Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Перший заступник прокурора Рівненської області звернувся до суду з даним позовом і просить визнати недійсним договір міни земельних ділянок загальною площею 1,9375 га вартістю 208715 грн., укладеного 05.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Деренько Р.І. за № 678. Позовні вимоги мотивуються тим, що вказаний договір суперечить вимогам Закону, зокрема вимогам п.15 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України та ст.14 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Тобто при укладенні договору сторонами порушено вимоги чинного законодавства щодо зборони на відчуження будь-яким способом земель сільськогосподарського призначення. Під час розгляду справи було встановлено, що після укладення вказаного договору міни, земельна ділянка неодноразово відчужувалася, тому до участі в справі були залучені як треті особи без самостійних вимог наступні власники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Деренько Р.І. та Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області за їх клопотаннями. В суді представник позивача, прокурор Прищепа О.М., позов підтримала з мотивів наведених у позовній заяві. Пояснила суду, що прокуратура в інтересах держави звернулася до суду з даним позовом, оскільки під час його укладення було порушено вимоги Земельного кодексу України та вимоги Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". В порушення закону, при укладенні оспорюваного договору, було обмінено земельну ділянку, яку [PERSON] отримав у власність на підставі договору купівлі-продажу, на земельну ділянку (пай), яку [PERSON] отримала у спадок після смерті чоловіка. Дані земельні ділянки є різними за своїм цільовим призначенням, знаходяться на територіях різних сільських рад. Виходячи з цього, вважає позов обґрунтованим і просить його задоволити. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області - Максимчук В.П. вважає, що позов прокуратури обґрунтований і просить його задоволити. Повністю підтримав позицію прокурора в судовому засіданні. Також позицію прокурора підтримала і представник цієї третьої особи [PERSON] , яка була присутня в останньому судовому засіданні і просила позов задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. В процесі розгляду справи подавала заяви про слухання справи без її участі, за участі її представника. Представник відповідачки [PERSON] , адвокат Луцик К.В., в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що говорити про мораторій в даному випадку некоректно, оскільки такий на момент винесення рішення судом не продовжений. Щодо самого позову зазначила, що позивачем не наведено підстав обґрунтованості позову. По аналогічних справах, в яких рішенням Рівненського районного суду в позові було відмовлено, апеляційним судом рішення районного суду було залишено в силі. Обидві земельні ділянки мали цільове призначення для ведення особистого селянського господарства і їх обмін на час укладення договору законом не заборонявся. Враховуючи вищевикладене, просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився жодного разу, хоча про слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Причин неявки він суду не повідомив, від нього не надходило заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Саюк Ю.В., який з`явився в де-кілька судових засідань позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином і в установлений строк повідомлявся про слухання справи. Він подав до суду клопотання про слухання справи у його відсутності з участю його представника, адвоката Теперика О.В.. Вимоги позивача не визнає і просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи [PERSON] , адвокат Теперик О.В., в судовому засіданні підтримав позицію адвоката Луцик К.В. Пояснив, що земельні ділянки об`єднувалися, ділилися, наразі земельних ділянок з такими кадастровими номерами, як зазначено в позові, немає. Є рішення судів по аналогічних справах, яким у задоволенні позову відмовлено. Вважає позов безпідставним і просить відмовити в його задоволенні. Третя особа, приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Деренько Р.І. подав заперечення на позов, в якому зазначив, що вважає позов безпідставним, просить відмовити в його задоволенні. З`явившись в судові засідання, позов не визнав з мотивів зазначених в поданому запереченні. Пояснив, що законом не було заборонено посвідчувати договір міни земельних ділянок, тому він і посвідчив цей договір. Представник третіх осіб [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які в судове засідання не з`явилися, їх родич [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] купила земельну ділянку у [PERSON] , потім поділила її на три частини і продала [PERSON] і [PERSON] . Кадастрового номера земельної ділянки, який вказаний у позові, уже чотири роки немає. Вважає, що при посвідченні оспорюваного договору міни земельних ділянок норми Закону порушені не були. Навпаки, порушуються законні права [PERSON] , які тривалий час не можуть належним чином розпоряджатися своєю власністю, втратили зв`язки з іноземними інвесторами. В зв`язку з цим, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки в разі його задоволення будуть порушені права [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 252204, виданого 06 березня 2007 року на підставі розпорядження голови Рівненської райдержадміністрації від 14 червня 2006 року № 364 [PERSON] (чоловік відповідачки) був власником земельної ділянки загальною площею 2,19 га на території Великожитинської сільської ради Рівненського району з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з присвоєнням відповідних кадастрових номерів. Із долученої до матеріалів справи копії вищевказаного розпорядження голови Рівненської райдержадміністрації № 364 від 14.06.2006 року вбачається, що вказана земельна ділянка є земельною часткою (паєм) і складалася з двох земельних ділянок, площею 0,35 га сіножаті і площею 1,84 га - ріллі. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Рівненської райдержнотконтори 19.12.2009 року і зареєстрованого в реєстрі за № 2-2136 [PERSON] успадкувала вказану земельну ділянку після смерті свого чоловіка [PERSON] . До Державного акту на право власності на земельну ділянку були внесенні відповідні зміни. Відповідачка [PERSON] належним чином зареєструвала своє право власності на земельні ділянки. Згідно витягу з Державного земельного кадастру площа земельної ділянки (рілля) становить 1,8353 га на території Великожитинської сільської ради Рівненського району, кадастровий номер 5624681500:08:001:0026 і саме ця земельна ділянка є об`єктом договору міни. Згідно договору міни земельних ділянок, укладеного 05 квітня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Деренько Р.І. і зареєстрованого в реєстрі за № 678, [PERSON] безоплатно обміняла земельну ділянку площею 1,8353 га розташовану на території Великожитинської сільської ради Рівненського району, надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5624681500:08:001:0026 на земельну ділянку площею 0,1022 га, розташовану в с.Городище Рівненського району, надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5624683000:01:001:1031, яка належала на праві власності [PERSON] . В подальшому вказана земельна ділянка площею 1,8353 га була обмінена на іншу земельну ділянку з кадастровим номером 5624683000:01:001:0882, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, згідно договору міни від 09.04.2016 року, укладеного між [PERSON] і [PERSON] , який в подальшому здійснив поділ даної земельної ділянки на дві земельні ділянки, площею 0,9176 га, кадастровий номер 5624681500:08:001:0158 та площею 0,9177 га, кадастровий номер 5624681500:08:001:0159. В подальшому дві вищезгадані новоутворені земельні ділянки були продані [PERSON] [PERSON] відповідно до договорів купівлі-продажу від 13.05.2016 року, реєстраційні за № 966 та № 964. Згідно договорів купівлі-продажу від 14 вересня 2016 року, [PERSON] на користь [PERSON] були відчужені вищезгадані земельні ділянки. Як встановлено під час розгляду даної справи і інших аналогічних справ, рішення по яких набрали законної сили, [PERSON] об`єднав дані земельні ділянку в загальний масив площею 7,5771 га і цій земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 5624681500:08:001:0682, яку він відчужив [PERSON] . В свою чергу [PERSON] відчужила відповідно до договору купівлі-продажу від 09.11.2016 року частини земельних ділянок [PERSON] і [PERSON] . Згідно договору поділу земельної ділянки, що є спільною частковою власністю від 11 листопада 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 2643, [PERSON] належить 3303/10000, [PERSON] - 2621/10000, [PERSON] - 4076/10000 частин від площі 7,5771 га земельної ділянки з кадастровим номером 5624681500:08:001:0682. Всі ці обставини підтверджуються відповідними договорами, і інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухому майно, яка знаходиться в матеріалах справи. Як вбачається із пояснень сторін і встановлено при розгляді судом аналогічних справ, згідно договору оренди землі від 19.05.2017 року, укладеного між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та обслуговуючим кооперативом "Садівниче товариство "Скорпіон" в особі директора Шевчука І.П., посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Піддубною Л.П. і зареєстрованого в реєстрі за № 1099, земельна ділянка для ведення садівництва площею 7,5771 га, якісні характеристики земельної ділянки за їх складом та видами угідь - рілля, кадастровий номер 5624681500:08:001:0682, передана в оренду обслуговуючому кооперативу "Садівниче товариство "Скорпіон" терміном на 10 років. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст.121 Конституції України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру", які були чинними на момент подачі позову, у прокуратури були повноваження звертатися до суду з позовом. Тому суддею було відкрито провадження у справі. 02 червня 2016 року до Конституції України було внесено зміни і Конституцію доповнено ст.131-1, згідно якої прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Ці зміни вступили в дію з 30.09.2016 року. Однак, під час розгляду справи, виходячи із вимог Конституції України на даний час, прокурор не скорегував правомірності підстав звернення до суду з позовом і не обґрунтував виключність даного випадку на даний час, хоча сторона відповідачів неодноразово звертала на це увагу в судовому засіданні. Як пояснила прокурор в судовому засіданні підставами звернення з позовом до суду стало недотримання вимог Закону під час укладення оспорюваного договору міни земельної ділянки, що тягне за собою визнання недійсним договору. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. А ст.203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Із позову і пояснень прокурора в суді вбачається, що саме невідповідність договору міни нормам Земельного кодексу України і Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та укладення цього договору під час дії обмежень на відчуження земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства є підставою для визнання договору недійсним. Відповідно до пп."б" п.15 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2018 року, не допускається: купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Аналіз даної правової норми свідчить про те, що дія мораторію на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення не поширюється на правочини щодо обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку. Прокурор також посилається на порушення ст.14 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", яка передбачає, що у разі якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву. Обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників відповідно до закону та посвідчується нотаріально. Дана норма регулює правовідносини у сфері здійснення обміну земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки судом встановлено, що сторони за договором міни обмінювались земельними ділянками, які використовуються для ведення особистого селянського господарства, обмін земельними ділянками, який передбачений у підпункті "б" пункту 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, здійснюється відповідно до закону, який містить норми загального правового регулювання договорів обміну (міни), яким є Цивільний кодекс України, який не передбачає жодних обмежень для здійснення міни земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Така ж позиція викладена і в рішенні колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.09.2014 року у справі № 6-15260св14 та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.11.2012 року № К/9991/735/11. Згідно ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ст.715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Виходячи із норм ЦК України, укладення договорів міни відповідно до вказаної статті ЦК України не суперечить діючому земельному законодавству. Враховуючи вказані норми Закону, можна зробити висновок, що обмін земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва має відбуватися відповідно до ст.14 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", а обмін земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства має відбуватися відповідно до ст.715 ЦК України. Таким чином, встановлені чинним законодавством обмеження щодо можливості обміну земельних ділянок сільськогосподарського призначення, поширюється лише щодо земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код згідно Класифікації видів цільового призначення земель 01.01). Землі для ведення особистого селянського господарства згідно Класифікації маю код 01.03, тобто вони не відносяться до земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що оспорюваний договір міни було укладено відповідно до норм Цивільного кодексу України, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусів України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Методичних рекомендацій щодо застосування нотаріусами деяких положень цивільного та земельного законодавства при посвідченні правочинів, предметом яких є нерухоме майно, затверджених 26.11.2010 року. На обґрунтування позиції, прокуратура області в позові і її представник в суді покликаються на правову позицію Верховного Суду України від 05.11.2014 року у справі № 6-172цс14. Але, на думку суду, посилання прокуратури на правову позицію Верховного Суду України щодо обміну земельних ділянок за схемою "пай на пай" є хибною і не може братись до уваги при розгляді даної справи, оскільки земельні ділянки у справі, на яку посилається прокурор, мали інше цільове призначення, а саме: предметом договору міни була земельна ділянка (пай) із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На інші порушення норм чинного законодавства при посвідченні оспорюваного договору міни земельних ділянок, прокурор не посилається, тому суд вважає, що цей договір відповідає вимогам закону. Крім того, судом приймається до уваги той факт, що рішенням Рівненського міського суду від 16 березня 2017 року у справі за позовом [PERSON] і інших про визнання протиправними дій приватного нотаріуса при посвідченні та реєстрації договорів міни земельних ділянок (в тому числі і при посвідченні оспорюваного договору міни у даній справі) в задоволенні позову відмовлено. А ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області від 20 липня 2017 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Рівненської місцевої прокуратури на вказане рішення Рівненського міського суду закрите. Із позову вбачається, що однією з підстав підготовки позову стало те, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12016180000000088 за ч.1 ст.365-2 КК України по факту зловживання службовим становищем приватним нотаріусом шляхом вчинення нотаріальних дій щодо посвідчення договорів міни земельних ділянок, що розташовані на території Великожитинської сільської ради Рівненського району. Однак, під час розгляду справи встановлено, що вказане кримінальне провадження закривалося двічі: один раз за відсутності складу злочину, а другий раз - за відсутності події злочину. В судовому засіданні представник позивача стверджувала, що постанови про закриття кримінального провадження скасовані, на даний час проводиться досудове розслідування, але належних доказів цього не надала. А ст.81 ЦПК України покладає на сторони обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Також береться до уваги той факт, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом Першого заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави (до участі в справі залучено як третю особу: Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області) до [PERSON] , [PERSON] (до участі в справі залучено як третіх осіб: [PERSON] , приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Деренько Романа Івановича, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) про визнання договору недійсним у задоволенні позову відмовлено. Постановою Рівненського апеляційного суду від 21 січня 2020 року вищезгадане рішення залишено без змін. Крім того, в ніч з 30 на 31 березня 2020 року, Верховна Рада прийняла Закон "Про обіг сільськогосподарських земель" (проект № 2178-10), який є останньою умовою скасування мораторію на продаж сільськогосподарських земель, який існував майже 20 років. 28 квітня 2020 року закон було повернуто з підписом від Президента. З моменту прийняття закону й до 1 липня 2021 року (набрання ним чинності) продовжує діяти мораторій. Після 01 липня 2021 року, питання, які стали підставою звернення позивачем до суду стануть неактуальними. Виходячи з вищенаведеного, суд не вбачає порушення прав, на захист яких було подано позов до суду і вважає, що позов є безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed