Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на наступне. Зазначає, що він на праві приватної власності володіє транспортним засобом Renault Scenic, р.н. [NUMBER] , 2012 року випуску). 17.12.2018 року о 11.00 год. водій [PERSON] на 144 км автодороги сполучення Львів-Ковель, порушивши п. 12. 1, 13. 1 ПДР, керуючи автомобілем марки AUDI 100 (р.н. [NUMBER] , 1991 року випуску), власником якого є [PERSON] , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки Renault Scenic (р.н. [NUMBER] , 2012 року випуску), внаслідок чого даний автомобіль отримав механічні пошкодження. За наслідком ДТП розмір відшкодування завданої шкоди пов`язаної з "фізичним знищенням" т/з RENAULT SCENIC становить - [NUMBER] , 04 грн. Такий факт підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 6894 від 04.02.2019 року, яке було проведено за його заявою. Вищенаведені обставини встановлені постановою Сокальського районного суду Львівської області у справі №454/4111/18, якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. Зазначає, що він звернувся до ПАТ Страхова компанія «Галицька» із заявою про страхове відшкодування, у зв`язку із ДТП, яка трапилась 17 грудня 2018 року, за участю його автомобіля Renault Scenic та автомобіля AUDI 100 під керуванням [PERSON] , який належить [PERSON] . Вказує, що за деякий час, до нього зателефонував представник ПАТ СК «Галицька» та повідомив, що ПАТ СК «Галицька» виплатить страхове відшкодування в розмірі 100 000, 00 грн. Стверджує, що на час подання цього позову до суду ПАТ СК «Галицька» так і не виплатила страхове відшкодування в порушення норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». ПАТ СК «Галицька» отримала заяву про страхове відшкодування 28 лютого 2019 року, а отже, мала здійснити виплату до 29 травня 2019 року. Після спливу зазначеного строку він звернувся до ПАТ СК «Галицька» з претензією, але відповідач ніяким чином на неї не відреагував. Зазначає, що з огляду на вищенаведені обставини, змушений звернутися до суду за захистом свого законного права. Просить стягнути із ПАТ "Страхова компанія "Галицька" страхове відшкодування в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень та судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю - [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача. Просять позов задоволити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Представник відповідача ПАТ СК "Галицька" у судове засідання жодного разу не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. А саме, вперше було направлено виклик до суду на 06.11.2019 року поштовим відправленням, яке було вручено, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Після цього було направлено поштове відправлення за цією ж адресою на 12.12.2019 року, однак поштове відправлення повернуте із зазначенням причини, відповідно до довідки Укрпошти: "за терміном зберігання". Після цього було направлено поштове відправлення за цією ж адресою на 30.01.2020 року, яке було вручено, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. В подальшому представник відповідача в судові засідання 18.03.2020 року, 14.05.2020 року також не з`явився, а поштові відправлення, які були направлені за тою ж адресою, коли поштові відправлення були вручені, повернуті із заначенням причини відповідно до довідок Укрпошти: "за терміном зберігання". Від представника відповідача не надходило на адресу суду клопотань, відзиву на позовну заяву. Від так, сторона відповідача проявила байдужість до результату розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань від нього не надходило. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Крім цього, дата та час судового засідання є у відкритому доступі на сайті Судової влади України. Так як відповідач, третя особа належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу RENAULT SCENIC реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску. 17.12.2018 року о 11 год. 00 хв., водій [PERSON] в порушення п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху, на 144 км, автодороги сполучення Львів-Ковель, керуючи автомобілем марки AUDI 100, р.н. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки Renault Scenic, р.н. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 24.01.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень. Така постанова набрала законної сили, що вбачається із її копії в матеріалах справи. Із копії листа служби автомобільних доріг у Львівській області від 24.12.2019 року щодо надання інформації по 144 км. за с.Боянець на автомобільний дорозі загального користування державного значення Р-15 Ковель-Володимир-Волинський-Червоноград-Жовква, Служба автомобільних доріг у Львівській області повідомляє, що автомобільна дорога Р-15 Ковель-Володимир-Волинський-Червоноград-Жовква проходить через Сокальський та Жовківський райони Львівської області : - в Сокальському районі від км 89+538 до км 141+800; - в Жовківському районі від км 141+800 до км 159+780 . За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина третьої особи [PERSON] у вчиненні згаданого ДТП доведена та доказуванню не підлягає. Із копії висновку № 6894 експертного автотоварознавчого дослідження по заяві [PERSON] від 04.02.2019 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля RENAULT SCENIC, р.н. [NUMBER] , без врахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП, становила 255576, 04 грн. Розмір відшкодування завданої шкоди пов`язаної з "фізичним знищенням" т/з RENAULT SCENIC, р.н. [NUMBER] , визначена як різниця вартості автомобіля до та після ДТП в контексті статті 30 в редакції ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з" № 5090-VI (5090-17), становить - 186596, 04 грн. Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] під час керування транспортним засобом AUDI 100, р.н. [NUMBER] на момент вчинення ДТП була застрахована у Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Галицька" (Поліс № АМ2982209 діючий на 17.12.2018 року). Суд враховує, що позивач [PERSON] 21 лютого 2019 року звернувся до ПАТ Страхова компанія «Галицька» з заявою про страхове відшкодування, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка трапилась 17 грудня 2018 року, за участю його автомобіля Renault Scenic (реєстраційний номер [NUMBER] ) та автомобіля AUDI 100 (реєстраційний номер: [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] , який належить [PERSON] . Згідно із ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Разом з тим ПАТ СК «Галицька» не виплатила страхове відшкодування в порушення норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач 06 червня 2019 року звернувся до ПАТ СК «Галицька» з претензією, однак відповідач не надав відповіді на таку. Відповідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це, зокрема, шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до положень ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 36.1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Від так, судом встановлено, що у зв`язку із ДТП позивачу [PERSON] заподіяно матеріальну шкоду, а тому він має право на її відшкодування. Аналізуючи вищезазначені норми Закону, враховуючи, що ПАТ Страхова компанія "Галицька" не виплатив страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн. в користь [PERSON] , відповідно до вимог Закону, тотаке підляє стягненню з відповідача в користь позивача в судовому порядку. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] . Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 1000,00 грн. судового збору, що вбачається з квитанції про сплату від 91952 від 18.09.2019 року в матеріалах справи, то суд приходить до висновку, що цю суму потрібно стягнути в користь позивача із відповідача.

Outcome: approved