Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем після смерті батька [PERSON], якому за життя на права власності належали земельні ділянки площею 0,47 га, 0,25 га та 6,56 га. Спадкоємцями за законом є також відповідачі, син померлої та його дружина. В установлений законом шестимісячний термін вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у зв'язку з відсутність у неї оригіналів державних актів на землю вона позбавлена можливості оформити спадщину. В зв'язку з чим вона звернулася до суду із заявою про визнання за нею право власності на 2/3 частину спадкового майна, оскільки відповідач [PERSON] відмовляється від своєї частки спадкового майна на її користь. Під час судового засідання позивач свої вимоги підтримала. Представник позивача також підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що для отримання свідоцтва про право власності на спадщину необхідно нотаріусу надати оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Оскільки у позивача їх не має, вона розмістила в газеті оголошення про втрату державного акта та звернулася до суду із позовом про визнання права власності на 2/3 частину земельних ділянок в порядку спадкування. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, зазначила, що державний акт знаходяться у відповідача, отже не втрачена можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Також пояснила, що відповідач [PERSON] також звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, через відсутність коштів вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Крім цього зазначила, що за життя спадкодавець отримав орендну плату за землю за період до 2017 року для лікування, отже у 2018 році вона звернеться до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про спадщину на належну їй частку спадкового майна. Представник позивача зазначила, що відповідач [PERSON] без будь яких підстав утримує у себе державний акт на земельну ділянку, позбавляючи тим самим інших спадкоємців можливості отримати свідоцтво на право власності. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив. За життя [PERSON] належали земельні ділянки площею 0,47 га, 0,25 га та 6,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах Іллічівської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 048507, виданого на підставі розпорядження Братської районної адміністрації Миколаївської області № 240р від 10 липня 2003 року. 18 грудня 2012 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається зокрема, із вищезазначених земельних ділянок. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли: дружина [PERSON], донька [PERSON], син [PERSON] (арк.с. 24). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів. 25 липня 2013 року державним нотаріусом Братської державної нотаріальної контори спадкоємцю [PERSON] було надано роз'яснення, в якому зазначено, що видача свідоцтва про право на спадщину провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві (арк.с. 12). 11 червня 2016 року державним нотаріусом Братської державної нотаріальної контори спадкоємцю [PERSON] було надано відповідь на усну консультацію, в якій рекомендовано для захисту спадкових прав звернутися до суду (арк.с. 11) Спадкоємцем [PERSON] було розміщено оголошення в газеті про втрату державного акта на земельну ділянку серії МК № 048507, виданого на підставі розпорядження Братської районної адміністрації миколаївської області № 240р від 10 липня 2003 року (арк.с. 14). Під час судового засідання встановлено, що оригінал державного акту на право власності на землю знаходяться у [PERSON] Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" (далі-Постанова) свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді спадкових справ суду повинні перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 24 Постанови). Під час судового засідання встановлено, що оригінал державного акта знаходиться у спадкоємця [PERSON], в матеріалах справи відсутня обґрунтована постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, отже, спадкоємці не позбавлені можливості отримання свідоцтва на спадщину у позасудовому порядку. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed