Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], приватний нотаріус Рахівського нотаріального округу Закарпатської області про визнання договору купівлі-продажу, який був вчинений під впливом обману, недійсним, посилаючись на те, що 21 червня 2007 року був укладений договір купівлі-продажу дачного будинку між ним та відповідачем. [PERSON] купила 1/2 частину дачного будинку б/н, що розташований на полонині Драгобрат в смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області. Одну другу частку будинку, що є предметом цього договору сторони оцінюють в сумі 180000 гривень, яку покупець сплатила продавцю до оформлення цього договору, так відображено у п"ятому пункті даного договору. Хоча в дійсності відповідач сплатила йому тільки частину коштів від домовленої суми. В 2011 році [PERSON] запропонувала йому повернути їй кошти в сумі 160500 гривень за 1/2 частину дачного будинку. Станом на 2 листопада 2011 року він передав їй дану суму, що становило 20000 доларів США. Відповідачка взяла на себе зобов"язання про те, що вона приїде до Рахова та анулює укладений договір належним чином. Він неодноразово звертався до [PERSON], щоб вона виконала взяті на себе зобов"язання належним чином, шляхом анулювання або укладення у письмовій формі договору купівлі-продажу 1/2 частини дачного будинку і нотаріально засвідчити. Відповідач умисно ухилялась від виконання нею своїх зобов"язань. В 2014 році він був змушений звернутись до суду про стягнення безпідставно отриманих коштів із [PERSON] 27 листопада 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва по справі №761/20862/14-ц було винесено рішення за яким вирішено стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 20000 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 299461,24 гривень. 4 лютого 2015 року апеляційний суд м. Києва, апеляційну скаргу [PERSON] відхилив. Згідно звіту оцінки №1023/7 від 20 лютого 2014 року з визначення ринкової вартості будинку, встановлено, що реальна вартість дачного будинку становить 2155690 гривень, відтак зрозуміло, що 1/2 частина будинку коштує 1077845 гривень. Тому, вважає, що [PERSON] умисно обманним шляхом під час купівлі 1/2 частини будинку оцінила її в сумі 180000 гривень. Хоча їй достеменно було відомо, що реальна вартість частини будинку складає 1077845 гривень, що є набагато більше від тієї суми, що вона вказала в договорі купівлі-продажу, а тому умисно ввела його в оману значно занизивши ціну будинку. 27 листопада 2014 року йому кінцево стало відомо, що відповідачка не має наміру укладати угоду щодо продажу свої частки будинку. Тому вважає, що [PERSON] набула права власності на 1/2 частину дачного будинку недобросовісним шляхом, ввівши його в оману. А тому підписуючи договір купівлі-продажу частини дачного будинку він перебував під впливом обману з боку [PERSON] На підставі наведеного просив визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини дачного будинку б/н, що розташований на полонині "Драгобрат" в смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області між [PERSON] та [PERSON], укладеного 21 червня 2007 року, зняти 1/2 частину дачного будинку з реєстрації права власності з [PERSON] від 13 липня 2007 року, стягнути в його користь судовий збір. До початку розгляду справи по суті, до суду із зустрічним позовом звернулася [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON], приватний нотаріус Рахівського нотаріального округу Закарпатської області про усунення перешкод у користуванні спільною власністю та зобов"язання вчинити дії. В обгрунтування зустрічного позову зазначено, що вони, [PERSON] та [PERSON] мали намір використовувати вказаний будинок спільно, шляхом розміщення в ньому туристів для тимчасового проживання у процесі надання комплексу туристичних послуг. У зв"язку з тим, що [PERSON] не мав необхідного досвіду надання туристичних послуг, а також достатньої кількості коштів для остаточного опорядження будинку, укомплектування його необхідними меблями тощо, іншим співвласником стала [PERSON], з якою 21 червня 2007 року було укладено спірний договір купівлі-продажу половини будинку. Однак, спроби здійснювати спільну діяльність у сфері туризму виявились невдалими, на думку відповідача з тієї причини, що позивач весь час наполягав на тому, що саме він в силу проживання поблизу будинку та низки інших обставин повинен мати відповідні преференції в управління спільним майном та прийнятті необхідних рішень. Пізніше виявилось, що позивач умисно саботує спільне використаннчя будинку та поставив собі за мету знову стати його єдиним власником з мінімальними втратами для себе. Наразі [PERSON] фактично одноособово володіє будинком, використовує його на власний розсуд, у тому числі приймає у ньому туристів за плату. При цьому інший співвласник [PERSON] позбавлена доступу до будинку, не має можливості використовувати його як одноособово так і спільно з іншими співвласником. Ситуація ускладнюється тією обставиною, що невдовзі після продажу частки будинку сторонами з боку північного фасаду спільно було зведено прибудову з підсобними приміщеннями. Вказана прибудова була зведена самочинно, без належного дозволу та проекту. Через відсутність згоди між співвласниками право власності на самочинно зведену прибудову не оформлено. Ця ситуація цілком влаштовує [PERSON], який одноособово використовує будинок включно з прибудовою. Натомість, інший співвласник [PERSON] через наявність самочинної прибудови, та з урахуванням відсутності згоди співвласників щодо спільного використання будинку, фактично позбавлена можливості реалізувати свої права на виділення в натурі належної їй чпстки у спільній частковій власності, на встановлення порядку користування спільним майном. При цьому, як випливає з первісного позову, позивач [PERSON] вже вкотре оспорює право власності іншогоспіввласника на спільний будинок і домагається визнання договору купівлі-продажу , на підставі якого у іншого співвласника виникло право власності, недійсним. Сторонам не вдалось домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. [PERSON] не давала своєї згоди на самостійне використання спільного будинку іншим співвласником. [PERSON] не звертався до неї за такою згодою. Натомість, він викорисовує будинок для надання туристичних послуг (тимчасового проживання), про що свідчать численні рекламні повідомлення у відкритих джерелах мережі Інтернет. Такі дії, безумовно, порушують права іншого співвласника, оскільки обмежують його у можливості реалізувати власні інтереси за рахунок спільного майна. У зв"язку з чим просила з метою усунення перешкод у користуванні спільною власністю заборонити позивачеві за первісним позовом [PERSON] без згоди іншого співвласника [PERSON] використовувати розташований на полонині Драгобрат у селищі Ясіня Рахівського району Закарпатської області спільний дачний будинок або окремі його приміщення, шляхом передачі їх іншим особам на умовах найму, піднайму, оренди, тимчасового проживання або користування іншим способом, зобов"язати [PERSON] надати [PERSON] безперешкодний доступ до усіх приміщень спільного дачного будинку та видати ключі від вхідних дверей та інших приміщень, знести за рахунок [PERSON] самовільно зведену прибудову до північного фасаду спільного будинку та привести будинок у відповідність з виготовленою на підставі розпорядження Рахівської райдержадміністрації від 04.12.2006 року №555 та належним чином узгодженою технічною документацією. Ухвалою суду від 14 лютого 2017 року зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Юраш наталія Іванівна, приватний нотаріус Рахівського нотаріального округу Закарпатської області прор усунення перешкод у користуванні спільною власністю та зобов"язання вчинити дії об"єднана в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON], приватний нотаріус Рахівського нотаріального округу Закарпатської області про визнання договору купівлі-продажу, який був вчинений під впливом обману, недійсним. Ухвалою суду від 22 лютого 2017 року по справі були вжиті заходи забезпечення позову, шляхом забороною вчинення дій. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позову. Просить такі задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов [PERSON] не визнав, просить у його задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав. Просить у його задоволенні відмовити. Зустрічний позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому, та просить задовольнити в повному обсязі. Третя особа без самостійних вимог [PERSON], приватний нотаріус Рахівського нотаріального округу, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. У відповідності до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов"язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов"язується прийняти майно (товар) та сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 675 ЦК України ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), договір купівлі-продажу, нерухомого майна укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Судом встановлено, що 21 червня 2007 року сторони між собою уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, де [PERSON] продав [PERSON] ? частину дачного будинку, розташованого на полонині Драгобрат в селищі Ясіня Рахівського району Закарпатської області, загальною площею 390,99 та житловою площею 243,99 кв.м. Одну другу частка дачного будину, що є предметом цього договору, сторони оцінили в сумі 180000 гривень, які Покупець сплатила Продавцю до оформлення цього договору. В контексті заявленого позову, [PERSON] оскаржує цей договір купівлі-продажу нерухомого майна, як такого, що вчинений під впливом обману, вираженого в умисному заниженому оціненні відповідачем [PERSON] нерухомого майна, що перебуває у їх спільній власності, при укладенні договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 230 ЦК України правочи, вчинений під впливом обману, є оспорюваним. Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Саме позивач як сторона, яка діяла під впливом обману, повинен довести наявність умислу з боку відповідача, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, і сам факт обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, вважається, що мала місце помилка. На обман, як на підставу визнання договору купівлі-продажу від 21 червня 2007 року позивачем [PERSON] не додано належних та допустимих доказів того, що він був позбавлений можливості отримати інформацію про дійсну ринкову вартість проданої ним ? частини будинку, відповідач [PERSON] знала про ринкову вартість ? частини будинку в сумі 1077845 гривень, та мала намір ввести позивача в оману щодо вартості проданого об"єкта нерухомого майна і діяла при вчиненні продажу з відповідним умислом, наявність у позивача достовірних відомостей про значну вищу ринкову вартість проданого майна булла істотною обставиною, яка могла зашкодити вчиненню оспорюваного правочину. Посилання позивача на звіт оцінки №1023/7 від 20 лютого 2014 року, що знаходиться в матеріалах справи №305/243/14-ц в Рахівському районному суді, згідно з яким вартість усього будинку становила 2155690 гривень не має правового значення, оскільки обставини, щодо яких сторона правочину введена в оману, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Зокрема, вказаний вище звіт оцінки майна датований 20 лютого 2014 року, тому на момент вчинення спірного договору купівлі-продажу, 21 червня 207 року), відповідач [PERSON] не могла знати наведених у звіті результатів оцінки, а саме оціночної вартості будинку в сумі 2155690 гривень. Крім того, наведена дата у звіті оцінки була проведена станом на певну дату 20 лютого 2014 року, але аж ніяк не на дату вчинення правочину- 21 червня 2007 року. Таким чином, наведена у згаданому звіті оціночна вартість будинку не могла бути відома жодній зі сторін спірного договору, не могла братись до уваги при вчиненні продажу, і щодо неї продавець не міг бути введений в оману покупцем. Отже, за встановлених обставин справи, суд констатує, що не є обманом більша вартість відчуженого, шляхом продажу, об"єкта нерухомого майна, яка виникла після виконання хоча б однією зі сторін зобовязань, визначених правочином, і не повязане з поведінкою іншої сторони правочину, тобто виникла в майбутньому. Не має правового значення обман щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину, як то собі міркує первісний позивач. Зокрема, обман щодо грошової оцінки предмету договору купівлі-продажу як мотиву правочину не може бути підставою для визнання правочину недійсним, оскільки сторони укладаючи його, оцінили нерухоме майно на власний розсуд,

Outcome: dismissed