Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Представник позивача - [PERSON] звернулась до суду з даним позовом в інтересах [PERSON], в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Лисичанського міського суду. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] року народження. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач допомоги на утримання дочки не надає, також не приймає участі у її вихованні. Дитина потребує батьківської уваги та піклування, для цього необхідні кошти та підвищена потреба до потреб дитини. Відповідач не відвідує дитину, не піклується про її фізичний і духовний стан, не цікавиться життям та здоров'ям. Рішенням Лисичанського міського суду від 04.01.2013 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини. Станом на 13.07.2015 заборгованість по сплаті аліментів складає - 6447,37 грн. Прокурор у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі позов підтримала в повному обсязі. Представник третьої особи Гончарова Н.М. в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, проти позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлена через засоби масової інформації, а саме: оголошенням в газеті «Урядовий кур'єр» № 183 від 2 жовтня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення мати, батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток. За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною радою України РСР 27 лютого 1991 року, Организація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст. 18 Конвенції держави - учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціалього розвитку. Батки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватись вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними та достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] року народження /а.с.4/. Батьки дитини перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Лисичанського міського суду від 14.07.2015 \\а.с.5\\. Відповідно до довідки ЛКП «Паспортна служба» вбачається, що [PERSON] проживає та зареєстрована разом з дитиною: [PERSON], [INFO] року народження - донькою, вона знаходиться на її утриманні /а.с.7/. Відповідно до довідки голови вуличного комітету, [PERSON] має на утриманні та виховує доньку - [PERSON], батько не проживає разом з ними та не приймає участі у вихованні дитини \\а.с.8\\. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов вбачається, що [PERSON] виховує доньку [PERSON], для дитини створено необхідні умови для повного розвитку і виховання дитини \\а.с.9\\. За довідкою відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини, станом на 13.07.2015 складає - 6447,37 грн. \\а.с.6\\. Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] року народження, відносно його малолітньої доньки - [PERSON]. [INFO] /а.с.27/. Пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інший спосіб, які незаконнно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськимим обов'язками. Судом встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не цікавиться життям, станом здоров'я дитини, самоусунувся від виховання доньки, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про дитину, не проявляє щодо неї батьківської уваги і турботи, жодного разу в судове засідання за викликом не з'явився. Захищаючи інтереси дитини, суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини - [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved