Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . Зазначений будинок є 1-під`їздним, 3-поверховим, з атиковим поверхом (горищем, мансардою). Власником квартири [ADDRESS] у будинку є [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою № 109675735 від 30.12.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У ході комісійного обстеження технічного стану будинку [ADDRESS] , проведеного 17.07.2017 Київською міською державною адміністрацією, Департаментом житлово-комунальної інфраструктури, будівельної лабораторії КП "Київжитлоспецексплуатація", Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва, Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією, КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" та експлуатуючої організації ПП "НТП УЦНМ", в присутності мешканців, встановлено, що в частині горищного простору будинку, над приміщеннями квартири [ADDRESS] , що належить відповідачу, розпочаті роботи про зміні конструктивної схеми кроквяної системи будинку та роботи по влаштуванню приміщень мансарди. Дозвільна документація на влаштування мансардного приміщення у власника квартири [ADDRESS] відсутня. По штукатурному шару стін зі сторони лівого бічного фасаду будинку спостерігається утворення тріщин, причиною виникнення яких може бути вплив від втручання в несучі конструкції при проведенні ремонтних робіт в приміщеннях будинку. Також Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за адресою: [ADDRESS] . За результатами перевірки встановлено порушення відповідачкою вимог законодавства з питань містобудівної та архітектурної діяльності. Через надання нею недостовірних даних наказом Департаменту від 01.08.2017 № 247 скасовані Декларація про початок виконання будівельних робіт від 13.04.2017 за № КВ 082171030403 та Декларація про готовність до експлуатації об`єкта: "Реконструкція квартири [ADDRESS] " від 18.05.2017 за № КВ 142171382486. Відповідачем та проектувальником - ФОП [PERSON] , не надана необхідна проектна документація на реконструкцію квартири [ADDRESS] у Будинку . Вони також не з`являються до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва на офіційні письмові запрошення останнього, обмежують доступ уповноважених осіб Департаменту до квартири [ADDRESS] у Будинку з метою перевірки виконання приписів про усунення порушень вимог містобудівного законодавства. Відповідач придбав квартиру [ADDRESS] у Будинку на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 15-5166 від 16.10.2003, посвідченого Першою Київською державною нотаріальною конторою. Загальна площа квартири [ADDRESS] на той час становила - 66,8 кв. м., житлова - 39,6 кв. м. Право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за відповідачкою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.12.2016 згідно з рішенням №32777009, прийнятим Третьою особою (державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною). Державна реєстрація права власності була здійснена на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу квартири від 16.10.2003. Інших юридичних підстав для реєстрації права власності не зазначено. Відомості щодо них у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При державній реєстрації було безпідставно вказано, що квартира [ADDRESS] , належна Відповідачці має загальну площу - 188,1 кв. м., житлову площу - 39,6 кв. м. Позивач зазначає, що збільшення загальної площі квартири відбулося за рахунок неправомірного, без належних правових підстав, включення (приєднання) до неї розташованих над нею нежитлових приміщень горища (мансарди). Водночас, вказані приміщення є нежитловими, ніколи не входили до складу квартири [ADDRESS] та не перебували у власності Відповідача. Відповідач не є власником цих приміщень. Відповідач незаконно здійснив реконструкцію квартири [ADDRESS] , самовільно, без проектної документації та згоди мешканців будинку, виконавши будівельні роботи (реконструкцію) в належній йому квартирі та в частині нежитлового приміщення (горища, мансардного поверху) над нею. Ці роботи полягали в переобладнані квартири в дворівневу за рахунок приєднання до неї нежитлового приміщення будинку, належного на праві спільної сумісної власності всім власникам квартир у будинку. Відповідачкою також створені перешкоди для доступу до вказаного приміщення та вільного користування ним іншими мешканцями будинку. На численні скарги мешканців будинку та вимоги надати дозвільні документи на перепланування квартири відповідач не відповідає, також ігноруючи законні вимоги Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва. Після проведення відповідачем реконструкції квартири, на підставі скасованих в подальшому декларації про початок про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкту до експлуатації, державним реєстратором КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» [PERSON] . 02.06.2017 було прийняте рішення № 35513997 про внесення змін до запису про право власності Відповідача на квартиру. Зокрема, було вказано, що після реконструкції загальна площа квартири складає - 198,5 кв. м., житлова площа - 87,8 кв. м. Внаслідок зазначеної державної реєстрації відбулося документальне та юридичне оформлення права власності відповідача на квартиру із включенням до неї нежитлових приміщень, що не належать відповідачу. Вказано, що квартира є 6-кімнатною, загальною площею 198,5 кв. м. та житловою площею - 87,8 кв. м., розташована на 4-ому та мансардному поверхах будинку [ADDRESS] . Відповідачем порушено норми цивільного законодавства України, що визначають порядок використання спільного сумісного майна, належного співвласникам багатоквартирного житлового будинку. Здійснивши протиправну державну реєстрацію права власності на квартиру, збільшивши її площу за рахунок самовільного та незаконного захоплення частини нежитлового приміщення (горища, мансарди), відповідач також самоправно захопив належне іншим власникам квартир у будинку майно та чинить перешкоди у користуванні ним. Здійснивши реконструкцію квартири без належної дозвільної документації та надавши при цьому недостовірні відомості для реєстрації декларацій на початок будівельних робіт та про готовність об`єкту до експлуатації, Відповідач порушив вимоги чинного законодавства України з питань регулювання містобудівної діяльності, що загрожує цілісності Будинку та унеможливлює його безпечну та належну експлуатацію. У позові Позивач просить скасувати запис про право власності № 17873162 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесений третьою особою (приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В.) на підставі рішення про державну реєстрацію права власності з індексним № 32777009 від 07.12.2016 щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним № 1108964680000. Визнати протиправними дії відповідача, що полягають у реконструкції квартири та об`єднанні її з нежитловими приміщеннями аттикового (горищного, мансардного) поверху, розташованими над нею, а також у недопущенні третіх осіб до вказаних нежитлових приміщень. Додатково представником позивача було надано до суду копію постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 826/15342/18 за позовом Департаменту з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до [PERSON] , особа, яка приєдналась до апеляційної скарги [PERSON] . Постановою суду задоволено позов Департаменту та зобов`язано [PERSON] відновити цілісність конструкції перекриття між квартирою та горищним простором шляхом замурування отвору у стелі квартири, який об`єднує простір квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] з простором горища будинку. При цьому апеляційним адміністративним судом встановлено, що Відповідач - [PERSON] не володіє на законних підставах нежитловими приміщеннями горища по [ADDRESS] і тому не могла бути замовником будівництва, реконструкції, та не могла затверджувати проектну документацію. Також зазначено, що державна реєстрація права власності відповідачки на спірне майно - квартиру, загальною площею - 198,5 кв. м, житловою - 87,8 кв. м. - здійснена 07.12.2016 року, при цьому, підставою виникнення права власності вказано договір купівлі-продажу від 16.10.2003 (відповідно до якого площа придбаної квартири складає 66,8 кв. м., в тому числі житлова - 39,6 кв. м.) та декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 18.05.2017, що, апріорі, не є можливим. Встановлено, що наведені суперечності дають підстави для висновку про очевидну незаконність реєстрації за Відповідачкою права власності від 07.12.2016. У відзиві на позов відповідачка зазначає про відсутність у позивача права на позов оскільки у будинку відсутнє горище, натомість будинок має лише мансардний поверх. Відповідно права позивача не є порушеними. Мансарда є окремим об`єктом права власності, а горище - допоміжне приміщення будинку. Нежилі приміщення, функціональне призначення яких не пов`язане із обслуговуванням будинку, не належать до неподільного майна та самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Мансардний поверх існує у будинку із 1999 року. Тоді ж був влаштований отвір у стелі між квартирою відповідачки та приміщеннями мансардного поверху. Відповідач також посилається на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2019 у справі № 826/1906/18 яким встановлено, що відповідачка на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2003 № 15-51166 є власником квартири, що складає 188,1 кв. м. загальної площі, з них житлова - 39,6 кв. м. При цьому судом зазначено, що скасовані декларації про початок будівельних робіт та готовність об`єкту, зважаючи на реєстрацію за відповідачкою права власності на реконструйований об`єкт, вичерпали свою дію як ненормативні акти індивідуальної дії. Крім того, у відзиві відповідач зазначає про те, що позивачем вже був поданий позов в порядку адміністративного судочинства про визнання протиправними дій приватного нотаріуса Стрельченко О.В. та про скасування рішення про державну реєстрацію за відповідачем права власності на квартиру після її реконструкції. Ухвалою суду від 04.10.2018 провадження у справі закрито, оскільки справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства та спірні правовідносини стосуються права учасників на об`єкт нерухомого майна. Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів недопущення третіх осіб до нежитлових приміщень. Позивачем також не вказано як використовувала або намагалася використовувати спірне приміщення. На підставі викладеного у відзиві, [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна у визначений строк пояснень на адресу суду не надіслала. Представником позивача було надано до суду відповідь на відзив відповідача на позовну заяву. Відповідачем надано заперечення в яких зазначено, що тріщина на лівому боці фасаду будинку виникла внаслідок неправомірного та самовільного встановлення вікна власником квартири № 5 . В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача направив заяву про слухання справи у його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про час, місце та дату слухання справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується наявною у матеріалах справи інформаційною довідкою №109675735 від 30.12.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно інформації, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, загальна площа квартири складає 198,5 кв.м, житлова - 87,8 кв.м. Позивач також є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 12.11.2003 № 5-4987 та реєстраційним посвідченням Київського МБТІ від 14.11.2003. Відповідно до наявної у матеріалах справи копії договору купівлі-продажу серія та номер: 15-5166 від 16.10.2003, посвідченого Першою Київською державною нотаріальною конторою, загальна площа квартири відповідача становить - 66,8 кв. м., житлова - 39,6 кв. м. Право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за відповідачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.12.2016 згідно з рішенням № 32777009, прийнятим державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, при державній реєстрації було зареєстровано загальну площу квартири - 188,1 кв. м., житлову площу - 39,6 кв. м. Державна реєстрація права власності була здійснена на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу квартири від 16.10.2003, інших юридичних підстав для реєстрації права власності не зазначено. За результатами позапланової перевірки Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за адресою: [ADDRESS] , встановлено порушення Відповідачем вимог законодавства з питань містобудівної та архітектурної діяльності. Через виявлення недостовірних даних, наведених Відповідачем, наказом Департаменту від 01.08.2017 № 247 скасовані Декларація про початок виконання будівельних робіт від 13.04.2017 за № КВ 082171030403 та Декларація про готовність до експлуатації об`єкта: "Реконструкція квартири [ADDRESS] " від 18.05.2017 за № КВ 142171382486. Перевіркою також встановлено, що квартиру [ADDRESS] реконструйовано шляхом влаштування отвору в стелі квартири та об`єднання простору квартири з простором горища. Документи, які засвідчують право власності на нежитлові приміщення горища (піддахового простору) відповідачем не надано. Відповідач виконав будівельні роботи (реконструкцію) в належній йому квартирі [ADDRESS] та в частині нежитлового приміщення (горища, мансардного поверху) над квартирою [ADDRESS] . Ці роботи полягали в переобладнанні квартири [ADDRESS] в дворівневу за рахунок приєднання до неї нежитлового приміщення будинку, належного на праві спільної сумісної власності всім власникам квартир у будинку. Згідно листа КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 29.05.2019 № 062/14-7920 (И-2019) відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] приміщення які знаходяться на мансардному поверсі належать до квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , а не до квартири [ADDRESS] . Відповідно до поверхового плану КП «Київське бюро технічної інвентаризації» станом на 30.03.2005, копія якого міститься у матеріалах справи, приміщення мансардного поверху над квартирою [ADDRESS] не входить до складу останньої, отвір у стелі між ними відсутній. У колективному зверненні співвласників будинку [ADDRESS] , копія наявна у матеріалах справи, зазначено, що спірне приміщення мансардного поверху належить до спільного майна будинку та є об`єктом спільної сумісної власності, а також те, що відповідач обмежує доступ до нього. Згідно листа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» від 15.05.2019 № 2266/3, копія якого знаходиться у матеріалах справи, керуюча компанія не надавала погодження на переведення спірних приміщень мансардного поверху із нежитлових у житлові. Шостим апеляційним адміністративним судом від 18 грудня 2019 року у справі №826/15342/18 за позовом Департаменту з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до [PERSON] , особа, яка приєдналась до апеляційної скарги [PERSON] зобов`язано [PERSON] відновити цілісність конструкції перекриття між квартирою та горищним простором шляхом замурування отвору у стелі квартири, який об`єднує простір квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] з простором горища будинку. При цьому судом встановлено, що Відповідач - [PERSON] не володіє на законних підставах нежитловими приміщеннями горища по [ADDRESS] і тому не могла бути замовником будівництва, реконструкції, та не могла затверджувати проектну документацію, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.03.2018, державна реєстрація права власності [PERSON] на спірне майно - квартиру, загальною площею - 198,5 кв. м, житловою - 87,8 кв. м. - здійснена 07.12.2016 року, при цьому, підставою виникнення права власності вказано договір купівлі-продажу від 16.10.2003 (відповідно до якого площа придбаної квартири [ADDRESS] складає 66,8 кв. м . , в тому числі житлова - 39,6 кв. м . ) та декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 18.05.2017, що, апріорі, не є можливим. Апеляційним адміністративним судом у його Постанові також зазначено, що наведені суперечності дають підстави для висновку про очевидну незаконність реєстрації за Відповідачем права власності від 07.12.2016. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За нормою ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Пунктами 2, 6 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", визначено, що: допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Частиною 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Згідно з Узагальненням судової практики Верховного суду України (лист від 01.07.2013) "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ" допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень. Згідно ч. 1 та 2 ст. 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У ч. 2 ст. 383 Цивільного кодексу України встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно із п.п. 1.4.4. та 1.4.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. За умовами ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно вимог частин 2, 3 ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі за текстом - "Закон про державну реєстрацію"). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону про державну реєстрацію державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 9 ч. 1 статті 2 Закону про державну реєстрацію реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в державному реєстрі прав, крім надання інформації з державного реєстру прав. На підставі ч. 4 ст. 18 Закону про держану реєстрацію державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Виходячи з припису ст. 22 Закону про державну реєстрацію документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону про державну реєстрацію у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в справі № 925/1265/16 (провадження N 12-158гс18; постанова Верховного Суду від 22.08.2018) право або інтерес позивача може бути порушено внесенням до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності (користування) іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Даючи оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими з наведених вище підстав і такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки правова оцінка дій відповідача щодо реконструкції квартири [ADDRESS] та об`єднання її з нежитловими приміщеннями аттикового (горищного, мансардного) поверху, надана в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial