Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

В квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України " звернулося з позовом до [PERSON], третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки . В послідоючому за уточненою позовною заявою вимоги заявлені лише до відповідачки [PERSON], сума кредитної заборгованості збільшена. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказував, що 27.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", яке змінило назву на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір № 309, за умовами якого Банк передав [PERSON] кредит у розмірі 130 000 грн. на споживчі цілі, які позичальник зобов'язалась повертати частинами в строк до 26 травня 2018 року з оплатою 19,5 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня між Банком (іпотекодержателем) та відповідачкою (іпотекодавець) укладено договір іпотеки , за яким відповідачка передала в іпотеку житловий будинок [ADDRESS]. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 01.04.2014 року утворилася заборгованість в сумі 186 676 грн. 19 коп., з яких 54 166 грн. 77 коп. заборгованість за кредитом; 59 499 грн. 23 коп. прострочена заборгованість по кредиту; 31 385 грн. 53 коп. прострочена заборгованість по відсотках; 39 801 грн. 36 коп. пені; 1 823 грн. 30 коп. комісійних доходів, позивач просив в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки на належний відповідачці будинок . Представник позивача в судовому засідання підтримав позов, змінив позовні вимоги щодо розміру заборгованості, яку визначив в сумі 192 426 грн. 82 коп.. Відповідачка позов визнала частково, просила зменшити розмір пені, посилаючись на важке матеріальне становище, яке склалося у зв'язку з тяжкою хворобою онука. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст. 530 ЦК України). -2- Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають встановлені договором або законом правові наслідки. Як вбачається з матеріалів справи, за умовами кредитного договору № 309 від 20 травня 2008 року (а.с. 12-18) позичальник [PERSON] отримала 130 000 грн. кредитних коштів на споживчі цілі зі сплатою відсотків у розмірі 19,5% . Кредит був наданий в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту в строк з 27.05.2008 року по 26.05.2018 року, сплаті відсотків та винагороди відповідно до графіку погашення кредиту (а.с. 18) щомісячними платежами. Згідно умов Договору (п. 1.5) позичальник зобов'язується щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1 083 грн. 33 коп. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в ВАТ «Ощадбанк», починаючи з 30 травня 2008 р., на відповідні розрахунки позичальника, відкриті у філії - Кривоозерському відділені № 3161 ВАТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих Банком процентів здійснити не пізніше 26 травня 2018 р. В подальшому сторони Договору укладали додаткову угоду від 20 жовтня 2009 року (а.с.31), якою вносилися зміни до п. 1.5 щодо порядку погашення кредиту та графіку. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Ощадбанк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки від 27.05.2008 року ( а.с. 19-22), відповідно до якого предметом іпотеки є належний на праві приватної власності [PERSON] одноповерховий житловий будинок [ADDRESS], вартістю 190 082 грн. Позичальник [PERSON] належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, що підтверджується розрахунком (а.с 98-105), внаслідок чого, станом на 16 липня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 192 426 грн. 82 коп., з яких 50 916 грн. 78 коп. заборгованість за кредитом; 62 749 грн. 22 коп. прострочена заборгованість по кредиту; 25 386 грн. 53 коп. прострочена заборгованість по процентам; 51 550 грн. 99 коп. пеня; 1 823 грн. 30 коп. комісійні доходи. Позивачем відповідачці [PERSON] та позичальниці [PERSON] надсилалось повідомлення від 15.03.2010 року про наявність заборгованості та необхідність дострокового повернення кредиту протягом тридцяти днів з дня отримання цієї вимоги. Одночасно попереджено і про наслідки невиконання даної вимоги - звернення стягнення на предмет іпотеки. Ця вимога залишена без задоволення. Як зазначено в ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право уразі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. В силу положень ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя достроково звернути стягнення на предмет іпотеки уразі неналежного виконання позичальником будь-яких умов основного зобов'язання передбачено пунктом 3.1.3 іпотечного договору. Оскільки, судом встановлено факт неналежного виконання позичальником -3- [PERSON] основного зобов'язання, та враховуючи положення ст. ст. 543, 1050, 1054 ЦК України, ст. 20 «Про заставу», ст. ст. 12, 33, 39Закону України «Про іпотеку», суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, зазначений в позовній заяві. Вирішуючи питання про стягнення пені, суд прийшов до наступного. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, а також матеріальний та сімейний стан відповідачки - [PERSON], в якої тяжко хворий внук [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим на його лікування необхідні значні кошти (а.с 106-108), а тому суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 30 000 грн. Розподіляючи судові витрати, суд прийшов до наступного. В пункті 6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року, роз'яснено, що вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна. Оскільки рішенням суду від 22 листопада 2010 року вже було частково стягнута заборгованість з погашення якої заявлено даний позов з позичальника за кредитним договором, вимога за даним спором має сплачуватись судовим збором як вимога майнового характеру з різниці задоволених вимог за рішенням від 22 листопада 2010 р. та за даним рішенням, що становить 55 099 грн. 98 коп. (192 426 грн. 82 коп. - 137 326 грн. 84 коп.). У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial