Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

18.10.2016р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ "Агро Альянс Продукт" про витребування безпідставно отриманих грошових коштів (а.с. №3). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 14.07.2016р. зацікавившись пропозицією відповідача розміщеної в мережі Інтернет та запропонованими цінами на товар, вирішив замовити та придбати у ТОВ "Агро Альянс Продукт" цеглу одинарну в кількості 3000 шт. та цеглу рядову (повнотілу) М-100 в кількості 1000 шт. Зв'язавшись по телефону з представником відповідача, який підтвердив наявність необхідного товару, сторонами було погоджено загальну суму за покупку товару в розмірі 11100 грн. 18.07.2016р. позивач згідно рахунку на оплату, направленого відповідачем на електрону адресу позивача, здійснив оплату на банківський рахунок ТОВ "Агро Альянс Продукт" в сумі 11100 грн., але придбаний товар позивач від відповідача не отримав, сплачені кошти позивачу не повернуті, лист-претензія направлена позивачем ТОВ "Агро Альнс Продукт" залишена без задоволення, в зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів. Представник позивача - [PERSON] (діє на підставі договору від 17.11.2016р. - а.с. № 18-20) в наданій суду 20.12.2016р. заяві (а.с. №25 ) позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі за його відсутності без фіксування процесу технічними засобами. Представник відповідача ТОВ "Агро Альянс Продукт" в судові засідання по справі, які призначалися на 24.11.2016р. та 20.12.2016р. повторно не з'являвся, про дату судових засідань відповідач шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації згідно відомостей відповідного Єдиного державного реєстру (а.с. № 9-11). Конверт направлений відповідачу з повідомленням про дату розгляду справи на 24.11.2016р., був повернутий до суду з відміткою "адреса зазначена не вірно" (а.с. № 15). Про дату розгляду справи на 20.12.2016р. відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується відомостями УДППЗ "Укрпошта", судова повістка отримана відповідачем 29.11.2016р. (а.с. № 23, 24)ю За такими обставинами, згідно до ст. 76 ЦПК України відповідач є належним чином повідомлений про дату розгляду справи та за правилами ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і постановити по справі заочне рішення суду. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в липні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до ТОВ "Агро Альянс Продукт" з приводу придбання товару, а саме, цегли одинарної в кількості 3000 шт., та цегли рядової (повнотілу) М-100 в кількості 1000 шт. Погодивши з представником відповідача умови придбання товару, позивач на підставі отриманого рахунку на оплату №134 від 15.07.2016р. (а.с. № 5), перерахував 18.07.2016р. на банківський рахунок ТОВ "Агро Альянс Продукт" за придбаний товар 11100 грн. Факт оплати позивачем на рахунок відповідача суми 11100 грн., підтверджується квитанцією №86 від 18.07.2016р. (а.с. № 6), виходячи з чого суд приходить до висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини з купівлі-продажу товару, які породили взаємні права та обов'язки, а саме, у позивача - оплатити і прийняти товар, у відповідача - прийняти оплату і передати товар. Оскільки відповідач не виконав своїх обов'язків, придбаний позивачем товар не передав покупцю, позивачем на адресу відповідача був направлений лист-претензія б/н від 07.10.2016р. (копія якої долучена до матеріалів справи - а.с. № 7) про повернення відповідачем отриманих від [PERSON] кошти в сумі 11100 грн. Як наголошує позивач вказана претензія залишена відповідачем без реагування і задоволення, проте, відповідні обставини суд оцінює критично, оскільки належних доказів поштового направлення відповідачу претензії та фактичного її отримання позивач суду не надав. Виходячи з положень ч.1 ст.20 ЦК України, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 11100 грн., виходячи з положень ст.1212 ЦК України є не обґрунтованою з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші угоди. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинялися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Позивачем грошові кошти були перераховані на рахунок відповідача на підставі рахунку на оплату № 134 від 15.07.2016р., для покупки визначеного ним товару, а отже, відповідні обставини и докази спростовують доводи позивача про безпідставність отримання відповідачем грошових коштів. Так, у справі №6-122цс14 ВСУ висловлена правова позиція, а саме, що ввідповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. Відповідна правова позиція також висловлена ВСУ у справі №6-100цс15. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналіз матерiалiв справи свідчить, що відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, а отже, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, існуючі норми права, правові висновки вищіх судів які є обов'язковими для судів при вирішенні справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ "Агро Альянс Продукт" про витребування безпідставно отриманих грошових коштів не підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги відмову суду в задоволенні позовних вимог, суд не находить підстав для повернення позивачу за рахунок відповідача сплаченого при звернені до суду судового збору у розмірі 551 грн.20коп. (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed