Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про оскарження батьківства та звільнення від сплати аліментів, в обґрунтування якого зазначив, що 29.08.2016 року рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позивача було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини доходу на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , починаючи з 26 липня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі ніколи не перебував, а також йому відомо, що в зазначений період вона неодноразово мала стосунки з іншими чоловіками. Позивач вказує, що судове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей він не оскаржив, оскільки на той момент у нього не було жодних доказів того, що він не є батьком зазначених дітей, але завжди це підозрював, проте довести не міг. Між позивачем та відповідачем неодноразово з цього питання виникали сварки, оскільки позивач вказує, що діти на нього зовсім не схожі, проте відповідач з метою отримання аліментів завжди вказувала на той факт, що саме позивач є їх батьком. Приблизно наприкінці 2019 року позивачу з невідомого номеру зателефонувала відповідач та поцікавилась розміром заробітної плати позивача, щоб дізнатися, чи правильно з нього утримують аліменти, і позивач в черговий раз поставив питання про батьківство, на що відповідач повідомила, що вона не скаже, хто є батьком дітей, але аліменти все одно буде сплачувати позивач, в зв`язку з чим він остаточно переконався, що не є батьком зазначених дітей, та вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав. Також позивач зазначає, що з 20.08.2016 року він перебуває в офіційному шлюбі з [PERSON] , і це також є однією з важливих причин для оскарження батьківства позивача, щоб зберегти його родину. В зв`язку з викладеним позивач просив виключити відомості про його батьківство з актових записів про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також звільнити його від сплати аліментів на утримання вказаних дітей. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2020 року вказану справу було передано на розгляд судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Хоменко Д.Є., який своєю ухвалою від 13.02.2020 року відкрив загальне позовне провадження та призначив справу до підготовчого судового засідання, відповідачу також було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Хоменко Д.Є. від 25.06.2020 року за клопотанням позивача було призначено судово-біологічну (судово-генетичну) експертизу, проведення якої було доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл.Проф. М.С. Бокаріуса,про що було сповіщено сторони по справі, в тому числі і відповідача [PERSON] , про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з особистим підписом відповідача. Провадження по справі було зупинено на час проведення експертизи(а.с. 39, 43) Згідно листа директора Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, у вказаному закладі станом на день надходження ухвали суду молекулярно-генетичні експертизи не проводяться, в зв`язку з чим експертизу знято з провадження без виконання(а.с.46). На підставі вказаного листа ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Хоменко Д.Є. від 17.08.2020 року провадження в справі було поновлено та призначено до підготовчого судового засідання з викликом до суду учасників справи(а.с. 48) Відповідно до ухвали судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Хоменко Д.Є. від 08.09.2020 року по справі за клопотанням позивача повторно було призначено судово-біологічну (судово-генетичну) експертизу, проведення якої доручено Комунальному закладу «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи», сторони сповіщено про призначення експертизи та провадження по справі було зупинено на час її проведення. Факт повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення експертизи підтверджується також рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з особистим підписом [PERSON] (а.с. 59). 12 жовтня 2020 року на адресу суду надійшов лист з КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», в якому закладом було повідомлено суд про повернення ухвали про призначення експертизи без виконання в зв`язку з неявкою громадянки [PERSON] з дітьми 05.10.2020 року на експертизу (а.с. 60). Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Хоменко Д.Є. від 13 жовтня 2020 року провадження в цивільній справі було поновлено та призначено по справі підготовче судове засідання, в яке було викликано сторони по справі(а.с. 63). Згідно ухвали судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Хоменко Д.Є. від 05 листопада 2020 року підготовче провадження в справі було закрито та призначено до судового розгляду по суті. Відповідно до розпорядження керівника апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2020 року № 470 було призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної судової справи між суддями в зв`язку з відрядженням судді Хоменко Д.Є. до іншого суду строком на один рік. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020 року вказану цивільну справу було передано на розгляд судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Корнєєвій В.В., яка прийняла зазначену справу до свого провадження ухвалою від 02.12.2020 року. Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Корнєєвої В.В. від 02.12.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про оскарження батьківства та звільнення від сплати аліментів було залишено без руху в зв`язку з ненаданням позивачем копій свідоцтв про народження дітей, батьківство відносно яких він оспорює, позивачу було надано строк для усунення зазначених недоліків(а.с. 76). Згідно ухвали судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2020 року після усунення позивачем вказаних недоліків було призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні(а.с.85) Судове засідання неодноразово відкладалося з причини неявки відповідача до суду, а також витребування судом додаткових доказів по справі. В судове засідання 29 березня 2020 року сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином, від позивача в матеріалах справи міститься заява з проханням проводити розгляд справи без його участі, також позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Від представника позивача до суду жодних заяв не надходило. Відповідач також не подавала до суду будь-яких заяв або доказів поважності своєї неявки. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених вимог ЦПК України, суд вбачає за можливе розглянути справу без відповідача і винести заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: Позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про оскарження батьківства та звільнення від сплати аліментів. В судовому засіданні встановлено, що станом на день звернення позивача до суду із позовом про оспорювання батьківства прізвище відповідача змінилося внаслідок укладання шлюбів, що підтверджується листом Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків),згідно якого існують актові записи: № 76 від 03.09.2011 року, складений виконавчим комітетом Білозерської міської ради м. Добропілля Донецької області на [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] ) та № 52 від 23.11.2019 року, складений виконавчим комітетом Білозерської міської ради м. Добропілля Донецької області на [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] ). З матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі [PERSON] є матір"ю двох непоновлітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . Батьком зазначених дітей на підставі ст.126 СК України ( спільна заява батьків від 01.07.2008р. та [INFO] ) є позивач по справі- [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , виданими повторно 11.12.2020 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), відповідні актові записи № 53 від 01.07.2008 року та № 96 від 27.08.2008 року, зроблені Виконкомом Білозерської міської ради м. Добропілля Донецької області (а.с. 79, 80). В ході судового розгляду справи судом було досліджено повні Витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, надані до суду представником позивача на виконання ухуали суду від 02.12.2020 року, з яких вбачається, що до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , було внесено зміни про визнання батьківства, в зв`язку з чим прізвище дитини було змінено на « [PERSON] » (а.с. 81-82). В той же час, з матеріалів справи вбачається, що до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , також було внесено зміни про визнання батьківства та змінено прізвище дитини на « [PERSON] » (а.с. 85-86). Таким чином, з наданих органом ДРАЦС Витягів вбачається, що дві дитини народилися у відповідача із різницею в півтора місяці одна від одної. В той же час, в матеріалах справи міститься копія рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 серпня 2016 року, згідно якого з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини доходу відповідача, починаючи з 26 липня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 9). Судом також зверталася увага сторін( відповідачу роз"яснювалося в телефонному режимі) на той факт, що в свідоцтвах про народження [PERSON] містяться розбіжності в даті народження( [INFO] ) із іншими документами, які маються в матеріалах справи, згідно яких дата народження дитини [PERSON] є [INFO] .Також в зв"язку із виявленими розбіжностям судом було зроблено відповідний запит до Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), який листом повідомив суд про те, що при складанні актового запису про народження на [PERSON] посадовою особою виконкому Білозерської міської ради було внесено наступні відомості: дата складання актового запису - 27 серпня 2008 року, дата народження дитини - [INFO] , дата видачі медичного свідоцтва про народження - 01 серпня 2008 року, проте заява про визнання батьківства від 27.08.2009 року. Для приведення документів у відповідність батьки можуть звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення змін до відповідного запису. В судовому засіданні судом роз`яснювалося позивачу та його представнику про вказаний факт та необхідність звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, проте представником позивача було повідомлено суд про те, що з такою заявою повинні звернутися обидва батьки, проте відповідач ухиляється від участі як в розгляду справи, так і від проведення будь-яких інших спільних дій з позивачем.Відповідачу також неодноразово телефонограмою повідомлялося про виявлені судом розбіжності в актовому записі про народження дитини, а також про необхідність явки до суду, але всі повідомлення суду залишилися без уваги відповідача. Незважаючи на неявку відповідача, позивач наполягав на продовженні судового розгляду та просив суд розглянути його позов, зазначаючи, що він достеменно впевнений в тому, що він не є батьком вказаних дітей, про що йому також в телефонному режимі в 2019 році повідомляла особисто відповідач. Окрім того, позивач повідомив, що він з 20.08.2016 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , на підтвердження чого надав копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20.08.2016 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відповідний актовий запис № 147 від 20 серпня 2016 року (а.с. 10). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Тлумачення статті 136 СК України свідчить, що підставою для оспорювання презумпції батьківства є невідповідність встановленого батьківства факту біологічного походження. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз. Пунктами 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК ), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в книзі реєстрації народжень шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Підпунктом 2.13.1 пункту 2.13 "Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання", затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року N 96/5", встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Оспорити батьківство має право зокрема особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка, як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в справі № 565/657/16-ц від 05.09.2018р., ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства, про що також зазначив Європейський суд з прав людини в справі № 3451/05 "Калачова проти Російської Федерації", § 34, від 7 травня 2009 року). Вказані обставини, щодо цінності як доказу у справах про оспорювання батьківства висновку судово-генетичної експертизи, є загально відомим та очевидно були зрозумілі відповідачу, яка є повнолітньою дієздатною особою із достатнім життєвим досвідом. Разом із тим відповідач, будучи неодноразово сповіщеною про призначення судом судово-генетичних експертиз, дати та часу їх проведення, до експертної установи повторно не з"явилася, тобто таким чином, свідомо ухилялася від участі в проведенні експертизи, призначеної судом, та надання біологічних зразків дітей для забезпечення проведення експертизи. Чинне цивільне процесуальне законодавство України( ст.146 ЦПК України) не передбачає можливості відібрання в примусовому порядку біологічних зразків у відповідача та її дітей, натомість, законодавством передбачені наслідки ухилення від участі у експертизі.Так, відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість відповідачем взяти участь у проведенні судової генетичної експертизи відповідачем суду не надано. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Як зазначається в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25.08.2020 справа № 478/690/18 (61-18333св19) нез`явлення відповідача разом із дитиною до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги факт свідомого ухилення відповідача від участі в проведенні експертизи, яку було призначено судом, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині оспорювання позивачем свого батьківства відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Щодо звільнення від сплати аліментів позивачем на утримання зазначених дітей, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо припинення правовідносин зі сплати аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню, так як з виключенням відомостей про батьківство [PERSON] відносно [PERSON] та [PERSON] відпали підстави для стягнення з нього аліментів. У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1681,60 грн., сплата якого підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи. Враховуючи викладене та

Outcome: approved