Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, з подальшим уточненням, та остаточно просить припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку [NUMBER], загальним розміром 0,0558 га, що розташована на території м. Миколаєва в Садовому товаристві "Корабели", внаслідок її відчуження; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку [NUMBER], загальним розміром 0,0558 га, що розташована на території м. Миколаєва в Садовому товаристві "Корабели" і призначена для садівництва. Представник позивача, згідно наданої заяви, просила справу слухати без її участі, вимоги позову підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Представник третьої особи Миколаївської міської ради, згідно наданої заяви, просив справу слухати без його участі, рішення прийняти за наявними матеріалами та відповідно до норм чинного законодавства. Представник третьої особи СТ "Корабели" в своїй заяві зазначив, що з 2000 року до теперішнього часу [PERSON] постійно користується спірною земельною ділянкою, та що він не заперечує проти задоволення позову. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до протоколу № 1 загальних зборів членів СТ "Корабели" від 29 квітня 2000 року [PERSON], на підставі її власної заяви було виключено з членів товариства, а [PERSON] прийнято до членів товариства на підставі заяви та закріплено дачну земельну ділянку [NUMBER]. В 2014 році позивач вирішила приватизувати зазначену земельну ділянку. Однак, Управлінням земельних ресурсів Миколаївської міської ради їй було роз'яснено, що вона не має право приватизації зазначеної земельної ділянки у зв'язку з тим, що рішенням Миколаївської міської ради № 17/24 від 03 березня 2003 року земельна ділянка [NUMBER] передана у власність громадянці [PERSON], якою 05 травня 2000 року отримано Державний акт на землю серія [NUMBER]. Пунктом 1 ч. 1 ст. 344 ЦК України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. В постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що інститут набувальної давності базується на сукупності наступних обставин: тривалого, добросовісного, відкрито та безперервного володіння майном як своїм власним. Так, ст. 119 ЗК України передбачає, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. З матеріалів справи вбачається, що позивач користується земельною ділянкою більш ніж 15 років, має відповідні документи на неї, відповідач до теперішнього часу претензій до позивача з приводу спірної земельної ділянки не пред'являла. Враховуючи викладене, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved