Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом, в якому просить стягнути із НАСК "Оранта" на його користь страхове відшкодування у сумі 3753,53 грн., пеню у сумі 771,16 грн., моральну шкоду у сумі 1000,00 грн., а також понесені ним витрати у зв'язку із розглядом справи судом, зокрема: сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн., витрати на правову допомогу у сумі 600,00 грн. При цьому посилається на те, що 27.03.2013 р. близько 18-00 год. [PERSON], керуючи автомобілем VOLKSWAGEN T4, із д.н.з. [NUMBER], по вулиці Перемоги у м. Житомирі, рухався заднім ходом, при цьому не переконавшись у безпечності такого маневру. У результаті чого здійснив зіткнення із автомобілем CHEVROLET Lacetti, д.н.з. [NUMBER], що належить позивачу. В мотивування заявлених вимог [PERSON] у позові вказав на те, що згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] застраховано автомобіль VOLKSWAGEN T4, із д.н.з. [NUMBER], у Житомирській обласній дирекції НАСК "Оранта" строком на один рік. Тому позивачем була подана страховику заява про виплату страхового відшкодування та ряд інших документів, однак відповідних дій страховою компанією вчинено не було. /а.с. 2-5/ Сторони у судове засідання 24.02.2015 р. не з'явились. Позивач подав заяву про розгляд справи без його особистої участі, при цьому, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечував. /а.с. 30/ Відповідач про час і місце розгляду справи завчасно повідомлялась судом у відповідності до вимог статей 74-76 ЦПК України, що підтверджується наявними у справі матеріалами. /а.с. 25, 26, 28/ Заперечень на даний позов до суду не надходило, щодо поважності причин відсутності суд не повідомлено. Враховуючи те, що у справі зібрано достатньо матеріалів, зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, що відповідає положенням, які передбачені ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197 та ст. 224 ЦПК України. /а.с. 31/ Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно із ч. 1 ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Із копії постанови Богунського районного суду міста Житомира від 29.04.2013 р. по адміністративній справі за № 295/4926/13-п /а.с. 15/ встановлено, що 27.03.2013 р. [PERSON] керуючи автомобілем VOLKSWAGEN T4, д.н.з. [NUMBER], по вулиці Перемоги у м. Житомирі рухався заднім ходом не переконавшись у безпечності маневру, чим порушив п. 10.9 ПДР України. В результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем CHEVROLET Lacetti, д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON]. Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Так, даною постановою суду за вчинення вказаного вище правопорушення згідно ст. 124 КУпАП [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 340,00 грн. Дана постанова суду набрала законної сили 09.05.2013 р. Відповідно до положень ч.ч. 3 і 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Статтями 22, 1166 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, у тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 цього ж Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі (право власності, інше речове право тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Нормами пункту першого ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіянні збитків. Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закону) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Статтею 9 Закону України "Про страхування" встановлено, що страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" матеріальна шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, судом встановлена протиправність дій відповідача [PERSON] та його вина у скоєнні даної ДТП, а також причинний зв'язок між наявною шкодою і протиправним діянням заподіювача. Згідно копії поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ № 9554947 від 06.11.2012 р. автомобіль VOLKSWAGEN T4, д.н.з. [NUMBER], застрахований відповідачем за договором першого типу строком на один рік. /а.с. 10/ Зі змісту копії розрахунку страхового відшкодування НАСК "Оранта" від 04.06.2013 р, вбачається, що матеріальний збиток, заподіяний позивачу в результаті пошкодження автомобіля CHEVROLET Lacetti, д.н.з. [NUMBER], під час наведеного вище зіткнення становить 3737 грн. 53 коп. /а.с. 9/ Нормами встановленими статтею 22 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. На підставі ст. 29 зазначеного Закону у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством. Враховуючи те, що вина застрахованої за полісом серії АВ № 9554947 від 06.11.2012 р. особи визнана судом, то ДТП, що мала місце 27.03.2013 р., у відповідності до положень ст. 6 Закону є страховим випадком, внаслідок якого у відповідача по справі настає обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 3737 грн. 53 коп. підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком відповідних документів. У відповідності до ч. 2 ст. 36 Закону страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення протягом 3 робочих днів з дня прийняття відповідного рішення. Крім того, згідно до ч. 36.2 ст. 36 Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ч. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки заява про страхове відшкодування була подана страховику 27.05.2013 р., страховик був зобов'язаний не пізніше як до 27.08.2013 р. прийняти рішення про здійснення оплати страхового відшкодування та виплатити його, чи відмовити у здійснення сплати страхового відшкодування, про що повідомити заявника відповідно до ч. 36.2. ст. 36 Закону. Приймаючи до уваги те, що цього відповідачем зроблено не було, вимоги у частині стягнення пені у сумі 661,94 грн. за період з 28.08.2013 р. по 01.10.2014 р. також підлягають стягненню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд прийшов наступного висновку. Згідно норм ст. 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час ДТП, моральна шкода у розмірі п'яти відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Судом встановлено, що під час вказаної вище ДТП позивач ушкодження здоров'я не отримав. У відповідності до ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України витрати на правову допомогу є судовими витратами, що присуджуються стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, за рахунок іншої сторони. Суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги у сумі 600,00 грн., відповідно до ст. 84 ЦПК України, оскільки зі змісту наданої [PERSON] квитанції не можливо встановити призначення платежу. При цьому, інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували оплату даних послуг (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки) позивачем надано не було. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вказаного, суд приходить до висновку що позов повинен бути задоволений частково та вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 3737 грн. 53 коп., пеню у сумі 661 грн. 94 коп., а також сплачений позивачем згідно квитанції № 007700731 від 24.11.2014 р. судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial