Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

10.06.2019 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і, просить постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі Ухвали суду про визнання мирової угоди від 18.05.2016 р. в її користь щодо утримання дітей: дочки, [PERSON] , [INFO] , сина, [PERSON] , [INFO] розмірі із 500 грн. по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття;- стягнення розпочати з дня пред`явлення позову; -допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць; -судові витрати покласти на відповідача. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2019р., дана справа передана на розгляд судді Юсип І.М. Позивач в позовній заяві посилається на ті обставини, що на підставі Ухвали суду про визнання мирової угоди від 18.05.2016 р. відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , сина, [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі розмірі 500 грн. щомісячно і, до досягнення дітьми повноліття. Однак, на даний час розмір стягуваних аліментів є дуже мізерним і, не достатнім для належного утримання неповнолітніх дітей. На сьогоднішній день їхні діти навчаються у школі і, розмір стягуваних аліментів, який був визначений судом є недостатнім, оскільки на утримання дитини необхідно більшого матеріального забезпечення, так як багато витрат йде на харчування, одяг, літературу. Всі ці обставини поставили її в скрутне матеріальне становище, оскільки з боку відповідача немає іншої допомоги, крім виплати вищевказаних аліментів. Окрім того зазначила, що діти ростуть, розвиваються, їм потрібно щодня харчуватись, купляти одяг, взуття, засоби гігієни. З кожним роком розмір прожиткового мінімуму на дитину збільшується, а відтак законно, що мати дитини просить збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача, збільшивши суму стягуваних аліментів з 500 грн., на 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, що б було достатнім для забезпечення фізичного та духовного розвитку дітей. Просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, а також у заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду скерував письмову заяву, в якій щодо позову позивача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей із твердої грошової суми 500 грн. на кожну дитину до 1500 грн. на кожну дитину щомісячно визнає в повному обсязі, розгляд справи просить проводити у його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).Стаття 192 СК України, тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присв`ячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143цс13. Також, в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Семейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Встановлено, що ухвалою Галицького районного суду від 18.05.2016 р. між сторонами укладено мирову угоду, відповідно до якої відповідач сплачує аліменти на утримання дітей: неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] та сина, [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі розмірі по 500 грн. щомісячно і, до досягнення дітьми повноліття (а.с.7). Відповідач [PERSON] крім аліментів, які з нього стягуються по ухвалі суду, іншої допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає. Позивач самостійно утримує дітей, забезпечує всім необхідним, а це продукти харчування, одяг, витрачає кошти на дозвілля дитини, тобто витрачає значні кошти, що встановлено в судовому засіданні. Після винесення ухвали пройшов значний проміжок часу, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина значно виросла природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері, з якою проживає дитина. Законодавець не обмежує право сторони в справі про зміну розміру аліментів звернутися у суд тільки з підстав зміни матеріального стану чи стану здоров`я, а вказує і на інші випадки передбачені Кодексом. Ці випадки не конкретизуються, однак можна дійти висновку про те, що з часу присудження аліментів у розмірі 500 грн. на дитину, а саме з 2016 року, економічна ситуація у країні змінилася, ціни на одяг, взуття та продукти харчування значно зросли, тривають інфляційні процеси, а тому розмір аліментів в сумі 500 грн. на дитину щомісячно не є достатнім навіть для мінімального забезпечення дитини першочерговими необхідними речами. В даному випадку діти проживають разом з матір`ю, і так чи інакше, обов`язок по утриманню дитини переважно лежить на позивачці. Безумовно, утримання дітей лежить на плечах обох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання їхнє дозвілля і т.д.). Крім цього, сума стягуваних з відповідача аліментів в розмірі 500 гривень на утримання дітей є нижчою ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який, відповідно до змін ч. 2 ст. 182 СК України, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи законодавчо визначений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище сторін, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, враховуючи інтереси дитини, та розмір щомісячних витрат на її утримання, а тому суд вважає необхідним збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за ухвалою суду, та визначити такий у розмірі 1500 гривень на кожну дитину. Зі слів позивача [PERSON] відповідач є працездатною особою, отже в змозі надавати принаймні половину від мінімального забезпечення своїм дітям. Тому, саме він як батько дітей може і повинен знаходити діяльність, яка б дозволила йому й забезпечити належний рівень існування осіб, що мають право на утримання за його рахунок. Суд приходить до висновку що позов слід задовольнити, змінити розмір стягуваних аліментів і стягувати з відповідача щомісячно аліменти в користь позивача на утримання дітей: неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] та сина, [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Крім цього, як вбачається з ухвали суду про визнання мирової угоди від 18.05.2016 р., за умовами вказаної угоди сторони погодили сплату аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно, однак жодним чином в ухвалі суду не зазначено про неможливість позивачки в подальшому звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Оскільки позивач просить стягнення аліментів проводити з дня пред`явленя позову до суду, то в цій частині позовних вимог слід відмовити, так як при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз`яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Семейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позивач звільнений від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України 'Про судовий збір' від 08.07.2011 року за №3674-VІ. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 150, 180, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial