Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк"), яке є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (далі - Банк), звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 22 травня 2006 року між Банком і відповідачем [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений кредитний договір № kiv0AU0051295, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 11236,05 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, терміном повернення до 22 травня 2013 року. Банк свої зобов'язання за цим кредитним договором виконав у повному обсязі, надав Позичальникові кредит у вказаному вище розмірі. У порушення ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у встановлені строки заборгованість за кредитом не сплатив. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 02 квітня 2014 року він має заборгованість за цим договором на загальну суму 2375,86 доларів США, з яких: 1382,48 доларів США - заборгованість за кредитом, 621,74 доларів США - заборгованість за процентами, 85,68 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом і 285,96 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 22 травня 2006 року Банк (далі - Заставодержатель) і [PERSON].(далі - Заставодавець) уклали договір застави автотранспорту (далі - договір застави), згідно з яким відповідач передав у заставу Банку автомобіль марки "ЗАЗ-Daewoo", модель: Т13110, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON] Відповідно до вимог ст. 19, ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу", п. 21 договору застави за рахунок заставленого майна Заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі. Звернення стягнення та реалізація предмета застави може здійснюватися Заставодержателем шляхом продажу предмета застави конкретному продавцю з правом укладення договору купівлі-продажу предмета застави від імені Заставодавця. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду. У п. 17.10 договору застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем зобов'язань за кредитним договором, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад за актом прийому-передачі, який підписується сторонами. Вказаних умов договору застави відповідач [PERSON] не виконав, предмет застави ПАТ КБ "ПриватБанк" у заклад не передав. Просило: - вилучити у [PERSON] та передати в заклад ПАТ КБ "ПриватБанк" предмет застави - автомобіль марки "ЗАЗ-Daewoo", модель: Т13110, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON], комплект ключів від даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; - у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 22 травня 2006 року № kiv0AU0051295 у розмірі 2375,86 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 02 квітня 2014 року складає 26395 грн. 80 коп., з яких: 1382,48 доларів США - заборгованість за кредитом, 621,74 доларів США - заборгованість за процентами, 85,68 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом і 285,96 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, звернути на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнення на предмет застави - автомобіль марки "ЗАЗ-Daewoo", модель: Т13110, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON], шляхом продажу ПАТ КБ "ПриватБанк" даного автомобіля з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України для подальшої його реалізації. Представник позивача Андрійченко В.М. у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 22 травня 2006 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником усіх прав та обов'язків якого є позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір за № kiv0AU0051295. Відповідно до умов п. п. 1.1, 1.2, 2.1 кредитного договору Банк зобов'язувався надати [PERSON] кредит у розмірі 11236,05 доларів США на строк до 22 травня 2013 року для купівлі автомобіля, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості за договором здійснюється шляхом сплати в період з 1 по 20 число кожного місяця коштів у розмірі 156,86 доларів США. Згідно із п. 1.3 даного договору забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором виступає застава автомобіля марки "ЗАЗ-Daewoo". У п. 4.1 кредитного договору передбачено, що при порушенні Позичальником будь-якого із зобов'язань щодо погашення кредиту та сплати відсотків Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення. Також цього ж дня, 22 травня 2006 року, між Закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір застави автотранспорту. За умовами договору застави з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором № kiv0AU0051295, зокрема сплати кредиту, відсотків, комісії та пені, [PERSON] передав у заставу Банку автомобіль марки "ЗАЗ-Daewoo", модель: Т13110, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що на праві власності належить відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА № 254030, виданого 18 травня 2006 року Броварським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України. Згідно із умовами п. 9 договору застави сторони визначили, що вартість предмета застави складає 41435 грн. 00 коп., що еквівалентно 8204,95 доларів США на день укладення цього договору за курсом НБУ (1долар США = 5,05 гривень). У п. 17.10 договору застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем зобов'язань за кредитним договором, Заставодавець зобов'язується передати предмет застави Заставодержателю в заклад за актом прийому-передач, який підписується сторонами. За змістом умов п. п. 21, 22 договору застави звернення стягнення на предмети застави здійснюється у випадках, передбачених п. п. 15.8.1, 15.8.2, 15.8.3 даного договору, зокрема у випадку порушення Заставодавцем зобов'язань за цим договором і кредитним договором. Суд встановив, що Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, надав [PERSON] кредит у розмірі та на умовах укладеного між сторонами договору. Однак відповідач належним чином свої зобов'язання щодо погашення кредиту не виконав. Станом на 02 квітня 2014 року [PERSON] має перед ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № kiv0AU0051295 від 22 травня 2006 року на загальну суму 2375,86 доларів США, що за курсом Національного банку України на дату розрахунку складає 26395 грн. 80 коп., з яких: 1382,48 доларів США - заборгованість за кредитом, 621,74 доларів США - заборгованість за процентами, 85,68 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом і 285,96 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. 06 березня 2014 року у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору ПАТ КБ "ПриватБанк" направляло [PERSON] повідомлення, у якому вимагало у термін не пізніше 30 календарних днів з дати одержання повідомлення погасити заборгованість та повідомляло про наміри звернути стягнення на предмет застави. Доказів погашення [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 22 травня 2006 року судом не здобуто. За змістом ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). За змістом ст. 1 Закону України "Про заставу", ст. 572 ЦК України застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У ст. 4 Закону України "Про заставу", ч. 1 ст. 576 ЦК України визначено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про заставу", ч. 2 ст. 589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги. За змістом ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу", ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 1 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Згідно із ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 даного Закону до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору. За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду. У ч. 1 ст. 30 вказаного вище Закону передбачено, що обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № kiv0AU0051295 від 22 травня 2006 року, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду позову до [PERSON] ПАТ КБ "ПриватБанк" сплатило судовий збір у розмірі 263 грн. 96 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved