Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернувся у суд з уточненим в подальшому позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те , що 19.05.2015 року [PERSON] взяв з каси ПАТ "Продтовари" кошти в сумі 15000 грн., про що написав боргову розписку, в якій зобовязувався повернути кошти до 10.06.2015. У встановлений в розписці строк [PERSON] борг не повернув. До теперішнього часу борг відповідач так і не сплатив, а тому позивач просить стягнути з відповідача борг в сумі 15000 грн., понесені витрати повязані з явкою до суду в сумі 300 грн. та сплатою судового збору в сумі 1218,00 грн. Представник позивача ПАТ "Продтовари"- [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 4 від 15.01.2015, у судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 19.05.2015року [PERSON] отримав від ПАТ "Продтовари" грошові кошти в сумі 15000 грн. із зобов'язанням повернути їх до 10.06.2015року, що підтверджується розпискою власноручно написаною відповідачем [PERSON], в присутності свідків : [PERSON], [PERSON], [PERSON]Ю.( а.с. 3). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що позов доведений і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні з'ясовано, що відповідач дійсно, 19.05.2015 року, отримав від позивача гроші в сумі 15000 грн., в підтвердження чого написав розписку про отримання грошей, що не заперечував відповідач, який позов визнав . Оскільки договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей, суд вважає договір позики між сторонами таким, що відбувся, а тому у позивача є всі підстави для виникнення права вимоги до відповідача, а у відповідача виникло зобов'язання щодо повернення заборгованості по договору позики. За таких обставин суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ст. 88 ЦПК України підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, повязані з явкою в суд в сумі 300 грн. та оплатою судового збору в сумі 1218,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved