Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом в якому просить суд зняти арешт із житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться на неприватизованій земельній ділянці за адресою : [ADDRESS] та належить на праві особистої приватної власності відповідачу - [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу посвідченого Першою Лубенською державною нотаріальною конторою 27.06.2008 року за реєстром № 1-1332, зареєстрованого в КП Лубенське ТБТІ 27.06.2008 року в реєстровій книзі № 1 за реєстровим номером 144 та який є заставним майном Банку за умовами іпотечного договору від 27 червня 2008 року за № 014/18780/74/109128. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 червня 2008 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" з однієї сторони та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/18780/74/109128, за умовами якого кредитор - Банк надав кредит у розмірі 60 000, 00 доларів США , а боржник - [PERSON] зобов'язався щомісячно здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку та сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Для забезпечення вимог кредитора - Банку , що витікають із кредитного договору, між сторонами 27.06.2008 року було укладено договір іпотеки № 014/18780/74/109128, відповідно до якого в забезпечення повернення кредитних коштів [PERSON] передав в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться на неприватизованій земельній ділянці за адресою : [ADDRESS]. 27.06.2008 року на вказане нерухоме майно держаним нотаріусом Першої Лубенської державної нотаріальної контори Стромко І.В. накладено заборону на відчуження та зареєстровано за № -1-1348. Відповідно до ст.3 Закону України " Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровано після державної реєстрації іпотеки. Позивач вказує на пріоритетність права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно, що виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Оскільки [PERSON] порушив умови кредитного договору, АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. 04 травня 2012 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області ухвалено рішення , яким позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково та стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 494 190, 52 грн. З метою примусового виконання рішення суду , 06.08.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції - Россохою А.І. у виконавчому провадженні № 39228225 проведено опис нерухомого майна , що належить [PERSON] , про що складено відповідний акт опису та арешту майна. Відповідно до запису № 144в книзі 1 інформаційної довідки із Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 10574120 переважному праву іпотекодержателя - АТ «Райффайзен Банк Аваль» на задоволення своїх майнових прав шляхом погашення заборгованості за кредитом за рахунок реалізації предмета іпотеки , що належить [PERSON], а саме : саме житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться на неприватизованій земельній ділянці за адресою : [ADDRESS] перешкоджає арешт який накладений на даний предмет іпотеки постановою яка винесена 12.10.2009 року слідчим СВ Лубенського МВ [PERSON] в межах кримінальної справи № 09140299. У зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору [PERSON] та наявністю судового рішення про стягнення заборгованості за кредитом, АТ «Райффайзен Банк Аваль» в ході примусового виконання судового рішення має намір задовольнити свої вимоги та погасити заборгованість за кредитом за рахунок реалізації заставного майна , але у зв'язку із наявністю арешту , що накладений постановою слідчого СВ Лубенського МВ [PERSON] в межах кримінальної справи № 09140299 від 20.10.2009 року Банк не може цього зробити та просить суд зняти даний арешт із предмета іпотеки. В судовому засіданні представник позивача за дорученням Веретельник І.Ю. позов підтримав та просив суд задовольнити позов повністю. Представник відповідача Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, проте був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду даної справи. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав, прохає його задовольнити. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін, думку третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи 27 червня 2008 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до якого на умовах, передбачених цим договором, [PERSON] передає в іпотеку АТ «Райффайзен Банк Аваль» наступне нерухоме майно: а саме житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться на неприватизованій земельній ділянці за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до договору іпотеки № 014/18780/74/109128 від 27.06.2008 року іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником - громадянином [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого за цим договором іпотеки. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.05.2012 року позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково та стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 494 190, 52 грн. Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525- 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Судом встановлено, що у відділі ДВС Лубенського МРУЮ відкрито зведене виконавче провадження ВП № 39228225 по примусовому виконанню виконавчого листа №1618/1067 від 25.05.2012 року про стягнення з [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER], адреса [ADDRESS] , 37500) на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 497409,52 грн. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. При цьому за приписами ст. 60 вказаного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення цього майна з під арешту. Відповідно до ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: 1) встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; 2) рішень судів, що набрали законної сили; 3) постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; 4) накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; 5) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 6) інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; 7) договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Відповідно до постанови про накладення арешту на майно від 12 жовтня 2009 року слідчим СВ Лубенського МВ [PERSON] було накладено арешт на власність відповідача [PERSON], а саме : житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться на неприватизованій земельній ділянці за адресою : [ADDRESS]. Вказана заборона відчуження відображена в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з даного реєстру. Таким чином, судом встановлено, що під час укладання договору іпотеки між позивачем та відповідачем [PERSON] майно, що передавалось в іпотеку, під забороною (арештом) відчуженням не перебувало. Враховуючи першочерговість права на погашення заборгованості та норму ч. 3 ст. 588 ЦК України Публічне акціонерне товариства «Райффайзен Банк Аваль» має переважне право на задоволення вимог із іпотечного нерухомого майна, яке при цьому не може бути повторно предметом іпотеки за іншими договорами відповідно до умов договору іпотеки, підписаного між сторонами, оскільки право іпотеки на житловий будинок з господарськими будівлями у позивача виникло 27 червня 2008 року, що підтверджується іпотечним договором від 27 червня 2008 року, а постанова органів досудового слідства, якою накладено арешт на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться на неприватизованій земельній ділянці за адресою : [ADDRESS] винесена лише 12 жовтня 2009 року. Окрім цього судом в судовому засіданні досліджено матеріали кримінальної справи № 09140299 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України. В межах даної кримінальної справи вироком Лубенського міськрайонного суду від 26.11.2009 року [PERSON] засуджено за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Даний вирок суду набрав законної сили 11.12.2009 року та відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження № ВП 16913628 покарання засудженим виконано шляхом сплати штрафу в розмірі 850 грн. Згідно постанови державного виконавця від 02.03.2012 року виконавчий документ № 1-298 від 15.12.2009 року, виданий Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1000 грн. моральної шкоди повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України " Про виконавче провадження". Даним вироком питання про зняття арешту із арештованого майна не вирішувалося. Згідно вимог кримінального законодавства накладення арешту в межах кримінальної справах на майно особи є необхідним і здійснюється з метою забезпечення цивільного позову чи можливої конфіскації майна. Враховуючи те, що кримінальна справа в рамках якої слідчим накладено арешт на майно [PERSON] уже розглянута судом , вирок суду набрав законної сили, покарання засудженим виконано, а також те, що вищезазначеною постановою органу досудового слідства накладено арешт на два об'єкти , а саме : житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться на неприватизованій земельній ділянці за адресою : [ADDRESS] та будинок, що розташований за адресою : [ADDRESS] ( не є предметом іпотеки в межах даного провадження) то відсутні достатні фактичні та юридичні підстави для продовження дії арешту на житловий будинок, що є предметом іпотеки. Оскільки постанова слідчого СВ Лубенського МВ [PERSON] про накладення арешту унеможливлює виконання умов іпотечного договору від 27 червня 2008 року та рішення Лубенського міськрайонного суду від 04 травня 2012 року, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно та позбавляє можливості скористатись своїм правом на продаж іпотечного майна у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, суд виходячи з того, що жодний документ, постанова або ж рішення суду не можуть порушувати прав інших сторін, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині звільнення іпотечного майна - житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться на неприватизованій земельній ділянці за адресою : [ADDRESS] який належить на праві власності [PERSON] та яке було передано у заставу Публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» з під арешту. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 гривень 40 копійок в рівних частках ( 114, 70 грн. з кожного відповідача). На підставі викладеного та

Outcome: approved