Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та ПАТ СК «Провідна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 18 січня 2012 року, приблизно о 18.00 годині, вона йшла пішки по вул.Декабристів в м.Нікополі в напрямку Каховського водосховища з боку вул.Херсонської. В попутному з нею напрямку рухався автомобіль марки «Джилі», д/з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] В районі будинку № 2 по вул.Декабристів в м.Нікополі водій вищевказаного автомобіля, в умовах недостатньої видимості та оглядовості, з вимкненим світлом фар здійснив на неї наїзд. При цьому, своїми діями відповідач порушив п.19.1 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, незалежно від ступеня освітлення дороги, а також в тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла. Крім цього, порушено і п.31.6 Правил дорожнього руху України, згідно якого забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких: б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів. Порушення п.п.19.1 (а) та 31.6 (б) Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходилось в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. Внаслідок наїзду вона отримала, відповідно висновку судово-медичної експертизи № 128 від 10 грудня 2012 року, тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток лівої гомілки у нижній третині, саден носу, верхньої губи, нижньої щелепи, гематоми потиличної області голови, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). З місця дорожньо-транспортної пригоди вона була госпіталізована до травматологічного відділення першої Нікопольської міської лікарні та з 18 січня 2012 року по 09 лютого 2012 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні. 25 січня 2012 року їй була проведена операція з приводу реконструкції відламків малої берцової кістки нижньої третини лівої гомілки. У липні 2012 року вона була направлена на обстеження до Обласної клінічної лікарні імені Мечникова у м.Дніпро, де було виявлено, що косий перелом нижньої третини діафіза малої бердової кістки невірно зрощений та потребує операційного втручання. З 29 січня 2013 року по 11 березня 2013 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділені, де їй була проведена операція з приводу видалення металевої пластини, встановленої на місці перелому для зрощення кісток. 11 березня 2013 року її було виписано з лікарні на амбулаторне лікування. Однак, з часом хвороба ускладнилась посттравматичним остеомієлітом, почали гнити кістки та пересуватися вона могла тільки за допомогою милиць, без сторонньої допомоги взагалі не могла обходитися. Таким чином, загальна сума, яка була витрачена на лікування, становить 4 003 грн. 10 коп., яку вона і просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім цього, вказує, що до хвороби вона працювала приватним підприємцем, мала власну торгівельну точку на ринку. Однак, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, їй було встановлення 3 групу інвалідності та вона вимушена була закрити приватне підприємство, оскільки фізично не мала можливості здійснювати його. Її середньомісячний заробіток становив 3 000 грн. 00 коп. 23 липня 2014 року нею було закрито підприємницьку діяльність й, відповідно, втрачено дохід від роботи. З вини відповідача, а сааме: з 18 січня 2012 року (з моменту вчинення адміністративного правопорушення) вона втратила дохід від підприємницької діяльності в сумі 54 000 грн. 00 коп. (18 місяців х 3 000 = 54 000), який і просить стягнути з відповідача на свою користь. Також, позивачка вказує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди їй була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що вона зазнала психологічного страждання, відчувала фізичну біль у місцях перелому та була позбавлена можливості жити повноцінним життям. Біль фізична була переплетена з моральними стражданнями в результаті поведінки особи, яка завдала їй ці страждання. Відповідач жодниї дій щодо вибачення не вчиняв, жодного разу не провідував її в лікарні, не кажучи вже про надання фінансової допомоги на лікування, а, навпаки, намагався облити її брудом, шляхом заяв на досудовому слідстві щодо її алкогольного сп`яніння. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, просить суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, яку оцінює в 300 000 грн. 00 коп. Під час розгляду даної цивільної справи позивачка уточнила позовні вимоги у зв`язку з тим, що додатково витрачала кошти на лікування, і змінила розмір матеріальної та моральної шкоди, просивши суд стягнути на свою користь з ПАТ СК «Провідна» матеріальну шкоду в розмірі 61 458 грн. 19 коп. (яка складається з: 4 003 грн. 10 коп. - витрати на лікування; 54 000 грн. 00 коп. - втрачений дохід від підприємницької діяльності; 3 190 грн. 59 коп. - витрати на лікування; 206 грн. 50 коп. - витрати на проїзд в м.Дніпро; 58 коп. - витрати на виготовлення копій документів). При цьому, зазначила, що за період з листопада 2017 року по 14 березня 2018 року відповідачем [PERSON] добровільному порядку було надано їй матеріальну допомогу в розмірі 1 500 грн. 00 коп. А тому, просить суд стягнути з ПАТ СК «Провідна» на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 59 958 грн. 19 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 % страхового забезпечення, що складає 2 997 грн. 91 коп. А решту моральної шкоди в розмірі 297 002 грн. 09 коп. - стягнути з [PERSON] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2019 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом всіх учасників справи в судове засідання для надання особистих пояснень. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.72-73). 28.04.2017 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від відповідача по справі [PERSON] надійшли заперечення на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на те, що позовні вимоги [PERSON] є лише частково обґрунтованими, оскільки остання не надала суду належних доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені в позовній заяві щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Фактично, з пред`явленими вимогами щодо відшкодування матеріальної шкоди в частині витрат на лікування в розмірі 4 003 грн. 10 коп. згоден. Однак, з приводу заявлених вимог щодо стягнення суми в розмірі 54 000 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. 00 коп. категорично заперечує. Оскільки, вважає, що позивачем не надано детального розрахунку щодо втраченого доходу від підприємницької діяльності внаслідок каліцтва та ушкодження здоров`я, будь-які докази на підтвердження даних обставин в матеріалах справи відсутні. Таким чином, просить суд в цій частині позову відмовити за недоведеністю та безпідставністю (а.с.19-21). 17 травня 2017 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ПАТ СК «Провідна» також надійшли заперечення проти позову. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилався на те, що між ЗОГДОО ТСОУ Нікопольська автошкола та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/0422398, строком дії з 31 січня 2013 року по 30 січня 2014 року, відповідно до якого застраховано цивільну відповідальність осіб, що на законних підставах експлуатують транспортний засіб «Джилі» д/з [NUMBER] . Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 січня 2014 року. Відповідно до п.2.1 ст.2 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими, відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно із п.22.1 ст.22 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.9 ЗУ «ОСЦВВНТЗ», обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування, відповідно до умов договору страхування. Обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 51 000 грн. на одного потерпілого. Відповідно до ст.35 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», для отримання страхового відшкодування, особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. Однак, на час розгляду даної справи позивач, в порушення ст.35 Закону, не зверталася до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» з заявою про страхове відшкодування їй шкоди, заподіяної в результаті ДТП, документів, які підтверджують розмір завданої шкоди та є необхідними для з`ясування наявності підстав для виплати страхового відшкодування, позивачем не надано, а тому представнику ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» вважає, що відсутній обов`язок щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Окрім цього, ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» вважає, що потерпілою недотримана процедура отримання страхового відшкодування. Таким чином, на даний час позивач не виконала дій, визначених Законом для здійснення свого права, а, відповідно, не має правових підстав на отримання страхового відшкодування. Відповідно до ст.24 «Про ОСЦПВВНТЗ», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально, відповідним медичним закладом. Таким чином, для проведення компенсації втрат, понесених позивачем на лікування, необхідно звернутись до страховика із відповідною заявою та подати оригінали платіжних документів на купівлю лікарських препаратів з витягом з історії хвороби із зазначення курсу лікування. До позовної заяви позивачем надані платіжні документи на придбання лікарських препаратів та медичних засобів, однак, зазначені витрати не підтверджені лікувальним закладом. Таким чином, для прийняття страховиком рішення щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, потерпілій особі необхідно надати довідку МСЕК про встановлення групи інвалідності, яка відповідає вимогам листа Міністерства охорони здоров`я України від 27 квітня 2001 року за № 16.05/59. В довідці МСЕК про інвалідність має бути зазначена ступінь втрати працездатності за відповідний період встановленої інвалідності та надати довідку про середньомісячний заробіток (дохід) за попередній господарський рік, що передував ДТП. Крім цього, ними також заперечується й вимога позивача щодо стягнення моральної шкоди, оскільки Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди може бути пред`явлений, відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України до особи, яка її завдала. Відповідно до п.22.3 ст.22 ЗУ «ОСЦВВНТЗ» (в редакції, що діяла на момент укладання Полісу) потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена п.1.2 ст.23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі, відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України. При цьому, страховик відшкодовує не більше, ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п.9.3 ст.9 ЗУ «ОСЦВВНТЗ». Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Таким чином, страховик чи МТСБУ, відповідно до п.22.3 ст.22 ЗУ «ОСЦВВНТЗ», може відшкодувати не більше 2550 грн. ізницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням вищевикладених обставин представник відповідача просить суд в задоволенні позову відмовити повністю (а.с.27-29). В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що 18.01.2012 року, близько 19.00 години, вона йшла від своєї подруги додому в районі третьої дільниці по алейці. Дорога передбачала спуск та підйом. Вона спустилась по алейці і їй треба було підніматись. Коли вона стала підніматись по алейці в напрямку свого будинку, відповідач збив її машиною. Ніякої пляшки в неї не було. Вона була абсолютно тверезою, про це є довідка в матеріалах справи, яку вона надала до суду. Відповідач спеціально її обмовляє, щоб викрутитись. Коли відповідач її збив, вона знаходилась в шоці, він спитав, де вона живе і відвіз її додому. З дому їй викликали «швидку». Відповідач поїхав слідом. Але жодної копійки на лікування не дав і з тих пір, поки вона лікувалась, жодного разу не з`являвся та не намагався компенсувати заподіяну її здоров`ю шкоду. Щоб вилікувати її, рідні продали машину та дачу. Її донька народила дитину, а вона, навіть, не могла допомогти доньці в перші місяці після пологів, не могла потримати дитину на руках, бо пересувалась за допомогою двох ковіньок. Вона зверталась до «Провідної» з вимогою компенсувати їй шкоду, але отримала відмову. Ця відмова знаходилась в її попереднього адвоката, яка їй не дуже щось роз`яснювала. Коли справа слухалась в суді, [PERSON] частково оплатив їй шкоду на загальну суму 4 000 грн. Тому на задоволенні позовних вимог вона наполягає за винятком тих 4 000 грн., що сплатив їй [PERSON] . Представник позивачки [PERSON] уточнені в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав і суду пояснив, що на задоволенні позовних вимог своєї довірительки наполягає. До ДТП його довірителька була абсолютно здоровою людиною, після ДТП - інвалід 3 групи. [PERSON] , дійсно, сплатив його довірительці 4 000 грн., але це дуже мізерна сума. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково на суму 4 003 грн. 10 коп. (які позивачка витратила на лікування) та 30 000 грн. втраченого заробітку і суду пояснив, що ввечері 18 січня 2012 року він їхав по вулиці на третій дільниці. Проїхавши автобус, на капоті свого авто побачив позивачку по справі [PERSON] її сумці розбилась пляшка горілки і від неї самої йшов запах алкоголю. В ухвалі про звільнення його від кримінальної відповідальності за строками давності написана неправда, але він цю ухвалу не оскаржував. Він нічого позивачці раніше не сплачував, бо чекав на рішення суду і вважав, що без рішення нічого платити не повинен. На сьогоднішній день він сплатив 4 000 грн. Крім пенсії, інших доходів не має, тому платити ні з чого. Представник відповідача [PERSON] суду пояснила, що у разі укладання страхового договору, відповідальність несе страхувальник. Вони не заперечують, що позивачка отримала моральну шкоду, але вважають, що розмір моральної шкоди не доведений та завищений. Тому просять стягнути з них таку саму моральну шкоду, яку позивачка просить стягнути й з «Провідної». Вислухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов донасупного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено судом, 18 січня 2012 року, приблизно о 18.00 годині, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Джилі», д/з [NUMBER] , по вул.Декабристів в м.Нікополі, здійснив наїзд на [PERSON] . По даному факту відомості були внесені до ЄРДР за попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР від 21 листопада 2012 року по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності (а.с.4-7). Внаслідок наїзду [PERSON] отримала, відповідно висновку судово-медичної експертизи № 128 від 10 грудня 2012 року, тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток лівої гомілки у нижній третині, саден носу, верхньої губи, нижньої щелепи, гематоми потиличної області голови, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Факт того, що [PERSON] отримала тілесні ушкодження, підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, виписками із медичної картки стаціонарного хворого, випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 27367 травматологічного відділення, довідкою про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілої у дорожньо-транспортній пригоді за період з 18 січня 2012 року по 09 лютого 2012 року. Крім цього, у період з 29 січня 2013 року по 11 березня 2013 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділені. Тобто, факт того, що позивачка отримала тілесні ушкодження в результаті ДТП, яка сталась 18 січня 2012 року, у суду сумніву не викликає. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 10 квітня 2018 року по даній цивільній справі було призначено судово-медичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи знаходиться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 18 січня 2012 року, встановлення у [PERSON] діагнозу «посттравматичний остеоартроз лівого колінного суглобу 1-2 ступеня, посттравматичні деформації прокольної осі лівої великоберцової кістки, посттравматичний остеоартроз лівого голіностопного суглобу» (а.с.83-84). Згідно висновку експерта № 184 від 26 липня 2019 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР було встановлено, що, згідно даних медичної та судово-медичної документації, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток лівої гомілки у нижній третині, саден носу, верхньої губи, нижньої щелепи, гематоми потиличної області голови, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Вищевказані післятравматичні зміни лівої нижньої кінцівки знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортної подією, яка сталась 18 січня 2012 року (а.с.146-160). Відповідно до вимог ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування,якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6, судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Що стосується вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4 003 грн. 10 коп., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми в розмірі 4 003 грн. 10 коп. підлягають частковому задоволенню та стягненню суми в розмірі 3 791 грн. 48 коп., оскільки докази (чеки, квитанції), на які посилається позивачка, як на підставу своїх вимог, в матеріалах справи відсутні. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за час свого перебування на лікуванні витратила кошти на проїзд до м.Дніпра в сумі 206 грн. 50 коп., про що свідчать проїздні квитки, а також 58 грн. 00 коп. за виготовлення копій документів, про що також свідчать чеки, долучені позивачем до матеріалів справи. Тому суд приходить до висновку, що вищевказані суми підлягають стягненню з ПАТ СК «Провідна» на користь [PERSON] . Що стосується позовних вимог [PERSON] щодо стягнення суми в розмірі 54 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування пов`язаного з стійкою втратою працездатності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п.3,4 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. За вимог ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з пунктом 1.3. статей 1, 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ч.1 п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 22 вищевказаного Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст.26.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно із ч.1 ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втрати працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Як вбачається з викладених обставин, [PERSON] в позовній заяві посилається на те, що на момент скоєння ДТП вона офіційно працювала та отримувала дохід, за її твердженням, в розмірі 3 000 грн. 00 коп. Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту позивачка до суду не надала. При цьому, згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Крім того, у своїх правових висновках Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За таких обставин, оскільки позивачкою належних та допустимих доказів щодо її офіційного працевлаштування надано не було, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ПАТ СК «Провідна» на користь позивачки суми в розмірі 38 964 грн. 00 коп., виходячи з наступного. Згідно зі ст.8 Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік", встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1 094 гривень 00 коп. на місяць. Отже, розмір середньомісячного заробітку потерпілого (позивача), з урахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, становить: 1 094 х 5 = 5 470 грн. 00 коп. Ступінь втрати потерпілим професійної працездатності визначається «Порядком встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 червня 2012 року № 420, та становить при II групі інвалідності - від 60 % до 85 %. Розмір втраченого потерпілою середнього місячного заробітку, з урахуванням ступеню втрати потерпілим професійної працездатності, становить: 5 470 грн. 00 коп. х 60 % = 2 382 грн. 00 коп. Таким чином, розмір страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності [PERSON] за період з 18 січня 2012 року по 19 лютого 2012 року становить 3 282 грн. 00 коп. х 1 (місяць) = 3 282 грн. 00 коп. Згідно зі ст.8 Закону України "Про державний бюджет України на 2013 рік", встановлено мінімальну заробітну плату розмірі 1 147 гривень 00 коп. на місяць. Отже, розмір середньомісячного заробітку потерпілого (позивача), з урахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, становить: 1 147 х 5 = 5 735 грн. 00 коп. Ступінь втрати потерпілим професійної працездатності, визначається «Порядком встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 червня 2012 року № 420, та становить при II групі інвалідності - від 60 % до 85 %. Розмір втраченого потерпілою середнього місячного заробітку, з урахуванням ступеню втрати потерпілим професійної працездатності, становить: 5 735грн. 00 коп. х 60 % = 3 441 грн. 00 коп. Таким чином, розмір страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності [PERSON] за період з 29 січня 2013 року по 11 березня 2013 року ставить 3 441 грн. 00 коп. х 2 (місяці) = 6 882 грн. 00 коп. Згідно зі ст.8 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік", встановлено мінімальну заробітну плату розмірі 3 200 гривень 00 коп. на місяць. Отже, розмір середньомісячного заробітку потерпілого (позивача), з урахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, становить: 3 200 х 5 = 16 000 грн. 00 коп. Ступінь втрати потерпілим професійної працездатності, визначається «Порядком встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 червня 2012 року № 420, та становить при II групі інвалідності - від 60 % до 85 %. Розмір втраченого потерпілою середнього місячного заробітку, з урахуванням ступеню втрати потерпілим професійної працездатності, становить: 16 000 грн. 00 коп. х 60 % = 9 600 грн. 00 коп. Таким чином, розмір страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності [PERSON] за період листопад 2017 року року становить 9 600 грн. 00 коп. х 1 (місяці) = 9 600 грн. 00 коп. Згідно зі ст.8 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік", встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 3 200 гривень 00 коп. на місяць. Отже, розмір середньомісячного заробітку потерпілого (позивача), з урахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, становить: 3 200 х 5 = 16 000 грн. 00 коп. Ступінь втрати потерпілим професійної працездатності, визначається «Порядком встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 червня 2012 року №420, та становить при II групі інвалідності - від 60 % до 85 %. Розмір втраченого потерпілою середнього місячного заробітку, з урахуванням ступеню втрати потерпілим професійної працездатності, становить: 16 000 грн. 00 коп. х 60 % = 9 600 грн. 00 коп. Таким чином, розмір страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності [PERSON] за період з січня 2018 року по березень 2018 року становить 9 600 грн. 00 коп. х 2 (місяці) = 19 200 грн. 00 коп. Тому, з урахуванням вищевикладених обставин, загальний розмір втраченого [PERSON] внаслідок ушкодження її здоров`я заробіток (дохід) становить 38 964 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з ПАТ СК «Провідна» на її користь. Крім цього, з ПАТ СК «Провідна» підлягає стягненню 5 % від суми загальної заборгованості в розмірі 2 310 грн. 52 коп. За таких обставин та враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що з відповідача ПАТ СК «Провідна» на користь [PERSON] підлягають стягненню матеріальні збитки в розмірі 46 210 грн. 57 коп., а також 5 % від суми загальної заборгованості в розмірі 2 310 грн. 52 коп. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно роз`яснень, викладених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Разом з тим, як встановлено судом, в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач [PERSON] отримала тілесні ушкодження, що звичайно потягло за собою фізичний біль та душевні хвилювання позивача, змінило її звичайний ритм життя та життя її родини, оскільки, перебуваючи у безпорадному стані, вона потребувала сторонньої допомоги та не могла у повній мірі дбати про сімейний затишок своєї родини, забезпечувати своїх близьких необхідними речами та турботою. Враховуючи всі обставини справи, характер і обсяг фізичних і душевних страждань позивача та виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] моральну шкоду на користь [PERSON] в розмірі 30 000 грн. Однак, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] за час перебування [PERSON] на лікуванні надав їй матеріальну допомогу в розмірі 4 000 грн. 00 коп., що також в судовому засіданні позивачкою не спростовувалось, суд визначає за необхідне остаточно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 26 000 грн. 00 коп. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки при подачі позову позивач була звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги позивачки задоволені, то з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. з кожного.

Outcome: partial