Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач в позові вказує, що [INFO] в м. Калинівка, Вінницької області померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розміром 0,0755 га, розташована по [ADDRESS] . Дана земельна ділянка належала померлій на підставі рішення Калинівської міської ради від 23.09.2009 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам м. Калинівка», згідно якого було вирішено передати безоплатно у власність зазначену земельну ділянку. Згідно заповіту, посвідченого 05.07.2016 року секретарем Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 77, [PERSON] заповіла позивачу все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, усе те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом. На день смерті заповідача заповіт не змінений та не відмінений. В передбачений законом 6-місячний термін, після смерті [PERSON] позивач, як спадкоємець за заповітом на майно померлої, фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном відповідно до ст. 1269 ЦК України, так як звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, оформити свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку позивач не має можливості по тій причині, що на момент смерті [PERSON] не встигла виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Тому звертається до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] надав до суду заяву в якій позов підтримує та просить справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте від Калинівської міської ради Вінницької області надійшла заява № 02-21-1458 від 18.11.2019 року, в якій вони просять розглянути справу у відсутність їх представника, проти позовних вимог заявлених позивачем не заперечують. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом достовірно встановлено, що [INFO] в м. Калинівка, Вінницької області померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розміром 0,0755 га, розташована по [ADDRESS] . Дана земельна ділянка належала померлій на підставі рішення Калинівської міської ради від 23.09.2009 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам м. Калинівка», згідно якого було вирішено передати безоплатно у власність зазначену земельну ділянку. Згідно заповіту, посвідченого 05.07.2016 року секретарем Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 77, [PERSON] заповіла позивачу все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, усе те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом. На день смерті заповідача заповіт не змінений та не відмінений. В передбачений законом 6-місячний термін, після смерті [PERSON] позивач, як спадкоємець за заповітом на майно померлої, фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном відповідно до ст. 1269 ЦК України, так як звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, оформити свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку позивач не має можливості по тій причині, що на момент смерті [PERSON] не встигла виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації %а одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 Земельного Кодексу України). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved