Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

26.09.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 220 000 грн., завданої їй смертю батька внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування вказує, що з 04.05.1978 р. по 29.03.2004 р. її батько - [PERSON] працював на різних посадах в структурних підрозділах ПрАТ, в останній час на посаді водія великовантажного автомобіля в кар'єрі технологічної колони автомобілів № 63 гірничотранспортного цеху №1. Актом розслідування професійного захворювання № 002 від 05.04.1994 року вказано, що професійні хвороби у [PERSON], а саме вібраційна хвороба та двохсторонній похлеорний неврит, які виникли внаслідок його роботи впродовж 17 років в умовах впливу на організм вібрації загальної та локальної та причиною визнано перевищення допустимих параметрів значення локальної вібрації в 1,1 - 1,6 рази, загальна вібрація на робочому місці водія автосамоскида БеЛАЗ перевищувала граничний допустимий рівень в 2 рази, у зв'язку з чим встановлено вину ПрАТ. [INFO] року [PERSON] помер. Довідкою розширеної експертної комісії № 2 КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації серії ДНА-03 № 000106 від 26.01.2017 року встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з встановленим йому за життя професійним захворюванням. Смертю батька позивачу завдано моральну шкоду, а саме він тяжко пережив смерть рідної людини. Зважаючи на вище викладене і те, що втрата батька настала внаслідок систематичного порушення роботодавцем вимог щодо безпеки праці, позивач просить стягнути на його користь 220 000 грн. моральної шкоди у зв'язку з втратою рідної людини, люблячого батька, опори та моральної підтримки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його повністю. Представник відповідача Доценко Т.Ю. позов не визнала, надала письмові заперечення, згідно яких зазначила, що оскільки батько позивача уклав трудовий договір та свідомо обрав професію зі шкідливими умовами праці, [PERSON] був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Вказує на відсутність доказів моральних страждань та підстав для стягнення моральної шкоди. Також посилається на отримання соціальної допомоги позивачем, наявність сім'ї в нього, вимоги дружини до підприємства про стягнення шкоди. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання №002 від 05.04.1994 року [PERSON], який є батьком позивача (а.с.7), під час перебування в трудових відносинах з відповідачем встановлено професійне захворювання: вібраційна хвороба та двохсторонній похлеорний неврит. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є робота впродовж 17 років в умовах впливу на організм вібрації загальної та локальної та причиною визнано перевищення допустимих параметрів значення локальної вібрації в 1,1 - 1,6 рази, загальна вібрація на робочому місці водія автосамоскида БеЛАЗ перевищувала граничний допустимий рівень в 2 рази. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров?я [PERSON] (а.с.4). Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності "від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої внаслідок смерті у зв'язку з професійним захворювання, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] року [PERSON] помер (а.с.3). Відповідно до довідки МСЕК серії ДНА-03 №000106 від 26.01.2007 року встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням (а.с.5). Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Отже, у зв'язку зі смертю [PERSON] позивачу спричинено моральну шкоду, пов'язану із втратою рідного батька, що призвело до душевних страждань, порушення нормальних життєвих зв'язків . Враховуючи вищевикладене та наявність доказів причинно-наслідкового зв'язку між смертю батька позивача та професійним захворюванням, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, приписи ст.23 ЦК України, роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. З урахуванням викладеного, враховуючи глибину та тривалість моральних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, розмір стягнутої моральної шкоди на користь дружини [PERSON],

Outcome: partial