Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

09 серпня 2016 року керівник Токмацької місцевої прокуратури в інтересах територіальної громади сіл Кірово, Любимівка в особі Кіровської сільської ради звернувся до суду із позовом, в якому зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 121 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються: представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Право прокурора на звернення до суду з заявою в порядку цивільного судочинства передбачене ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року. Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Частиною 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами тощо. Згідно з ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Так, встановлено, що згідно наказу Головного управління праці і соціального захисту № 145 від 19.04.1998 [PERSON], [INFO] зараховано до загального списку підопічних КУ «Кіровський будинок інвалідів» ЗОР на повне державне забезпечення з 21.05.1998 року. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.07.2003 року [PERSON] [INFO] визнано недієздатним. Відповідно до довідки департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, директор КУ «Кіровський будинок інвалідів» [PERSON] виконує функції опікуна та піклувальника щодо вихованців, підопічних вказаної комунальної установи, над якими не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, згідно статті 245 Сімейного кодексу України та статті 66 Цивільного кодексу України. Поряд з цим встановлено, що [PERSON] 05 березня 2014 року помер. Факт смерті [PERSON] підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 289538 від 07.03.2014 року, виданим виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, та актовим записом про смерть №12 від 07.03.2014 року. Після смерті останнього на його поточному рахунку №103575 відкритому в ТВБВ №10007/0201 ЗОУ AT «Ощадбанк», залишилися грошові кошти в сумі 14587,16 грн. Таким чином, в день його смерті відкрилась спадщина, яка складається з грошових коштів, які перебувають на поточному рахунку [PERSON] в ТВБВ №10007/0201 ЗОУ AT «Ощадбанк» в сумі 14587,16 грн. Спадкоємці за законом та за заповітом упродовж року до Державної нотаріальної контори не звертались. Вказане підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру наданою 01.06.2016 року №44036798, державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори [PERSON], про те,що спадкоємці після смерті [PERSON] упродовж періоду часу з 06.03.2014 року по теперішній час до Державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадщини не звертались. Згідно ч.1-3 ст.1277 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 278 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закону), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, що передбачено ч.2 ст. 2 Закону. Згідно ст. 18-1 Закону, орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 7 Конституції України, в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Статтею 2 Закону встановлено, що бюджет місцевого самоврядування (місцевий бюджет) - це план утворення і використання фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення функцій та повноважень місцевого самоврядування. До теперішнього часу повноважний орган місцевого самоврядування в супереч інтересів територіальної громади сіл Кірово, Любимівка Кіровської сільської ради до Оріхівського районного суду з заявою в порядку ст.1277 ЦК України про визнання спадщини відумерлою не звертався, у зв'язку з чим, грошові кошти, які перебувають на рахунку [PERSON] у сумі 14587,16 грн. до теперішнього часу у власність територіальної громади не перейшли. Вказане свідчить, що у даному випадку Кіровська сільська рада не здійснює покладені на неї повноваження щодо представництва майнових інтересів територіальної громади сіл Кірово, Любимівка. Крім цього, згідно листа Кіровської сільської ради штатним розписом сільської ради посаду юриста не передбачено, у зв'язку з чим самостійно звернутися до суду з відповідною позовною заявою за відсутності працівника, який має юридичну освіту та володіє знаннями у сфері цивільного права, вони не в змозі. Зважаючи, що державою гарантується місцеве самоврядування в Україні, джерелом забезпечення функцій та повноважень якого є відповідний місцевий бюджет, то ненадходження до місцевого бюджету Кіровської сільської ради суми коштів, які слід визнати відумерлою спадщиною, порушує інтереси держави як його гаранта. Поряд з цим, згідно з ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Враховуючи обставини, що Кіровською сільською радою не вжито жодних заходів, спрямованих на визнання спадщини [PERSON] відумерлою та передачу її територіальній громаді сіл Кірово, Любимівка в особі Кіровської сільської ради, з заявою в інтересах територіальної громади про визнання спадщини відумерлою звертається керівник Токмацької місцевої прокуратури. У зв'язку з викладеним, відповідно до ч.2 ст. 121 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України, керівник Токмацької місцевої прокуратури звертається до Оріхівського районного суду в інтересах територіальної громади сіл Кірово, Любимівка в особі Кіровської сільської ради з метою захисту її прав та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Керівник Токмацької місцевої прокуратури в інтересах територіальної громади сіл Кірово, Любимівка в особі Кіровської сільської ради прохає суд визнати спадщину (грошові кошти у сумі 14587,16 грн.), яка відкрилась після смерті [PERSON], [INFO] ([NUMBER]) та знаходиться на поточному рахунку №103575 в ТВБВ №10007/0201 ЗОУ АТ "Ощадбанк" (ЄДРПОУ 00032129) відумерлою та передати територіальній громаді сіл Кірово, Любимівка в особі Кіровської сільської ради (ЄДРПОУ 04352475). В судовому засіданні прокурор Токмацької місцевої прокуратури [PERSON] прохає позовні вимоги задовольнити повністю. В судовому засіданні сільський голова Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області підтримує позовні вимоги, прохає задовольнити. Представник заінтересованої особи ЗОУ АТ "Ощадбанк" в судове засідання не з»явився, по невідомим суду причинам, про день слухання справи був повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб. Представник заінтересованої особи КУ "Кіровський будинок інвалідів ЗОР" в судовому засіданні прохає задовольнити вимоги заявника. Суд, заслухавши думку учасників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Частиною 2 ст. 121 Конституції України визначено, що прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються: представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Право прокурора на звернення до суду з заявою в порядку цивільного судочинства передбачене ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року. Частиною 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Частиною 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами тощо. Частиною 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачена наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Так, встановлено, що згідно наказу Головного управління праці і соціального захисту № 145 від 19.04.1998 [PERSON], [INFO] зараховано до загального списку підопічних КУ «Кіровський будинок інвалідів» ЗОР на повне державне забезпечення з 21.05.1998 року.(а.с.13). Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.07.2003 року [PERSON] [INFO] визнано недієздатним.(а.с.11). Відповідно до довідки департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (а.с.16), директор КУ «Кіровський будинок інвалідів» [PERSON] виконує функції опікуна та піклувальника щодо вихованців, підопічних вказаної комунальної установи, над якими не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, згідно статті 245 Сімейного кодексу України та статті 66 Цивільного кодексу України. Поряд з цим встановлено, що [PERSON] 05 березня 2014 року помер,що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 289538 від 07.03.2014 року, виданим виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області (а.с.8), та актовим записом про смерть №12 від 07.03.2014 року (а.с.9). Після смерті останнього на його поточному рахунку №103575 відкритому в ТВБВ №10007/0201 ЗОУ AT «Ощадбанк», залишилися грошові кошти в сумі 14587,16 грн., що стверджується довідкою керуючого ТВБВ №10007/0201 ЗОУ AT «Ощадбанк».(а.с.10). Таким чином, в день смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з грошових коштів, які перебувають на поточному рахунку [PERSON] в ТВБВ №10007/0201 ЗОУ AT «Ощадбанк» в сумі 14587,16 грн. Спадкоємці за законом та за заповітом упродовж року до Державної нотаріальної контори не звертались. Вказане підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру наданою 01.06.2016 року №44036798 (а.с.12), державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори [PERSON], про те,що спадкоємці після смерті [PERSON] упродовж періоду часу з 06.03.2014 року по теперішній час до Державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадщини не звертались. Згідно ч.1-3 ст.1277 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч.1 ст. 278 Цивільного процесуального кодексу України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. \~ Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що після відкриття спадщини минуло більше одного року і ніхто із спадкоємців не здійснив право на спадщину, тому відповідно до ст.ст.1220,1277 ЦК України, суд має підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved