Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

25.01.2011 року до суду звернувся представник Відкритого Акціонерного Товариства Українська страхова компанія "Дженералі Гарант", правонаступником якого є ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант -Авто”з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, який в подальшому був уточнений. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 15.07.2009 року між ВАТ "Українська страхова компанія "Гарант -Авто”та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу оформлений полісом № № 19G - 0077561, згідно якого на страхування був прийнятий автомобіль Ніссан, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Проте, 23 лютого 2008 року [PERSON], керуючи автомобілем марки "Тойота" д/н [NUMBER], по провул. Сеченова в м. Одесі, не врахував дорожню обстановку, здійснив перешкоду для руху транспортних засобів, що мають перевагу у русі по вул. Новосельського, яке призвело до зіткнення з автомобілем "Нісан"д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Користуючись правом вимоги та ст. 27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 993, 1166, 1187 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] суму збитків у розмірі 15 218, 65 грн. та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, протии його задоволення заперечував, із підстав, зафіксованих технічними засобами судового засідання. Суд, дослідивши матеріали справи та представлені докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.02.2008 року приблизно о 13 год. 45 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем марки "Тойота"д/н [NUMBER], по провул. Сеченова в м. Одесі, не врахував дорожню обстановку, здійснив перешкоду для руху транспортних засобів, що мають перевагу у русі по вул. Новосельського, яке призвело до зіткнення з автомобілем "Нісан"д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За звітом № 054/08 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту та майнової шкоди від ДТП, складеного 29.02.2008 року експертом ЮГ ТРАНС [PERSON], вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Ніссан", реєстраційний номер [NUMBER], складає 30 151, 13 грн. За складання експертного авто товарознавчого дослідження, страховиком сплачено експерту 350,00 грн. (акт № ОУ -ООООО49 від 07.03.2008 р.) Відповідно до страхового акту № 9182 від 19.07.2008р. було затверджено рішення про виплату застрахованій особі [PERSON] 24 712, 10 грн. Відповідно до страхового акту № 9182 від 18.07.2008р. було затверджено рішення про виплату застрахованій особі [PERSON] 5 025, 19 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач -страхова компанія -відшкодував завдану шкоду у вищевказаному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням № 1839 від 24 липня 2008р. та № 1029 від 05 травня 2008р. Приписами ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага. Згідно зі ст. 1192 Цивільного кодексу України існує два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 07.05.2008 року [PERSON] та [PERSON] були визнані винними у скоєнні дорожньо -транспортної пригоди, внаслідок якої застрахований транспортний засіб Ніссан отримав механічні пошкодження. Як визначено пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", при наявності вини обох власників джерела підвищеної небезпеки, розмір відшкодування визначається відповідно до ступеню вини кожного. За загальними правилами вина вважається обоюдною і кожний з учасників має відшкодувати іншому 50 % спричиненої внаслідок ДТП шкоди. Відповідно до приписів ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. Наявність цих елементів правопорушення є необхідною вимогою для притягнення до відповідальності і відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст. 1187 Цивільного кодексу України. За змістом ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Приписами ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Також, положеннями ст. 993 цього Кодексу встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 37 ч. 5 закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(відповідач був застрахований саме по обов'язковому страхуванню відповідальності) -страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування. Таким чином, встановлені судом обставини та зібрані по справі докази дозволяють задовольнити позов в повному обсязі за обов'язком компенсувати матеріальну шкоду на відповідача в розмірі 14 868, 65 грн., а саме: 29 737, 29 : 2 = 14 868, 65. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 16, 1166, 1188,1191, 1192 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування",

Outcome: approved