Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій посилався на те, що між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений\~ кредитний договір № б/н від 19.07.2010 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але відповідач своїх\~зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення сум отриманого кредиту не виконала, у зв`язку з чим станом на 30.04.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 89959,04 грн., стягнення є предметом даного судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених в позовній заяві підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в сумі 13 032,13 грн., яка складається з наступного: 4547,88 грн. тіло кредиту, 6494,56 грн. заборгованість за процентами, 1989,69 грн. заборгованість за пенею. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. У відповідності із п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності новою редакцію Кодексу. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. За умовами статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений\~ кредитний договір № б/н від 19.07.2010 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково в сумі в сумі 13 032,13 грн., яка складається з наступного: 4547,88 грн. тіло кредиту, 6494,56 грн. заборгованість за процентами, 1989,69 грн. заборгованість за пенею. Згідно ст..206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності\~до ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, між сторонами по справі склалися взаємовідносини, які випливають із договору кредиту та регламентуються нормами ЦК України. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно доданого до позову розрахунку заборгованості розмір основної заборгованості за кредитом станом на 30.04.2015 року становить 4547,88 грн., 9437,39 грн. заборгованість за процентами, 1989,69 грн. заборгованість за пенею. За період перебування виконавчого лита №2/184/404/157, виданого 22.02.2018р. Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у сумі 91559,04 грн., з відповідача було утримано та перераховано на користь відповідача 2942,83 грн. заборгованості за кредитним договором (а.с.92), яка була спрямована на погашення процентів за кредитним договором, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 6494,56 грн. Відповідно до\~роз`яснень,\~наданих ВСУ\~у постанові\~від 18.12.2009\~ N\~14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин, зважаючи на наявність у відповідача простроченої заборгованості за кредитом, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, розрахунком заборгованості та виписками по рахунку клієнта, враховуючи, що визнання позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, а представник відповідача не обмежений у праві щодо вчинення даної процесуальної дії, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом в 13 032,13 грн., яка складається з: 4547,88 грн. тіло кредиту, 6494,56 грн. заборгованість за процентами, 1989,69 грн. заборгованість за пенею, нарахованих станом на 30.04.2016р. підлягають до задоволення, як обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та визнані відповідачем. Разом з тим, позовні вимоги щодо стягнення решти сум заборгованості за кредитом та процентах, нарахованих позивачем за період з 01.05.2015р. по 30.04.2017р. суд вважає необґрунтованим, а відтак таким, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Згідно матеріалів справи, а саме довідки про кредитні картки, які були видані відповідно до кредитного договору б/н, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , відповідачу було видано кредитну картку [NUMBER] із датою відкриття 18.07.2011р., термін дії до 04/15. Із наданого позивачем розрахунку слідує, що станом на час закінчення строку дії карточки відповідача, а саме 30.04.2015р., сальдо поточної заборгованості 4547,88 грн., прострочена заборгованість за пенею - 1989,69 грн., загальна заборгованість за процентами 9437,39 грн. Із наданих позивачем виписок по банківському рахунку вбачається, що відповідач після закінчення строку дії кредитної карточки кредитними коштами не користувався. Відповідно до ст.. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.\~ Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. При цьому автоматично пролонговується не термін дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, а лише дії умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг. Щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики (кредиту) після спливу строку кредитування, слід зазначити наступне. Відповідно до частини другої\~статті 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до закінчення строку дії карточки до 30.04.2015р. Відтак, у межах строку кредитування відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 01.05.2015 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Наведена позиція також узгоджується з висновком ВП ВС, який ним висловлений у постанові від 28.03.2018р. по справі N 444/9519/12. Таким чином, після закінчення строку кредитування, який відповідає строку дії картки, правові підстави для нарахування нової суми заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом, відсутні. Щодо застосування двох видів відповідальності за порушення умов кредитного договору у виді пені та штрафу слід зазначити наступне. Цивільно-правова відповідальність\~це невигідні наслідки майнового характеру, які настають для осіб, що допустили цивільні правопорушення. Цивільно-правова відповідальність завжди має майновий характер. Вона може виступати у формі відшкодування збитків, сплати штрафу, пені, неустойки, втрати завдатку. Відповідно до ч.1\~ст.546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією встановлено, заставою, притриманням, завдатком. Згідно\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2\~ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст.549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК» передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК» передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Із аналізу вказаних пунктів Умов та правил надання банківських послуг слідує, що неустойка у вигляді штрафу та пені нараховується за несвоєчасне виконання зобов`язань по договору (прострочення зобов`язання), тобто одне й те саме порушення. Позивачем нараховано пеню та штраф у зв`язку з виникненням простроченої заборгованості за кредитом. Враховуючи вищевикладене та приписи\~статті 549 ЦК України, відповідно до яких\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин, позовні вимоги банку в частині стягнення штрафу є необґрунтованими. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Крім того, відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.

Outcome: partial