Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "Ковальська-Житлосервіс" про захист прав споживача, зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості за договором, розірвання договору. На обґрунтування своїх вимог зазначав, що 07 травня 2013 року між позивачем, як власником квартири та відповідачем ТОВ "Ковальська-Житлосервіс", який обслуговує житловий будинок укладено договір про надання послуг №102139. Відповідно до п. 1.1. предметом договору є: забезпечення надання послуг з утримання служби адміністраторів; забезпечення силами сторонніх організацій шляхом укладання відповідного договору, контрольно-пропускного режиму на прибудинкову територію за адресою: [ADDRESS]. В пункті 1.3. Договору про надання послуг №102139 від 07 травня 2013 року розмір щомісячної плати за надані послуги визначається за домовленістю сторін і на дату укладання договору становить 1,70 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири. Окрім того розмір щомісячної плати встановлений в додатку №1 до договору. Проте, з вересня 2015 року відповідачем, всупереч умовам договору, в рахунку на сплату житлово-комунальних послуг зазначається вартість 2,62 грн. за 1 кв.м., що на 0,92 грн. або 54,11% більше вартості зазначеної в договорі. Враховуючи загальну площу квартири 108,5 кв.м. замість 184,45 грн. Відповідачем нараховується 284,27 грн., що перевищує договірну вартість послуг на 99,82 грн. щомісяця. Відповідно до п. 1.4 Договору послуги, що надаються за цим договором відносяться до третьої групи житлово-комунальних послуг. Пунктом 3) частини 1 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Згідно частини 12 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача. Виконавець зобов'язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини. Всупереч вимогам законодавства Відповідачем не було повідомлено позивача про необхідність внесення змін до договору, згодом надсилались рахунки, що не відповідають умовам договору, що позбавило позивача можливості здійснювати оплату. Згодом позивачем послуги за договором сплачувались в розмірі встановленому в договорі, проте відповідачем нараховувалась заборгованість. 14.09.2017 року позивачем було направлено відповідачу заяву щодо звірки взаєморозрахунків із вимогою: надати звірку взаєморозрахунків за кожним договором із зазначенням вартості послуг відповідно до умов договорів; повідомити про зростання вартості послуг за кожним договором із зазначенням підстав для такого зростання. В судовому засіданні позивач заявив клопотання про долучення додаткових письмових доказів, а саме лист відповідача про прийняте рішення про перерахунок заборгованості, рахунки, об'яву, акт про розміщення об'яви на дошці оголошень. Представник відповідача проти задоволення клопотання не заперечував. Позивач зазначив, що додаткові письмові докази та прийняте рішення про перерахунок є беззаперечним доказом неправомірних дій відповідача, доказом порушення Закону України "Про захист прав споживачів". Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 625 ЦК України). Відповідно до пункту 1) частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Підстави для зміни або розірвання договору встановлені в статті 651 ЦК України. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 651 ЦК України). Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.2 ст. 651 ЦК України). У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч.3 ст. 651 ЦК України). Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, посилаючись на пункти 3.2.3 та п. 4.2.2 спірного договору. Зазначив, що змін до договору не вносилось, оскільки в цьому немає потреби. Позивач заперечив, оскільки зазначені пункти надають право відповідачу збільшувати розмір плати, проте таке збільшення має відбуватись відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" та Цивільного кодексу України. Положень про односторонню зміну відповідачем розміру плати договір не містить. Суд погоджується, що належними та допустимими доказами доведене порушення відповідачем Закону України "Про захист прав споживачів", що є підставою для його розірвання. Оскільки зміни до договору не вносились вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок також підлягають задоволенню. З урахуванням встановлених обставин, надавши оцінку заявленим позовним вимогам, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги пояснення сторін, а також вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Крім того з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1280,00 грн., від сплати якого звільнений позивач. Ураховуючи наведене та

Outcome: approved