Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У липні 2015\~р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" (далі Товариство) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №\~1707/2091SFPR7 від 06.03.2012\~р., яка станом на 24.06.2015\~р. становить 1\~430,50\~грн., та заборгованість за кредитним договором №\~1150/2857SFPRPG7 від 11.04.2012\~р., яка станом на 24.06.2015\~р. становить 1\~233,20\~грн. Від [PERSON] заперечень заяви про визнання позову або заперечень проти позову не надходило. Судом з'ясовано, що між Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" (далі Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~1707/2091SFPR7 від 06.03.2012\~р. та кредитний договір №\~1150/2857SFPRPG7 від 11.04.2012\~р. (а.\~с. 6 8, 9 11). Відповідно до умов кредитного договору №\~1707/2091SFPR7 від 06.03.2012\~р. Банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 1\~579,82\~грн. на строк 12 місяців, а відповідно до умов кредитного договору №\~1150/2857SFPRPG7 від 11.04.2012\~р. кредит у розмірі 1\~347,27\~грн. на строк 10 місяців, [PERSON] зобов'язався повернути кредити, сплачувати проценти за користування кредитами, комісію за надання кредитив, комісію за обслуговування кредитів. Як вбачається з листа від 08.06.2015\~р. №\~50-04-03/13663 Банку та додатку до нього, між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європейська агенція з повернення боргів" (далі Агенція) було укладено договір факторингу №\~20130619-к від 19.06.2013\~р., згідно з умовами якого Банк як первісний кредитор відступив Агенції всі права вимоги до боржників за переліком кредитних договорів, у тому числі за кредитним договором №\~1707/2091SFPR7 від 06.03.2012\~р. та кредитним договором №\~1150/2857SFPRPG7 від 11.04.2012\~р., укладеними з [PERSON] (а.\~с.\~17). Частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Таким чином Банк відступив Агенції право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~1707/2091SFPR7 від 06.03.2012\~р. та кредитним договором №\~1150/2857SFPRPG7 від 11.04.2012\~р. Між Агенцією та Товариством було укладено договір факторингу №\~1/15-ФКю від 08.05.2015\~р. з додатками, умовами якого встановлено, що Агенція відступає Товариству право грошової вимоги до боржників за переліком кредитних договорів (а.\~с.\~14 15). З зазначеного договору, а також листа від 04.06.2015\~р. вих. №\~ФК/383 та додатку до нього випливає, що Агенція відступила Товариству права грошової вимоги до боржників, отримані від Банку на підставі, зокрема, договору факторингу №\~20130619-к від 19.06.2013\~р., тобто права грошової вимоги за кредитним договором №\~1707/2091SFPR7 від 06.03.2012\~р. та кредитним договором №\~1150/2857SFPRPG7 від 11.04.2012\~р., укладеними Банком з [PERSON] (а.\~с.\~17). Зважаючи на наведене, до Товариства перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~1707/2091SFPR7 від 06.03.2012\~р. та кредитним договором №\~1150/2857SFPRPG7 від 11.04.2012\~р., укладеними між ним та Банком. Як вбачається з витягів з Реєстру заборгованостей за договором факторингу №\~1/15-ФКю від 08.05.2015\~р., розмір відступленої Агенцією Товариству заборгованості [PERSON] за кредитним договором №\~1707/2091SFPR7 від 06.03.2012\~р. становить 1\~430,50\~грн., а за кредитним договором №\~1150/2857SFPRPG7 від 11.04.2012\~р. 1\~233,20\~грн. (а.\~с.\~5). Доказів, які б спростовували наведені обставини, [PERSON] не подав. Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що [PERSON] має перед Товариством грошові зобов'язання у розмірі 1\~430,50\~грн. та 1\~233,20\~грн. Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог \~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~1707/2091SFPR7 від 06.03.2012\~р. у розмірі 1\~430,50\~грн. та про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~1707/2091SFPR7 від 06.03.2012\~р. у розмірі 1\~233,20\~грн. ґрунтується на вимогах законодавства України, а тому підлягає задоволенню. Згідно з частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з [PERSON] на користь Товариства у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 243,60\~грн. (судовий збір).

Outcome: approved