Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У своїй позовній заяві [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким визнати незаконними і скасувати рішення сесії Ясенської сільської ради від 22 вересня 2019 року, яким затверджено [PERSON] технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1944 га за кадастровим номером 2624886701:01:006:0204 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] та передано вказану земельну ділянку у власність. Скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] , здійснену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1924193026248 номер запису про право власності 33419779 державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Брошнів-Осадської селищної ради об`єднаної територіальної громади Витвицькою Тетяною Іванівною 27 вересня 2019 року о 10 год. 35 хв. на земельну ділянку площею 0,1944 га за кадастровим номером 2624886701:01:006:0204 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . Стягнути на його користь з відповідачів по справі понесені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що він є власником будинковолодіння та земельної ділянки площею 0,0698 га, що знаходиться в [ADDRESS] . Між належною йому земельною ділянкою та земельною ділянкою відповідача [PERSON] проходить громадська дорога, розміри якої встановлено рішенням Рожнятівського районного суду від 28.03.2002 року. Рішенням сесії Ясенської сільської ради від 13.12.2018 року затверджено Акт земельно-узгоджувальної комісії Ясенської сільської ради від 07.12.2018 року по питанню обстеження [ADDRESS] , тобто громадської дороги, яка проходить між їхніми господарствами, щодо наявних розмірів (ширини місцями 2,62 м та 2,70 м), і даним рішенням комісія рекомендувала розширити дорогу до 3,50 м із внесенням відповідних поправок до планів меж земельних ділянок. Також рішенням сесії Ясенської сільської ради від 13.12.2018 року дано дозвіл відповідачу [PERSON] на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 0,1944 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . На підставі зазначеного рішення сесії Ясенської сільської ради відповідач виготовив план меж земельної ділянки площею 0,1944 га, складений за результатами геодезичних обмірів та враховуючи рішення сесії Ясенської сільської ради від 13.12.2018 року про затвердження Акту земельно-узгоджувальної комісії від 07.12.2018 року, неправомірно збільшив наявну існуючу ширину громадської дороги з 2,62 м- 2,70 м до 3,50 м за рахунок належної, яку позивачу на праві особистої приватної власності земельної ділянки. Вирішити спір в досудовому порядку за допомогою відповідача по справі Ясенської сільської ради не вдалося, тому він змушений був звертатись до суду за захистом свого порушеного права. Вважає, що сесія Ясенської сільської ради прийняла рішення від 13.12.2018 року з грубим порушенням вимог чинного земельного законодавства, внаслідок таких рішень фактично протиправно і незаконно зменшується розмір належної йому на праві особистої приватної власності земельної ділянки площею 0,0698 га для збільшення ширини громадської дороги тільки за його рахунок, а не за рахунок земельної ділянки, що перебуває у фонді сільської ради і якою тільки користується відповідач [PERSON] . Сесією Ясенської сільської ради при прийнятті рішень від 13.12.2018 року не було враховано, що ширина громадської дороги, що проходить між їхніми господарствами, вже фактично встановлена і узаконена за рішенням Рожнятівського районного суду від 28.03.2002 року. Вказані рішення сесії сільської ради він оскаржив до суду як незаконні. Рішенням Рожнятівського районного суду від 30 травня 2019 року в його позі відмовлено, мотивуючи тим, що він не навів підстав та не надав достатньо доказів того, що дійсно порушено право на здійснення, володіння, розпорядження та користування земельною ділянкою, а сесією тільки надано дозвіл на виготовлення технічної документації, і при її затвердженні можуть бути внесені корективи в розміри земельної ділянки у випадку підтвердження порушення його прав, тобто зміщення громадської дороги в межі моєї земельної ділянки і відповідно зменшення її площі. Дану обставину не заперечила в судовому засіданні представник Ясенської сільської ради Федорак Т.М., інженер-землевпорядник сільської ради, зазначивши, що при вирішенні питання про затвердження технічної документації на земельну ділянку [PERSON] його доводи будуть враховані і буде вирішено питання щодо внесення коректив в полощу земельної ділянки [PERSON] в частині зменшення її розмірів з врахування встановлених розмірів громадської дороги. Проте відповідачем по справі Ясенською сільською радою, не дивлячись на подану ним 11 вересня 2019 року письмову заяву про призначення повторної земельної комісії сільської ради для перевірки всіх неточностей в розмірах земельної ділянки [PERSON] в натурі на місцевості, на сесії 22 вересня 2019 року було прийнято рішення, яким затверджено [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1944 та за кадастровим номером 2624886701:01:006:0204 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] та передано вказану земельну ділянку у власність. Вважає рішення сесії Ясенської сільської ради від 22 вересня 2019 року незаконним і таким, що грубо порушує його право власності на належну йому на праві особистої приватної власності земельну ділянку кадастровий номер 2624886701:01:006:0208 площею 0,0698 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , зареєстроване за мною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 травня 2019 року за реєстровим номером 1837466726248, оскільки відповідачем Ясенською сільською радою не враховано його твердження про те, що план меж земельної ділянки відповідача [PERSON] площею 0,1944 га, складений за результатами геодезичних обмірів, проведених спеціалізованою землевпорядною організацією ПП «ОЛВІР», директором якої є його дружина [PERSON] , та враховуючи рішення сесії Ясенської сільської ради від 13.12.2018 року про затвердження акту земельно-узгоджувальної комісії від 07.12.2018 року збільшив наявну існуючу ширину громадської дороги з 2,62 м- 2,70 м до 3,50 м за рахунок самовільного, без його відома, без його, позивача згоди та без погодження, зменшення розмірів належної йому на праві особистої приватної власності земельної ділянки площею 0,0698 га шляхом зміщення меж громадської дороги в межі його земельної ділянки, що також підтверджується актом земельно-узгоджувальної комісії сільської ради від 19 вересня 2019 року, затвердженого рішенням сесії Ясенської сільської ради від 22 вересня 2019 року, тобто дане порушення визнано самим відповідачем по справі Ясенською сільською радою. Крім того, що всупереч ухвали Рожнятівського районного суду від 24 вересня 2019 року в справі №350/1670/19 провадження 2- 3/350/8/2019, якою заборонено державному реєстратору речових прав на нерухоме майно приймати будь-які рішення щодо реєстрації [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,1944 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по [ADDRESS] , кадастровий номер 2624886701:01:006:0204 до набрання судовим рішенням у справі законної сили, державним реєстратором речових прав Брошнів-Осадської селищної об`єднаної територіальної громади Витвицькою Т.І. 27 вересня 2019 року о 10 год. 35 хв. здійснено реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] на вказану вище земельну ділянку за реєстраційним номером 1924193026248 номер запису про право власності 33419779. Викладені обставини змусили його звертатись за захистом своїх законних прав та інтересів до суду. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з викладених в позовній заяві підстав. Крім того суду пояснив, що у кадастровому плані і плані меж земельної ділянки (кадастровий номер 2624886701:01:006:0204) [PERSON] внесені невірні відомості щодо ширини дороги загального користування яка проходить між його та відповідача будинковолодінням. Так, у згаданому кадастровому плані містяться відомості про те, що від відмітки 12 до відмітки 13 земельної ділянки відповідача ширина дороги становить - 3,17 метра. В подальшому, ширина дороги не відображена в такому плані, що у свою чергу дає підстави стверджувати, що дорога загального користування, яка проходить між його та відповідача земельними ділянками має сталу ширину 3,17 метри. Що стосується наявної в матеріалах справи експертизи, надаючи відповіді на поставлені питання, експерт вказав, що фактичні межі земельних ділянок з кадастровим номером 2624886701:016006:0204 та 2624886701:01:006:0208 відповідають межам земельних ділянок згідно з наявною в матеріалах цивільної справи інформацією про параметри цих земельній ділянок. При цьому, в рисунку № [NUMBER] зазначені відомості про фактичну ширину дороги: 2,68 м., 2, 56 м., 2, 89 м., 3,03 м., 3,00 м. В рисунку 31 відображено припущення експерта під час проведеного дослідження про відстані між моєю та відповідача земельними ділянками які повинні бути згідно наявних точок. В рисунку 27 відображено захоплення відповідачем частини дороги шириною 0, 27 м., 0, 29 м., 0, 27 м. 0, 25 м. При цьому, кадастровий план земельної ділянки відповідача містить відомості про ширину дороги в цілому - 3, 17 метри і більше. Однак, така ширина дороги, не відповідає встановленій рішенням Рожнятівського районного суду від 28.03.2002, яким було встановлено, що ширина частини вулиці між [PERSON] та [PERSON] становить - 2,62 - 2,90 метри. В такій справі було проведено судову експертизу, згідно якої встановлено, що у разі розширення дороги до ширини - 3,20, у позивача буде незаконно вилучено частину земельної ділянки довжиною 45.4 м. і шириною 0,35 - 0,50 м., площею 11 м. кв. Отже, ще у 2002 році рішенням суду було встановлено обставини щодо ширини вулиці, де максимальна ширина становила - 2,90 м., а мінімальна - 2,62 м. Таким чином, обставини щодо ширини спірної вулиці встановлені у судовому рішенні і не підлягають додаткового доведення. Як уже було вище зазначено, ширина дороги у кадастровому плані [PERSON] становить 3,17 м., що у свою чергу не відповідає мінімальним ширинам які повинні бути - 2,90 метра. Відомості що внесені в земельну документацію не відповідають дійсним обставам, та за рахунок такої документації, яка зареєстрована в державному кадастрі а як наслідок видано [PERSON] право власності фактично розширено частину дороги за рахунок його земельної ділянки (без його на те згоди). Не заперечив, що він оскаржував рішення сесії Ясенської сільської ради від 13.12.2018 року, яким дано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 0,1944 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , і в його позові було відмовлено. Позивач підтвердив, що ширина вулиці є незмінною, їхні з відповідачем земельні ділянки є відгородженні. У судовезасідання представник відповідача [PERSON] адвокат Родіков І.С.не прибув. Представник Перегінської селищної ради позовні вимоги не визнала та пояснила, що Перегінська селищна рада, як правонаступник Ясенської сільської ради, вважає рішення, яке оскаржено позивачем таким, що прийнято у чіткій відповідності до норм земельного законодавства. Будь-якого порушення прав позивача вказаним рішенням не здійснено, вилучення земельної ділянки не відбулося, розміри існуючого заїзду незміні. У судове засідання Державний реєстратор Брошнів-Осадської селищної ради об`єднаної територіальної громади Витвицька Т.І. не прибула. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону ( ст.5 ЦПК України). За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником будинковолодіння та земельної ділянки площею 0,0698 га для будівництва і обслуговування будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.20-23) Встановлено, що рішенням сесії Ясенської сільської ради від 22 вересня 2019 року затверджено [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1944 та за кадастровим номером 2624886701:01:006:0204 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] та передано вказану земельну ділянку у власність (а.с.8). 27 вересня 2019 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Брошнів-Осадської селищної ради об`єднаної територіальної громади Витвицькою Тетяною Іванівною здійснено державну реєстрацію права власності за [PERSON] за реєстраційним номером 1924193026248 номер запису про право власності 33419779 (а.с.55). Як на незаконність оспорюваного рішення, [PERSON] вказує, що ширина громадської дороги збільшилася до 3,5 м за рахунок його (позивача) земельної ділянки. За змістом ст.12 ЗК України, до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вирішення земельних спорів. При цьому вказана норма вимагає, щоб вирішення питань у галузі земельних відносин здійснювалося відповідно до ЗК України та чинного законодавства України. Стаття 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначає що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування в тому числі вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки. Відповідно до статті 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Згідно із п.«б» ч.1 ст.80 ЗК України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Стаття 143 Конституції України наділяє територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є в комунальній власності. Відповідно до ст. ст.10, 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ради представляють інтереси територіальної громади. Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження сільських, селищних та міських рад у галузі вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Дані питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях. Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до стаття 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а)усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать також землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); Згідно ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ст. 152 ч.2 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. За змістом ст. 155 ч.1 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У відповідності до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів не відповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб в судовому порядку. У своїй позовній заяві, позивач просить скасувати рішення сільської ради, про надання у власність відповідачу земельної ділянки. Право громадян на власність, як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства, закріплено в Конституції України, стаття 41 якої передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), від 23 вересня 1982 року, Series A no. 52, p. 26, параграф 69). Частинами 1 та 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації у справі. У частинах першій та четвертій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з інших дій, які за аналогією, породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Конституційний суд України у п. 4 рішення від 16.04.09р № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Пунктом 5 цього рішення Конституційного Суду України чітко встановлено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Верховний Суд України за наслідками розгляду справи (постанова №6-92цс13 від 18.09.2013 року) щодо законності передачі земельної ділянки прийшов до наступного правового висновку, відповідно до якого особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до висновку за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 12 лютого 2021 (а.с.131-146) - фактичні межі земельних ділянок з кадастровим номером 2624886701:016006:0204 та 2624886701:01:006:0208 відповідають межам земельних ділянок згідно з наявною в матеріалах цивільної справи інформацією про параметри цих земельній ділянок. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення Ясенької сільської ради від 22 вересня 2019 року не порушує будь-яких прав чи інтересів позивача, його посилання на те, що відповідач, збільшив наявну існуючу ширину громадської дороги з 2,62 м- 2,70 м до 3,50 м за рахунок належної йому позивачу на праві особистої приватної власності земельної ділянки є надуманим та необгрунтованим. Судом встановлено, що межі земельної ділянки, яка перебуває у власності позивача не порушено, будь-яка земельна ділянка із його користування не вилучалася, а тому ним не доведено, яким чином оскаржуване рішення сесії сільської ради порушує його права як власника земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Скасування державної реєстрації земельної ділянки відбувається внаслідок визнання недійсним правовстановлюючих документів, на підставі яких проведено такий запис. За таких обставин, оскільки суд прийшов до висновку, про те, що оспорювань рішення є законними, тому здійснена на його підставі державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Брошнів-Осадської селищної ради об`єднаної територіальної громади Витвицькою Тетяною Іванівною державна реєстрація права власності за [PERSON] за реєстраційним номером 1924193026248 номер запису про право власності 33419779 не порушує право позивача, а тому не підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року N 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналізуючи надані сторонами на підтвердження та заперечення позовних вимог докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що прийняте Ясенською сільською радою 22 вересня 2019 рішення яким затверджено [PERSON] технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1944 га за кадастровим номером 2624886701:01:006:0204 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] та передано вказану земельну ділянку у власність, а також здійснена 27 вересня 2019 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Брошнів-Осадської селищної ради об`єднаної територіальної громади Витвицькою Тетяною Іванівною реєстрація права власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1924193026248 номер запису про право власності 33419779 є законними, тому вимоги про їх скасування не є підставними і не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed