Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою, в якій зазначає, що 12.04.2004 року близько 8 години 30 хвилин, керуючи службовим, технічно-справним автомобілем "SKODA OCTAVIA ELE" д.н.з. [NUMBER], який належить ЗАТ КБ "Приват Банк"м. Київ, рухався зі швидкістю 80 км/год, по автодорозі "Згурівка-Середівка"в с. Середівка Згурівського району Київської області в напрямку автодороги "Київ-Суми". Під час руху, поблизу будинку № 30 по вул. Черкаській в с. Середівка, на заокругленні догори, підсудний [PERSON], проявив злочинну недбалість, не вірно оцінив дорожню обстановку, внаслідок перевищення допустимої швидкості, втратив контроль над керуванням автомобіля "SKODA OCTAVIA ELE" д.н.з. [NUMBER], змінив напрямок руху праворуч, після чого виїхав на праве по напрямку руху узбіччя і допустив зіткнення з деревами, потім з'їхав в кювет, де допустив зіткнення з електроопорою. Внаслідок зіткнення пасажири автомобіля "SKODA OCTAVIA ELE" д.н.з. [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження від яких загинули на місці дорожньо-транспортної пригоди. Згідно вироку Баришівського районного суду Київської області від 14.01.2014 року № 1-68/10 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09.07.2014 року вищезазначений вирок суду скасовано, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності, провадження у кримінальній справі закрито. В ході розгляду кримінальної справи судом було встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] керував службовим автомобілем та перебував у трудових відносинах з відповідачем у справі. У кримінальній справі позивачка мала статус потерпілої, оскільки загиблий [PERSON] був її чоловіком. Внаслідок злочину позивачці було заподіяно моральну шкоду. Позивачка втратила чоловіка, а їх спільна дочка - батька, родина залишилась без годувальника. Позивачка пережила психоемоційний стрес, втратила спокій та сон, порушились її нормальні життєві зв'язки, відновлення яких потребує значного часу та зусиль. Як наслідок позивачка має пригнічений стан та нервове відношення до оточуючого світу. Враховуючи вищевикладене, позивачка [PERSON] просить суд стягнути з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь моральну шкоду в розмірі 1000000,00 грн. та судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити. Надала суду пояснення, які повністю відповідають обставинам справи, викладеним у позовній заяві. Представники відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» проти задоволення позову заперечували в судовому засіданні та у поданих до суду письмових запереченнях. Невизнання позову обґрунтовували тим, що під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] дійсно перебував у трудових відносинах з ПАТ КБ «Приватбанк», проте в цей час він трудові обов'язки не виконував. 12.04.2004 року був вихідним днем, а тому [PERSON] не міг виконувати свої трудові обов"язки. Автомобіль "SKODA OCTAVIA ELE" д.н.з. [NUMBER] дійсно належав ПАТ КБ «Приватбанк». Проте службовий автомобіль 12.04.2004 року використовувався [PERSON] у власних цілях, без відповідного доручення керівництва ПАТ КБ «Приватбанк». Службовий автомобіль вибув з володіння відповідача внаслідок протиправних дій [PERSON], а не з вини відповідача. Оскільки шкода була заподіяна [PERSON] не під час виконання своїх трудових обов"язків та джерелом підвищеної небезпеки, яке вибуло з володіння власника не з його вини. Отже, ПАТ КБ «Приватбанк», як власник джерела підвищеної небезпеки, не відповідає за таку шкоду. В даному випадку відповідальність має бути покладена на [PERSON] на загальних підставах. Вважають, що [PERSON] мав бути залучений до участі у справі як співвідповідач. Крім того, позивачкою не доведено завдання їй моральної шкоди та у чому саме вона полягає. Судово-психологічна експертиза у справі не проведена, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 12.04.2004 року керуючи службовим автомобілем "SKODA OCTAVIA ELE" д.н.з. [NUMBER], який належить ПАТ КБ «Приватбанк», потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинув чоловік позивачки - [PERSON] На момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ КБ «Приватбанк». Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09.07.2014 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, у зв"язку із закінченням строків давності. В судове засідання третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» свого представника не направило, про час і місце розгляду справи повідомлено належним чином, заяв та заперечень до суду не направило. Суд визнав можливим розглядати справу без участі представника третьої особи ПрАТ «Страхова група «ТАС», оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін, та неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що вироком Баришівського районного суду Київської області від 14.01.2014 року № 1-68/10 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09.07.2014 року вищезазначений вирок суду скасовано, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності та провадження у кримінальній справі закрито. На час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ КБ «Приватбанк». Автомобіль, яким керував [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у власності ПАТ КБ «Приватбанк», що встановлено з копії вироку суду (а.с.15-18), копії ухвали апеляційного суду (а.с.19-20), матеріалів кримінальної справи № 1-68/10 [PERSON] за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Внаслідок злочину загинув чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] (копія свідоцтва про одруження - а.с.13). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження - а.с.14). В силу положення ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів . Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 1168 КК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно ч.ч. 1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Суд приймає як обставини, що не підлягають доказуванню, обставини встановлені вироком Баришівського районного суду Київської області від 14.01.2014 року та ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09.07.2014 року. Такими обставинами є те, що внаслідок протиправних дій [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода за наслідками якої було заподіяно смерть [PERSON], на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ КБ «Приватбанк», службовий автомобіль, яким керував [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди, належав ПАТ КБ «Приватбанк» та був переданий [PERSON] на законних підставах. Позивачка [PERSON], як дружина померлого [PERSON] має право на відшкодування їй моральної шкоди, завданої смертю чоловіка. Позивачкою було доведено спричинення їй моральної шкоди. Смерть [PERSON] настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - "SKODA OCTAVIA ELE" д.н.з. [NUMBER], власником якого був ПАТ КБ «Приватбанк». ПАТ КБ «Приватбанк» відповідає за заподіяну шкоду, як власник джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Підстави для звільнення відповідача від обов'язку відшкодувати шкоду судом не встановлені. В силу положення ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування. Суд вважає, що позивачкою необґрунтовано розмір моральної шкоди в розмірі 1000000,00 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з вимоги розумності і справедливості відшкодування та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 300000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 3000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial