Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Експо Страхування» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в сумі 14119,21 грн. додаткових витрат у сумі 1800 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 31.10.2018р. в с. Петрушки Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Лісна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «АUDI Q3», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «SKODA FABIA», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вищезгадані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.11.2018р. винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON] 03.01.2018р. між ТДВ "Страхова компанія "Експо страхування" і [PERSON] було укладено Договір ДНТ № 1/0102/18 добровільного страхування наземного транспорту. За умовами даного Договору застраховано автомобіль марки «АUDI Q3» 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] . Позивачем було отримано заяву власника автомобіля «АUDI Q3», державний номер [NUMBER] щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вищезазначеної ДТП. Даний випадок ТДВ "Страхова компанія "Експо страхування" дану подію визнано страховим випадком про що свідчить складений страховий акт ДНТ № 68/0102/18 від 16.11.2018 року, - було виплачено потерпілому страхове відшкодування у розмірі 56945,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 16.11.2018 від 16.11.2018 року та № 7743 від 19.11.2018 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК Альфа Страхування», позивач звернувся до цієї страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування за фактом вищезгаданого ДТП. 20.02.2019 року на підставі даної заяви, ПрАТ «СК Альфа Страхування» сплачено Позивачу відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу у сумі 42825,79 грн. На адресу відповідача було направлено лист з проханням у добровільному порядку сплатити залишок невідшкодованої суми страхового відшкодування у розмірі - 14119,21 грн. та 1800 грн. додаткових витрат(з яких 1000,00 грн. вартість авто товарознавчої експертизи та 800 грн. виїзд аварійного комісара), але сума боргу відповідачем до цього часу не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та просить суд стягнути суму виплаченого страхового відшкодування в примусовому порядку. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 03.02.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача до суду надіслав письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач відзив на позов до суду не подав. Інші клопотання з боку відповідача до суду не надходили, в зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 03.01.2018р. між ТДВ "Страхова компанія "Експо страхування" і [PERSON] було укладено Договір ДНТ № 1/0102/18 добровільного страхування наземного транспорту. За умовами даного Договору застраховано автомобіль марки «АUDI Q3» 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] . 31.10.2018р. в с. Петрушки Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Лісна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «АUDI Q3», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «SKODA FABIA», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вищезгадані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.11.2018р. винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON] (а.с. 16) Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивачем було отримано заяву власника автомобіля «АUDI Q3», державний номер [NUMBER] щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вищезазначеної ДТП. Даний випадок ТДВ "Страхова компанія "Експо страхування" дану подію визнано страховим випадком про що свідчить складений страховий акт ДНТ № 68/0102/18 від 16.11.2018 року, - було виплачено потерпілому страхове відшкодування у розмірі 56945,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 16.11.2018 від 16.11.2018 року та № 7743 від 19.11.2018 року. Цивільно-правова відповідальність Відповідача, в свою чергу, було застраховано у ПрАТ «СК Альфа Страхування», позивач звернувся до цієї страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування за фактом вищезгаданого ДТП. 20.02.2019 року на підставі даної заяви, ПрАТ «СК Альфа Страхування» сплачено Позивачу відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу у сумі 42825,79 грн. Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні в межах фактичних витрат до ТДВ "Страхова компанія "Експо страхування" перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди. Отже, за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 року по справі № 199/6667/15-ц. Після проведення виплати потерпілій особі у ТДВ "Страхова компанія "Експо страхування" виникло право зворотної вимоги до відповідача у сумі 14 119,21 грн. та 1800,00 грн. додаткових витрат (з яких 1000,00 грн. вартість авто товарознавчої експертизи та 800 грн. виїзд аварійного комісара), які по теперішній час відповідачем не сплачена на користь позивача. Слід звернути увагу на те, що стороною відповідача обґрунтування позову не спростовано, як і не надано суду доказів належного виконання вимог позивача по сплаті виплаченого страхового відшкодування. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що позивачем виконані всі передбачені чинним законом вимоги щодо виплати страхового відшкодування та право вимоги, у межах фактичних витрат, перейшло до позивача, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved