Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 13.06.2008 року уклали кредитний договір ТЕСАОООООООО33. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати Відповідачу кредит у розмірі 112020.00 грн. на термін до 13.06.2023 р., а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки в порядку, встановлених кредитним договором. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 112020,00 грн.. В порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України [PERSON] свої зобов`язання не виконала, а саме не здійенювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення Відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача дострокове вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 13.09.2016 року має заборгованість - 75855,33 грн., яка складається з наступного: - 40464,50 грн. - заборгованість за кредитом; - 23236,87 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 8303,71 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 3600,25 грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором №ТЕСNGАОООООООО33 [PERSON] між сторонами було укладено Договора поруки з поручителем [PERSON] та з поручителем [PERSON] . Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5. Позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за Договором ТЕСNGАОООООООО33. Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту ії отримання. Вимога, що була пред`явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення. Враховуючи викладене позивач просить суд стягнути солідарно з Відповідачів заборгованість у розмірі 75855,33 трн. за кредитним договором № ТЕСNGАОООООООО33 від 13.06.2008 року, а також судові витрати. Ухвалою Гусятинського районного суду від 10.04.2017 року зупинено провадження в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приват Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, до набрання законної сили рішенням в цивільній справі № 596/199/17 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства КБ «Приват Банк» про визнання припиненим правовідношення за договором поруки. (а.с.125-126, 140-141). 5 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) викладено в новій редакції. Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Ухвалою Гусятинського районного суду від 22.05.2019 року поновлено провадження в справі на підставі положень ст.254 ЦПК України. Представник позивача адвокат Рокетська С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позову не визнала. 12.06.2019 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Башуцьким І.Я. подано відзив на позов, в обґрунтування якого сторона відповідача посилається на те, що Банк, в зв`язку з неналежним виконанням позичальником кредитного договору, змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором з 13.06.2023 року на 14.03.2012 року, звернувшись до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості. Таким правом Банк скористався і його позовні вимоги задоволені рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 06 липня 2012 року. Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою про усунення порушень від 13.02.2012 року Позичальник був зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної у вимозі дати й усі наступні щомісячні платежі за графіком після письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості підлягали виконанню. Саме такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року (Справа № 564/2199/15- , який, згідно зі частини четвертої статті 263 ЦПК України, є обов`язковим для судів. На думку відповідача розрахунок заборгованості банком зроблений в односторонньому порядку, не надано жодного первинного документа (виписок по рахункам, квитанцій, чеків, платіжних доручень тощо) на підтвердження заявлених вимог Банку до позичальника. Зазначений розрахунок є необ`єктивним та неактуальним на сьогоднішній день, оскільки не відображає проплат, здійснених [PERSON] після дати звернення Банком до суду із позовом. Просить відмовити в позові та стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, оскільки рішенням Гусятинського районного суду від 20 листопада 2018 року в справі №596/199/17-ц визнано припиненим договір поруки від 13.06.2008 року, укладений між ним та Приватбанком. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, їх представників, дослідивши докази, подані сторонами, а також письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 13 червня 2008 року між ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк», та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір за № ТЕСNGA0000000033. Згідно 8.1 кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 112020,00 гривень шляхом видачі готівки через касу на строк до 13.06.2023 року включно у вигляді не поновлюваної лінії, з них: 93907, 50 гривень в тому числі 90000,00 гривень на споживчі цілі - купівлю житла; у розмірі 2700 гривень на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредит; 757,50 гривень за страхування майна; 450,00 гривень особистого страхування, а також у розмірі 18112,50 гривень на сплату страхових платежів, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,67 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5,04% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими банком на останній термін спати. Періодом сплати є період з 10 по 15 число кожного місяця. Позичальник щомісяця в період сплати повинен сплачувати щомісячний платіж у сумі 2036, 67 гривень згідно графіка погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості за кредитом, відсотках, винагороди, комісії. Згідно п 5.3 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань за договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень + 5% від суми позову. Пунктом 8.4 кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту останній сплачує банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. П.2.3.7 передбачено право стягнути Кредит до настання дати, передбаченої п.п. 8.1, 8.1.1, 8.1.2, у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених п.2.3.3. Додатком №2 до кредитного договору від 13 червня 2008 року встановлено графік погашення заборгованості за кредитом, який є невід`ємним до кредитного договору. (а.с.17-21). 13 червня 2008 року з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № ТЕСNGA0000000033 від 13 червня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №б/н, відповідно до умов якого [PERSON] як поручитель зобов`язався відповідати перед банком за виконання зобов`язань [PERSON] , що випливають з вищевказаного кредитного договору. (а.с.28). Рішенням Гусятинського районного суду від 20 листопада 2018 року в цивільній справі №596/199/17, позов [PERSON] про визнання поруки припиненою задоволено. Визнано припиненою поруку [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , жителя [ADDRESS] ) за договором поруки від 13 червня 2008 року, укладеним між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] . (а.с.129-134, 142-145). Зазначене рішення набрало законної сили та відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені цим рішенням не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено, 10 серпня 2011 року між банком та [PERSON] була укладена додаткова угода до кредитного договору № ТЕСNGA0000000033 від 13 червня 2008 року, якою сторони внесли зміни до п.8.1 кредитного договору, виклавши його в новій редакції наступного змісту: банк зобов`язався надати позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 121100,30 гривень шляхом видачі готівки через касу на строк з 13.06.2008 року по 13.06.2023 року включно у вигляді не поновлюваної лінії з них: 90000,00 гривень на споживчі цілі; 2700 гривень - винагорода за надання фінансового інструменту; 28400,30 гривень на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених договором, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,08 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3 % від суми виданого кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5,04% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу відповідно в порядку, визначеному договором ( а.с.15-20). Тобто, вказаною додатковою угодою до кредитного договору сторони збільшили розмір відсоткової ставки, а саме, з 10 серпня 2011 року позичальник [PERSON] зобов`язалася сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 2,08 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Крім того, зазначеною додатковою угодою збільшено суму повернення кредиту з 112020,00 гривень до 121100,30 гривень та розмір щомісячних платежів позичальником для погашення заборгованості за кредитним договором з 2036,62 гривень до 2659, 55 гривень. Згідно пунктів 4,5 зазначеної додаткової угоди Додаток 1 (графік погашення кредиту) викладено в новій редакції, який є невід`ємною частиною вказаної додаткової угоди до кредитного договору і відповідно погашення заборгованості позичальника за договором здійснюється згідно графіка погашення кредиту, тобто додатку 1 до додаткової угоди до кредитного договору. Відповідно до пунктів 8,9 додаткової угоди до кредитного договору дана додаткова угода вступає в дію з моменту її підписання сторонами та діє протягом дії договору (за умови належного виконання позичальником обов`язків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород передбачених договором) і є невід`ємною частиною кредитного договору №ТЕСNGA0000000033 від 13 червня 2008 року. (а.с.22-24). 23 жовтня 2012 року між банком та [PERSON] була укладена додаткова угода до кредитного договору № ТЕСNGA0000000033 від 13 червня 2008 року відповідно до якої п.8.1 кредитного договору викладено в новій редакції, згідно якої: банк зобов`язався надати позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 112020,00 гривень шляхом видачі готівки через касу на строк з 13.06.2008 року по 13.06.2023 року включно у вигляді не поновлюваної лінії на наступні цілі: 93907,50 гривень на споживчі цілі, з них 90000,00 гривень на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 2700 гривень на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредит; 757,50 гривень для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії договору; 450,00 гривень - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 18112,50 гривень на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбаченому у договорі, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,67 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту (25-27). Тобто, вказаною додатковою угодою до кредитного договору сторони зменшили розмір відсоткової ставки за кредитним договором, а саме, з 23 жовтня 2012 року позичальник [PERSON] зобов`язалася сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 1,67 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. 25 жовтня 2012 року з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № ТЕСNGA0000000033 від 13 червня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №б/н, відповідно до умов якого [PERSON] як поручитель зобов`язався відповідати перед банком за виконання зобов`язань [PERSON] , що випливають з вищевказаного кредитного договору. (а.с.29). 25 серпня 2016 року за № 30.1.0.0/2 - 80613 DNHOS796 ПАТ КБ «Приват Банк» позичальнику [PERSON] , поручителям [PERSON] , [PERSON] направлено повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором в розмірі 36706,95 грн. з проханням в строк не пізніше 5 календарних днів з дати отримання вказаного повідомлення, погасити прострочену заборгованість та з вимогою, що в разі несплати простроченої заборгованості у зазначений вище строк на підставі ст.1050 ЦК України, умов кредитного договору та договору поруки, повернути суму кредиту в повному обсязі та нараховані проценти та штрафні санкції. (а. с. 12-14). Як встановлено, рішенням Гусятинського районного суду від 06 липня 2012 року в цивільній справі №1904/977/2012, позов ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно, виселення, задоволено частково. Стягнуто заборгованість за кредитним договором № TECNGA0000000033 від 13.06.2008 року в розмірі 123 735,38 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене відповідно до договору іпотеки № 1513 від 17.06.2008 року майно, а саме: на житловий будинок, загальною площею 69 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] , шляхом продажу вказаного майна Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк"з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування , з можливістю здіснення ПАТ КБ "Приватбанк"всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Вирішено виселити [PERSON] , [PERSON] з житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" судовий збір у розмірі 1237 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили. (а.с. 167-169, 222-224). Таким чином, рішенням Гусятинського районного суду від 06 липня 2012 року в цивільній справі №1904/977/2012, відповідно до положень ст. 1050 ЦК України достроково стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № TECNGA0000000033 від 13.06.2008 року в розмірі 123 735,38 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене відповідно до договору іпотеки № 1513 від 17.06.2008 року майно. (а.с.49-50). Зазначені обставини доводяться також копією повідомлення ПАТ КБ «Приват Банк» від 13 лютого 2012 року № 0.0.0.0/3 - 752, адресованої позичальнику [PERSON] про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором з попередженням, що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов`язання (повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій на підставі ст.1050 ЦК України) в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, ПАТ КБ «Приватбанк» має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі-продажу. (а. с. 166). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. За частиною першоюстатті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Як слідує із роз`яснень, що містяться в абзаці 2 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за Кредитним договором (нарахування і отримання яких можливо лише у разі стягнення коштів за виконавчим написом нотаріуса, згідно положень абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5). У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Однак, таких вимог позивачем заявлено не було. Аналогічні висновки висвітлені Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц, від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 28 січня 2019 року №127/4103/16-ц, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Таким чином, суд дійшов переконання, що звернувшись до суду про стягнення заборгованості, який рішенням суду від 06 липня 2012 року задоволено у повному обсязі та стягнуто на користь банку заборгованість у розмірі 123 735,38 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене відповідно до договору іпотеки № 1513 від 17.06.2008 року майно, позивач реалізував своє право на пред`явлення вимоги в порядку частини другої статті 1050 ЦК України, чим змінив строк виконання в повному обсязі кредитного зобов`язання відповідача. З огляду на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення кредитної заборгованості, тобто пред`явив до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, у позивача припинилося право нараховувати проценти за кредитом, після чого позивач не вправі здійснювати нарахування таких процентів, пені і штрафів. Вимог про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України банк не заявляв, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (частина перша ст.13 ЦПК України). Як встановлено, [PERSON] , в період із 12.02.2012 по 29.05.2018 року, повернуто Банку заборгованість по кредиту на загальну суму 166 934 грн. 26 коп., що підтверджується випискою Банку з рахунку № [NUMBER] по кредитному договору (а.с.175-198). З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з позовом (а.с.3-4), не довів обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України. Так, стороною позивача не зазначено обставин врегулювання спору Гусятинським районним судом 06.07.2012 року з розгляду позову банку про стягнення заборгованості, а також обставин його виконання, чи було реалізовано предмет іпотеки, в якій частині погашено заборгованість за кредитом за рахунок цих коштів, погашення суми заборгованості боржником [PERSON] після винесення судом рішення та пред`явлення позову та не додано розрахунку позову з врахуванням цих обставин, які мають значення для справи. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин, в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити. При цьому суд також враховує рішення Гусятинського районного суду від 20 листопада 2018 року в цивільній справі №596/199/17, яким визнано припиненою поруку [PERSON] за договором поруки від 13 червня 2008 року, укладеним між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] . Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн. відшкодовуються за рахунок позивача, відповідно до статті 141 ЦПК України. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 1 ст. 140 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що відповідачем та його представниками в обгрунтування вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. надано: Договір про надання правничої допомоги від 10.06.2019 року, укладений між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Сила права» з Додатком №1 з чітким переліком наданої правничої допомоги та вартістю кожної послуги окремо, Акт №1 обсягу наданої правової допомоги від 02.07.2019 року, підписаний між [PERSON] та адвокатом Фльорків О.В., за яким загальний розмір наданих послуг становить 5000 грн.; квитанції АТ КБ Приватбанк 0.0.1394521476.1 від 27.06.2019 року про оплату 5000 грн. за надані згідно договору послуги.(а.с.171-173, 206,207). У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Outcome: approved