строком повернення кредиту до 16.09.2014р., шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок позичальника № 26252000674768 (картковий рахунок) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % річних. Проте позичальник свої договірні зобов'язання за кредитним договором не виконав в результаті чого виникла заборгованість станом на 07.11.2014р. року на загальну суму 9237.62 грн., що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Просили стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № R53113130726В від 16.09.2011р. в сумі 9237.62 грн. та судовий збір в сумі 243.60 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилась, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до укладеного договору № R53113130726В від 16.09.2011р., відповідач [PERSON], 16.09.2011р. отримав споживчий кредит у розмірі 27000 грн. на 36 місяців з кінцевим строком повернення кредиту до 16.09.2014р., шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок позичальника № 26252000674768 (картковий рахунок) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % річних (а.с.4-7, 8-9). Як встановлено, кредитор свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 27000.00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 45330 від 16.09.2011р. (а.с. 19). Також встановлено, що 07.11.2014 року між ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" (Надалі Позивач) було укладено Договір про відступлення права вимоги (факторингу) № 071114нв (надалі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ПАТ «ВТБ» відступило Позивачу право вимоги від Відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належало ПАТ "ВТБ Банк", а Позивач набув право вимоги грошових коштів від Відповідача, (а.с. 26-29). Згідно умов Договору № 071114нв від 07.11.2014 року, та положень ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, ПАТ "ВТББанк" було направлено Відповідачу лист з повідомленням про відступлення права вимоги до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" по зазначеному в позові Кредитному договору (а.с. 22, 23). Відповідно до Виписки з реєстру боржників від 07.11.2014 року Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача [PERSON] за кредитним договором№ R53113130726В від 16.09.2011р. в розмірі 9237.62 грн. (а.с. 25). В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобовязання не виконаа, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. Встановлено факт того, що в зв»язку з невиконанням зобовязань за кредитним договором № R53113130726В від 16.09.2011р., станом на 07.11.2014р., відповідач [PERSON] має борг перед ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" на загальну суму 9237.62 грн., що складається із: заборгованість за основною сумою боргу - 7752.39 грн., заборгованість за відсотками 1485.23 грн., заборгованість за комісійною винагородою 0 грн. (а.с. 20-21). Відповідно до умов Кредитного договору, ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 Цивільного кодексу України в разі порушення Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором Позивач має право достроково стягнути заборгованість по Кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за Кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідача повернення суми кредиту, а також сплату процентів у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір, таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved