Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

У червні 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя. Позивач вказує, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Полтавської області, встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її та [PERSON] в період з 01.01.2004 року по 10.06.2006 року. З 10 серпня 2006 року по 17 червня 2015 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. 04.04.2003 року відповідачем за 54600 грн. придбано квартиру [ADDRESS] . В результаті продажу позивачкою 09.12.2005 року будинку, отриманого в порядку дарування, отримано кошти в сумі 37875 грн. 00 коп.,, які у повному обсязі спрямовано на ремонт квартири [ADDRESS] , поряд з коштами, отриманими в борг від родичів. На підставі договору від 01.01.2006 року, укладеного позивачкою з ПП "ПІЛАТ", складений дизайн-проект та проведено ремонтні роботи в квартирі, які завершено 30.10.2006 року, що підтверджується відповідним актом. Загальна сума коштів, витрачених на ремонт квартири, становить 41361 грн. 50 коп., в тому числі 11807 грн. 50 коп. - вартість ремонтних робіт, 3500 грн. 00 коп. - послуги з розробки дизайн-проекту, 26054 грн. 00 коп. - витратні матеріали, сантехніка, підлога. На момент звернення до суду з даним позовом вартість квартири становить 839300 грн. Вважає, що внаслідок істотного збільшення вартості квартири за рахунок здійснених під час шлюбу поліпшень, проведення переобладнання та ремонтних робіт завдяки грошовому внеску позивача, вона має бути визнана об`єктом спільної власності подружжя та підлягає поділу як спільне майно подружжя в рівних частинах. Просить визнати квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , спільною власністю [PERSON] та [PERSON] ; здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках, а саме по 1/2 частині квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кожному; визнати за [PERSON] та [PERSON] право приватної особистої власності на 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за кожним. Згідно з ухвалою судді від 22.01.2019 року за клопотанням позивача [PERSON] про забезпечення позову накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - до розгляду справи по суті. Обтяження на підставі вищевказаної ухвали суду зареєстроване державним реєстратором 04.03.2019 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 158471553 від 05.03.2019 року. Відповідач [PERSON] надав суду заперечення на позов, в якому вказує, що не згоден з позовними вимогами в повному обсязі, в обґрунтування своєї позиції послався на те, що в зареєстрованому шлюбі з позивачкою вони перебували з 2006 року, рішенням суду встановлено, що вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по 10.06.2006 року, тоді як спірну квартиру він придбав 04.04.2003 року. Вказує, що квартира є його особистою власністю, придбана та відремонтована за його особисті кошти, які складались з наступного: 4500,00 доларів США - його власні кошти, 27768 грн. 00 коп. - отримані за договором позики від 03.04.2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М., зареєстрованим в реєстрі за реєстровим номером 2354, що еквівалентно 5200 доларам США, 300 доларів США - отримані ним в позику від брата [PERSON] . З метою повернення позичених коштів 07.04.2003 року ним укладений кредитний договір № PLAWG008040178 з ПАТ КБ "ПриватБанк", кредит погашений 11.11.2004 року. З позивачем спільно почали проживати та вести спільне господарство фактично з травня 2005 року. В 2005-2007 роках він постійно працював та отримував дохід, тоді як позивач не працювала, що підтверджується копією трудової книжки. Вказував, що ремонт у квартирі розпочато на початку 2006 року, з цією метою у лютому 2006 року він отримав кредит в АТ "ПроКредитБанк" в сумі 10000 грн. на строк 24 місяця, який повернув 07.02.2008 року, а 29.08.2007 року отримав кредит в АТ "ПроКредитБанк" в сумі 8000 грн., який повернув 11.08.2009 року. В лютому або березні 2006 року батьками позивачки було надано близько 3000 грн. на придбання плитки на кухню, в туалет та ванну, на придбання ванни та унітазу. Ним придбано в квартиру - 21.09.2016 року двері броньовані вартістю 1100 грн. 00 коп., 17.07.2007 року набір кухонних меблів "Рода" вартістю 17040 грн. 00 коп., 01.12.2007 року - стіл та чотири стільці вартістю 2230 грн. 00 коп. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У грудні 2018 року позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив, в якій вказує на безпідставність заперечень відповідача проти позову, наголошує на тому, що вартість спірної квартири за адресою: [ADDRESS] , на час її придбання становила 54600 грн., й придбана вона як за кошти, отримані в борг від [PERSON] 5200 доларів, [PERSON] 4000 доларів, у брата відповідача 300 доларів, так і за рахунок особистих збережень позивача 300 доларів та особистих збережень відповідача 500 доларів, всього 10400 доларів, що є еквівалентним 55432 грн. Вказує, що твердження відповідача про спільне проживання з позивачем з 2005 року спростовуються рішенням Ленінського районного суду м. Полтави, яким встановлено факт спільного проживання однією сім`єю з 01.01.2004 року, в період шлюбу відповідач дійсно отримував кредит у банку, проте поручителем за усіма укладеними ним кредитними договорами була позивач як його дружина. Вказала, що доводи відповідача не спростовують її позовних вимог. Позивач [PERSON] та її захисник [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивача, в якому вона зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання по справі не з`явився, незважаючи на те, що був достовірно обізнаний про існування на розгляді в Ленінському районному суді м. Полтави даної справи, отримав копію позовної заяви з додатками, на яку подав письмові заперечення, особисто неодноразово отримував судові повістки про час та місце розгляду справи, проте до суду жодного разу не з`явився, письмово повідомив суд про те, що його представником є адвокат Корж О.В., проте остання прибувши до суду в судове засідання 05.12.2019 року повідомила, що у неї відсутні документи, що підтверджують повноваження на представництво інтересів відповідача у даній справі, в наступне судове засідання не з`явилась, доказів укладення угоди з відповідачем не надала. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляючись від отримання судових повісток фактично сприяє безпідставному затягуванню розгляду справи та вважає за можливе вирішити спір на підставі наявних матеріалів справи, за відсутності сторін. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а відповідач - заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу від 04 квітня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2390, [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS] та в цілому складається із: коридор 1 пл. 9,60 кв.м, кімната жила 2 пл. 12,70 кв.м, туалет 3 пл. 1,00 кв.м, ванни 4 пл. 2,60 кв.м, вбудована шафа 5 пл. 0,30 кв.м, кімната жила 6 пл. 9,10 кв.м, кімната жила 7 пл. 17,00 кв.м, кухня 8 пл. 9,10 кв.м, вбудована шафа 9 пл. 0,40 кв.м, лоджія пл. 2,00 кв.м. Жилою площею 38,80 кв.м. Продаж зазначеної квартири проведений за 54600 грн., які продавці одержали від покупця в повному обсязі до підписання цього договору. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач [PERSON] вказувала на те, що до реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] 10.08.2006 року вони проживали однією сім`єю, мешкали в спірній квартирі, вона вкладала особисті кошти в її ремонт, завдяки чому вартість вказаного нерухомого майна істотно збільшилась. Наявні у справі докази безперечно доводять той факт, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 11 серпня 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 17 червня 2015 року. Так, відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.08.2006 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що Ленінським відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції зроблений актовий запис за № 117, після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище " [PERSON] ". Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 20.01.2016 року в справі № 553/3767/15-ц (провадження № 2/553/101/2016) встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] до [PERSON] з 01 січня 2004 року по 10 серпня 2006 року. Вказане судове рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 10.03.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.11.2016 року. В ч. 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Наявні у справі докази свідчать про те, що подружжя [PERSON] та [PERSON] проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] , в якій здійснювався ремонт. Відповідач [PERSON] , обґрунтовуючи заперечення проти позову, вказував на те, що кватира придбана ним за особисті кошти, ремонт у ній також здійснювався саме за його кошти, отримані в кредит. На підтвердження своїх тверджень відповідач [PERSON] надав суду копію договору позики від 03.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2354, відповідно до якого 03 квітня 2003 року він позичив у [PERSON] гроші в сумі 27768 грн., що еквівалентно 5200 доларів США готівкою, які зобов`язався повернути готівкою до 09.04.2003 року о 12 год. 00 хв., які були витрачені на придбання спірної квартири. Крім того, 07 квітня 2003 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" в особі уповноваженого представника Полтавського ГРУ ПриватБанку Ляха М.С. та [PERSON] укладений договір № PLAWG008040178 про відкриття картрахунку № [NUMBER] та встановлення кредитного ліміту "Visa Electron Service", відповідно до п. 6.2 якого банк надав кредит на картковий рахунок клієнта в сумі 5200 дол. США та термін 120 місяців по 05 квітня 2013 року. Також 07.04.2003 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений договір застави нерухомого майна, згідно п. 1.1 якого в забезпечення зобов`язання по погашенню кредитного ліміту в розмірі 5200 дол. США, виплати відсотків за користування кредитним лімітом в розмірі 1,17 % в місяць та інших нарахувань згідно з договором № PLAWG008040178 про відкриття картрахунку № [NUMBER] та встановлення кредитного ліміту "Visa Electron Service" від 07.04.2003 року терміном дії до 05 квітня 2013 року між Заставодержателем і Заставодавцем, Заставодавець передає Заставодержателю в заставу належне йому на праві власності, на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. від 04.04.2003 року, реєстрований номер 17133 від 04.04.2003 року слідуюче майно: жилу квартиру [ADDRESS] . Заставна вартість, узгоджена сторонами, становить 55500 грн. 00 коп. Відповідно до довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" № 2497952 від 16.10.2015 року по угоді № PLAWG008040178 (житло в кредит 5200 доларів США) від 07.04.2003 року, укладеній з [PERSON] , заборгованість відсутня, кредит погашений 11.11.2004 року. Таким чином, надані відповідачем суду докази безперечно доводять той факт, що квартира придбана ним за особисті кошти, отримані у позику до укладення шлюбу з позивачем. Ці обставини фактично не оспорюються позивачем. Відповідно до довідки ТОВ "Колос" № 312 від 14.12.2015 року [PERSON] працював у вказаному товаристві з 09.07.2002 року по 04.05.2005 року, його дохід за даний період склав 16389 грн. 41 коп. 27.07.2007 року [PERSON] укладений кредитний договір № 125/ФК-07 з ТОВ "Український промисловий банк", на підставі якого він отримав кредит у сумі 6000 грн. терміном на 24 місця на споживчі потреби. Вказані документи підтверджують факт наявності доходу у відповідача, існування кредитних зобов`язань, проте не підтверджують та не спростовують обставини, що підлягають доказуванню у даній справі. Позовні вимоги [PERSON] фактично обґрунтовані тим, що в результати поліпшення вказаного нерухомого майна за рахунок її особистих коштів, його вартість істотно збільшилась. Позивач надала суду докази, які підтверджують той факт, що вона в період шлюбу з відповідачем та до цього була працевлаштована, відповідно до записів у трудовій книжці на ім`я [PERSON] , вона з 23.11.2005 року працювала на різних підприємствах. Відповідно, обґрунтованими суд вважає доводи позивача про наявність у неї стабільного самостійного доходу. Позивач вказувала, що мала у власності нерухоме майно, кошти від продажу якого вклала в ремонт спірної квартири. Так, відповідно до договору купівлі-продажу від 09 грудня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2719, посвідченого приватним нотаріусом Чутівського районного нотаріального округу Полтавської області Савіновою Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2719, [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами та земельну ділянку площею 0,29 га, що знаходиться в [ADDRESS] та складається в цілому з: цегляного житлового будинку загальною площею 63,7 кв.м, житловою площею 33,6 кв.м, літ "А-1", літньої кухні літ. "Б", погрібу літ. "В", гаража літ. "Г", сараю літ. "Д", навісу літ. "г", огорожі № 1-2, земельна ділянка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства. Продаж вчинено за 37875 грн., які сплатила покупець повністю після підписання договору. Крім того, позивачем надано суду докази активної участі у здійсненні ремонту спірної квартири. 01 січня 2006 року між ПП "Пилат" в особі директора Апостолова Анатолія Фомича як Виконавцем та [PERSON] як Замовником укладений договір на розробку дизайн-проекту інтер`єру приміщення та проведення ремонтних робіт, згідно п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання у визначений договором строк виконати наступні роботи: розробити дизайн-проект інтер`єру приміщення замовника, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 66,4 кв.м, проведення ремонтно-будівельних робіт у відповідності до розробленого проекту, з матеріалів, придбаних самостійно за рахунок Замовника (Замовник має право самостійного підбору та придбання матеріалів), а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та сплатити обумовлену договором ціну, в тому числі і за всі необхідні витратні матеріали. Згідно акту здачі-прийняття результатів роботи, підписаного сторонами вищевказаного договору ПП "Пилат" в особі директора Апостолова Анатолія Фомича (Виконавець) та [PERSON] (Замовник), у відповідності до укладеного договору на розробку дизайн-проекту інтер`єру приміщення та проведення ремонтних робіт від 01 січня 2006 року виконавець здійснив виконання наступних робіт: розробка дизайн - проекту приміщення - квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В процесі виконання ремонтних робіт були виконанні наступні види робіт: демонтажні роботи, електромонтажні та сантехнічні роботи, штукатурка та шпаклівка стін , вирівнювання підлоги, укладка декоративного покриття на підлогу (линолеум) та керамічної плитки, оклеювання стін шпалерами, установка дверей, установка нової сантехніки і т.д. Вартість фактично виконаних робіт по договору згідно наведеного у акту кошторису складає 11807 грн. 50 коп. (ремонтні роботи), 3500 розробка дизайн-проекту, 26054 (вартість матеріалів). Сторони дійшли згоди, що сума по договору складає 41361 грн. 50 коп. Претензій у сторін на момент підписання даного акту не виникло. Поряд з цим, позивачем надано суду копії фінансових документів - квитанцій до прибуткових касових ордерів, виданих ПП "Пилат", в тому числі № 1 від 05.01.2006 року на суму 1500 грн. 00 коп., № 10/03-1 від 10.03.2006 року на суму 2000 грн. 00 коп., № 31/05-18 від 31.05.2006 року на суму 15500 грн. 00 коп., № 27/05-7 від 27.05.2006 року на суму 15000 грн. 00 коп., № 30/10-1 від 30.10.2006 року на суму 3861 грн. 50 коп., № 12/03-2 від 12.03.2006 року на суму 7000 грн., відповідно до змісту яких кошти на виконання договору на розробку дизайн-проекту інтер`єру приміщення та проведення ремонтних робіт від 01.01.2006 року прийнято саме від [PERSON] . Таким чином, суд вважає обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що нею як до укладення шлюбу з відповідачем, так і після цього внесено особисті кошти в ремонт квартири, яка належить [PERSON] . При цьому, відповідачем не спростовано вказаного факту шляхом подання належних та допустимих доказів. Обставини, наведені ним в обґрунтування заперечень проти позову, свідчать про те, що він також як власник спірного нерухомого майна, брав участь в його утриманні та ремонті, проте жодним чином не спростовують участі позивачки в ремонті квартири за рахунок особистих коштів у значному розмірі. Згідно ст. 62 Сімейного кодексу України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК (2947-14), ч.3 ст. 368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема можуть бути квартири. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Для застосування передбачених нормою ст. 62 СК України правил збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя незалежно від інших факторів і суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягають з`ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об`єкта в стані, що існував до поліпшення та його вартості після поліпшення. Згідно звіту про оцінку майна (трьохкімнатної квартири загальною площею 66,4 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] ) за № 133/2018, виконаного ПП [PERSON] на замовлення позивача [PERSON] 06.08.2018 року, вартість квартири складає 839300 грн. 00 коп. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5 від 07.02.2019 року, виконаного судовим експертом Федоровим Д.Ф., ринкова вартість квартири [ADDRESS] , визначена у розмірі 834600 грн., ринкова вартість проведеного ремонту (ідентифікованих відповідно до поставленого питання невід`ємних поліпшень) - 426148 грн., відповідно, ринкова вартість проведеного ремонту квартири [ADDRESS] , станом на дату проведення дослідження складає 51/100 частку ринкової вартості указаного об`єкту нерухомого майна З огляду на вищенаведене, з урахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів, суд вважає доведеним, що у період проживання однією сім`єю та за час шлюбу сторін по справі [PERSON] та [PERSON] , вартість майна спірної квартири [ADDRESS] , значно збільшилася внаслідок особистих грошових затрат позивача, а тому, відповідно до вимог ст. 62 СК України, може бути визнана за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання квартири за адресою: [ADDRESS] , спільною власністю сторін по справі [PERSON] та [PERSON] суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно, з огляду на розмір частки, яку становлять невід`ємні поліпшення вищезазначеного нерухомого майна, вчинені за рахунок особистих коштів позивача [PERSON] , яка визначена судовим експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5 від 07.02.2019 року, виходячи з принципу диспозитивності, вирішуючи спір в межах позовних вимог [PERSON] , з урахуванням положень ст. 71 СК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про поділ квартири між сторонами по справі в рівних частинах та виділення у власність [PERSON] і [PERSON] по 1/2 частини квартири. Таким чином суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved