Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернулося ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредекс Фінанс», з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку з усіх відповідачів заборгованості договором про надання споживчого кредиту в сумі 461 670,72 грн., в якому вказувало на те, що 04.01.2008р. між відповідачем [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено договір про надання споживчого кредиту №11281216000, згідно банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 46750 дол.США, що еквівалентно 236087,50 грн. строком з 04.01.2008р. по 04.01.2015р. під 12,50 відсотків річних з погашенням кредиту та відсотків за кредитом шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку та на умовах, визначених договором, а відповідач зобов»язався використати кредит на зазначені у договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти та комісію у порядку та терміни, встановлені договором. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідач [PERSON] передав у заставу рухоме майно а саме транспортний засіб - автомобіль легковий універсал «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року випуску, держ.номер [NUMBER], що підтверджується договором застави транспортного засобу №107354 від 04.01.2008р. Також наданий відповідачу [PERSON] кредит забезпечений договором поруки № 171926, укладеним 04.01.2008р. між банком та [PERSON] та договором поруки №171927 від 04.01.2008р., укладеним між банком та [PERSON] Згідно з договорами поруки поручителя взяли на себе зобов'язання відповідати по зобов'язанням [PERSON] свого зобов»язання, а також відповідають перед кредитором за порушення зобов»язань боржником. Через невиконання відповідачами своїх зобов»язань по договору від 04.01.2008р. станом на 23.04.2010р. утворилася заборгованість, загальний розмір якої складає 461 670 грн.72 коп., що еквівалентно 58 249 дол. США 10 центів з яких: сума заборгованості за основним та простроченим кредитом - 358 758 грн. 88 коп., що еквівалентно 45 264 дол. США 69 центів; суми заборгованості по строковим та простроченим процентам за користування кредитом - 81 228 грн. 91 коп., що еквівалентно 10 248 дол. США 67 центів; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 10 789 грн. 37 коп., що еквівалентно 1 361 дол.США 30 центів; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 10 893 грн. 56 коп., що еквівалентно 1 374 дол. США 44 центи, яку позивач просить стягнути солідарно з усіх відповідачів, а також судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ "УкрСиббанк", треті особи - [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним споживчого кредитного договору, в якому вказував на те, що 04 січня 2008 року між ним та Першим Одеським управлінням Південного Регіонального департаменту АТ «УкрСиббанк» дійсно був укладений договір про надання споживчого кредиту, згідно якому він отримав кредит в розмірі 46 750 дол.США для задоволення споживчих потреб - на придбання автомобіля легковий універсал «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року випуску, держ.номер [NUMBER]. Відповідач по первісному позову [PERSON] вважає, що банк не мав права видавати кредит в іноземній валюті, оскільки в даному випадку нормативні акти про застосування іноземної валюти як платіжного засобу у виниклих договірних відносинах не розповсюджуються. Крім того, зазначав, що придбаний за кредитні кошти автомобіль по усному договору був переданий іншій особі, яка взяла на себе зобов»язання погашати кредит та усі платежі вносила саме вона. Про те, що ця особа перестала сплачувати кредит йому стало відомо в червні 2010 року з позовної заяви. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту №11281216000 від 04 січня 2008 року, укладений між ним та Першим Одеським управлінням Південного Регіонального департаменту АТ «УкрСиббанк». Відповідачка [PERSON] також звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ "УкрСиббанк", [PERSON], третя особа - [PERSON] про припинення договору поруки. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказувала на те, що вона поручалася за виконання [PERSON] своїх зобов»язань по договору про надання споживчого кредиту на всю суму заборгованості. Сума основного боргу була встановлена згідно п.1.1 основного договору та п.1.2 договору поруки до еквівалента гривні 236 087,50 грн. Крім того, договором поруки встановлено, що банк не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Станом на 27 травня 2010 року банком висунуто вимоги про стягнення з відповідачів солідарно 58249,10 дол.США, що еквівалентно 461 670,72 грн., що на 11 499,71 дол.США більше ніж вказано в основному договорі та договорі поруки, у зв»язку з тим, що [PERSON] порушив взяті на себе зобов»язання. Посилаючись на викладене, [PERSON] вважає, що відбулася зміна умов зобов»язання, на що вона своєї згоди не давала, у зв»язку з чим збільшилася її відповідальність як поручителя, а тому ставить питання про припинення договору поруки. 27.02.2013р. до суду звернулося ТОВ «Кредекс Фінанс» із заявою про процесуальне правонаступництво, в якій вказував на те, що 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір факторингу №05/12, згідно якому відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №11281216000 від 04 січня 2008 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» ( на той час - акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк») та [PERSON] Таким чином ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право кредитора до [PERSON] Протокольною ухвалою суду від 17 вересня 2013 року замінено ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника, яким є ТОВ «Кредекс Фінанс». В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Зустрічні позови не визнав, посилаючись на їх необгрунтованість, просив в їх задоволенні відмовити. Представник [PERSON] свій позов та зустрічний позов [PERSON] підтримала, в задоволенні первісного позову просила відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, сповіщена відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України - через оголошення у пресі. В матеріалах справи є заява про слухання справи у її відсутності, в якій вона вказувала на те, що підтримує зустрічні позови [PERSON] та [PERSON], позовні вимоги банку не визнає. Також зазначала, що ніяких договорів, в тому числі і договору поруки від 04.01.2008р.. укладеного нібито між нею та банком, вона не підписувала. За клопотанням [PERSON] судом двічі призначалася судова почеркознавча експертиза, [PERSON] отримала копію клопотання про надання зразків підпису та оплати експертизи, про що свідчить її розписка від 02.07.2012р., яка є в матеріалах справи, однак вона не була проведена у зв»язку з тим, що [PERSON] не було надано вільних зразків підпису та оплати судової експертизи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, сповіщалася за місцем реєстрації. В матеріалах справи є заява про слухання справи у її відсутності, в якій вона вказувала на те, що підтримує зустрічний позов [PERSON], просить в задоволенні первісного позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно з умовами Договору про надання споживчого кредиту № 11281216000 від 04.01.2008р. АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») надав [PERSON] кредит в сумі 46 750,00 дол.США строком з 04 січня 2008 року по 04 січня 2015 року. Відповідно до п.2.2 Кредитного договору, кредит, наданий Банком, забезпечується всім належним Позичальнику майном і коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідач [PERSON] передав у заставу рухоме майно а саме транспортний засіб - автомобіль легковий універсал «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року випуску, держ.номер [NUMBER], що підтверджується договором застави транспортного засобу №107354 від 04.01.2008р. Також наданий відповідачу [PERSON] кредит забезпечений договором поруки № 171926, укладеним 04.01.2008р. між банком та [PERSON], та договором поруки №171927 від 04.01.2008р., укладеним між банком та [PERSON] Згідно з договорами поруки поручителі взяли на себе зобов'язання відповідати за виконання [PERSON] свого зобов'язання, а також відповідають перед кредитором за порушення зобов»язань боржником. Згідно з п.4.1 Кредитного договору позичальник зобов'язався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором терміни. Згідно з положеннями кредитного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за даним договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 12 Кредитного договору. Позичальник зобов'язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений термін у повному обсязі. Відповідно до Договорів поруки, у випадку невиконання або прострочення виконання [PERSON] зобов'язань, що випливають із кредитного договору, [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники в тому ж обсязі, що і [PERSON] Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з договору про надання споживчого кредиту. У зв'язку з тим, що відповідачами належним чином умови кредитного договору не виконувались, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 23.04.2010р. утворилася заборгованість, загальний розмір якої складає 461 670 грн.72 коп., що еквівалентно 58 249 дол. США 10 центів з яких: сума заборгованості за основним та простроченим кредитом - 358 758 грн. 88 коп., що еквівалентно 45 264 дол. США 69 центів; суми заборгованості по строковим та простроченим процентам за користування кредитом - 81 228 грн. 91 коп., що еквівалентно 10 248 дол. США 67 центів; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 10 789 грн. 37 коп., що еквівалентно 1 361 дол.США 30 центів; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 10 893 грн. 56 коп., що еквівалентно 1 374 дол. США 44 центи, яку позивач просить стягнути солідарно з усіх відповідачів, а також судові витрати по справі. Відповідно до договору факторингу №05/12 від 20 квітня 2012 року, укладеному між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №11281216000 від 04 січня 2008 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» ( на той час - акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк») та [PERSON] Таким чином ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право кредитора до [PERSON] Судом встановлено, що Банк виконав свої зобов'язання за Договором кредиту, згідно до заяви на видачу готівки 27 від 04.01.2008р. у розмірі 46 750,00 дол.США, що еквівалентно 236 087,50 грн., вбачається, що [PERSON] отримав кредитні кошти від Банку у вказаній сумі. Підписання договору кредиту вказує на те, що договір є укладеним. Пунктом 9.2 Кредитного договору встановлено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він повністю розуміє всі умови даного договору, свої права та обов'язки за даним договором і погоджується з ними. Згідно з частиною 1 статті 638 та частиною 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Законодавець пов'язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (стаття 1046 ЦК України). Однак кредитний договір, спір щодо якого вирішується у справі, є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. Отже, будь-які посилання позивача не може бути підставою для визнання кредитного договору недійсним, оскільки кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами ([PERSON] та Банком) в письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. Правове значення для вирішення питання про визнання кредитного договору недійсним має додержання його сторонами вимог закону саме при його укладанні, а не виконанні. Кредитний договір підписаний саме [PERSON], що він не заперечує. [PERSON] та поручителям направлялися Банком листи-вимога про дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів та комісій у повному обсязі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази мають бути належними та допустимими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання у зустрічному позові [PERSON] на те, що придбаний за кредитні кошти автомобіль по усному договору був переданий іншій особі, яка взяла на себе зобов»язання погашати кредит та усі платежі вносила саме інша особа, не доведено. Правові підстави для визнання договору кредиту недійсним в зазначеній частині відсутні. Крім того, у зустрічному позові [PERSON] просить визнати кредитний договір недійсним, посилаючись на те, що грошове зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Однак, законодавчими актами, що встановлюють право банку здійснювати операції в іноземній валюті, зокрема, є: Закон України «Про банки і банківську діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», Закон України «Про Національний банк України», постанови Національного банку України. Зазначені нормативні акти визначають, що банк має право здійснювати свою діяльність на підставі виданої НБУ ліцензії. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом; виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону. Тобто, закон допускає вираження зобов'язання та його виконання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» коштами є гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк на підставі банківської ліцензії має право здійснювати кредитування в іноземній валюті. Право на розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (тобто здійснення кредитних операцій) АКІБ «УкрСиббанк» мало на підставі Банківської ліцензії Національного банку України № 75 від 24.12.2001р., письмового Дозволу № 75-2 від 09 листопада 2002 року та додатку до нього. Крім того, зазначена позиція викладена у ч. 10 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в якій роз'яснено законність укладення кредитних договорів фінансовими установами в іноземній валюті у випадках та порядку, передбачених чинним законодавством. Відповідно до розділу «Зобов'язання, що виникають з договорів та інших правочинів» п.2 визначено, що Банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, який є генеральною ліцензією на валютні операції, має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті (п. 2 ст. 5 Декрету N 15-93 від 19 лютого 1993 року "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Всі наведені позивачем доводи стосуються загальних умов кредитного договору та по суті не впливають на надання кредиту та обов'язок його погашення. Кожне із положень, які зазначаються [PERSON] як незаконні не тягнуть за собою неможливість виконання предмету договору - надання і погашення кредиту та не можуть тягнути за собою визнання недійсним договору в цілому. Вказане передбачено положеннями ст. 217 ЦК України яка визначає, що недійсність окремих частин правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому. Кредитним договором передбачені гарантії його виконання, зокрема позичальник підтвердив, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов'язки за договором і погоджується з ними. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання у розумінні вимог статті 617 ЦК України. Стаття 625 ЦК України прямо вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, оскільки це прямо передбачено статтею 629 ЦК України. Статтями 626, 627 Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 року передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 ЦК України. Підписанням кредитного договору позичальник свідчив, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов'язки за договором і погоджується з ними. Таким чином, посилаючись на викладене у суду відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним та є всі підстави вважати зустрічний позов [PERSON] необгрунтованим, у зв'язку з чим у його задоволенні слід відмовити. Зустрічний позов [PERSON] про припинення договору поруки також не підлягає задоволенню, оскільки Банком правомірно та на підставі умов кредитного договору стягується сума боргу у розмірі 461 670,72 грн., що еквівалентно 58 249,10 дол.США, яка складається з суми заборгованості за основним та простроченим кредитом; суми заборгованості по строковим та простроченим процентам за користування кредитом; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Згідно з пунктами 1.3 Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник, за всіма зобов»язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших санкцій, передбачених умовами основного договору. Згідно з п.1.4 договорів поруки відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Ці пункти Договору поруки цілком відповідають ст. 554 ЦК України, в яких зазначено, що при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна) відповідальність поручителя. Причини невиконання позичальником свої зобов'язань за кредитним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов'язань по даному договору. Відповідно до п.2.2 Договору поруки, у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання. Однак, взяті на себе зобов'язання за договором поруки відповідачкою також не виконані. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто закон пов»язує припинення договору поруки із зміною основного зобов»язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких додаткових умов основного зобов»язання, забезпеченого порукою. Оскільки відповідачка [PERSON] була згодна з умовами договору про надання споживчого кредиту та договором поруки, який вона підписала, змін до договору поруки, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, не вносилося, в даному випадку відбулося порушення [PERSON] взятих на себе зобов»язань, за які передбачена відповідальність, нараховані суми, які просить стягнути позивач по первісному позову, передбачені вказаними договорами. Таким чином позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на законі, що застосовується до виниклих правовідносин, тому суд вважає, що в задоволенні цих вимог необхідно відмовити. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник належним чином прийняті на себе зобов'язання по договору не виконував, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. (ч.1 ст.626 ЦК України). В судовому засіданні Позивачем за первісним позовом було повністю доведено видачу кредиту відповідачу [PERSON] за первісним позовом в розмірі та на умовах, передбачених кредитним договором, що не заперечувалось відповідачем, розмір заборгованості повністю підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Що стосується заперечень [PERSON] про те, що вона не підписувала договору поруки від 04 січня 2008 року, допустимих та належних доказів вказаного відповідачкою надано не було. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника. Таким чином, обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. За таких підстав суд вважає за необхідне позов ТОВ «Кредекс Фінанс» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі, зустрічний позов [PERSON] до ПАТ "УкрСиббанк", треті особи - [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним споживчого кредитного договору та зустрічний позов [PERSON] до ПАТ "УкрСиббанк", [PERSON], третя особа - [PERSON] про припинення договору поруки залишити без задоволення.

Outcome: approved