Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

28.11.2017 року ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до Балтського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 січня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500251984 на суму 19999 грн. 30.09.2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дата [PERSON]" було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ "Дата [PERSON]" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500251984 від 23.01.2012 року. 10.10.2016 між ТОВ "Дата [PERSON]" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТОВ "Дата [PERSON]" відступило ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ "Дата [PERSON]". Відповідно до додатку № 1-1 до договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 39659,53 грн., з яких: 14891,87 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 11667,66 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 13100 грн. пеня, штраф, неустойка. Оскільки боржник [PERSON] не виконав свої зобовязання за договором, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивачем пропущений строк позовної давності. Позивач не мав право здійснювати факторинг на час укладення договору факторингу без отримання ліцензії на право займатись фінансовою діяльністю відповідно до Законів України «Про банки і банківську діяльність» та «Про ліцензування видів господарської діяльності». Тому він вважає, що у позивача немає права вимоги за вказаним кредитним договором. Отже, він згоден погашати заборгованість ПАТ "Альфа-Банк", а не позивачу. Вислухавши доводи відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.01.2012 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500251984 на суму 19999 грн. Факт укладення кредитного договору та отримання коштів у зазначеній сумі відповідач не заперечує. Відповідно до ч.1 п.1\~ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 30.09.2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дата [PERSON]" було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ "Дата [PERSON]" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500251984 від 23.01.2012 року. 10.10.2016 між ТОВ "Дата [PERSON]" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТОВ "Дата [PERSON]" відступило ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ "Дата [PERSON]". Посилання відповідача на те, що позивач не мав право здійснювати факторинг на час укладення договору факторингу без отримання ліцензії на право займатись фінансовою діяльністю відповідно до Законів України «Про банки і банківську діяльність» та «Про ліцензування видів господарської діяльності» суд не враховує, виходячи з таких пояснень позивача. Відповідно до Положення про Державний реєстр фінансових установ, що затверджене розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 № 41 (у редакції розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.11.2013 № 4368), фінансова установа має право надавати фінансові послуги після внесення її до Реєстру та отримання Свідоцтва. Згідно із свідоцтвом серії ФК №183 від 27.12.2007 (а.с. 108), виданим Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є фінансовою установою. У відповідності до додатку до свідоцтва серії ФК №183 від 27.12.2007 (а.с. 108) ТОВ «ФК «ЄАПБ» має право здійснювати без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства: факторинг. 07.12.2016 року Постановою Кабінету Міністрів України № 913 (набрала законної сили 10.12.2016 року) затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів). Відповідно до цієї постанови Ліцензійні умови у частині, що стосується субєктів господарювання, які провадять діяльність з надання послуг факторингу застосовуються через шість місяців з дня набрання чинності цією постановою. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» мало право здійснювати факторинг на підставі свідоцтва серії ФК №183 від 27.12.2007 та додатку до його (без отримання ліцензії) до 10.06.2017., а вже після цього - лише за наявності відповідної ліцензії. 23.03.2017 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг прийнято Розпорядження № 691 (а.с. 109) «Про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), про що внесено запис до Єдиного державного реєстру. Відповідно до додатку № 1-1 до договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 39659,53 грн., з яких: 14891,87 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 11667,66 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 13100 грн. пеня, штраф, неустойка. На виконання умов договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, від імені ТОВ "Дата [PERSON]" надіслано повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обовязку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу [PERSON] було надіслано повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 10.10.2016 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.2.6 кредитного договору № 500251984 від 23.01.2012 року платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до графіку платежів, який є Додатком №1 до цього Договору та його невідємною частиною. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, докази існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст. 259 ЦК України із дотриманням письмової форми та наявністю підписів сторін, відсутні. Посилання позивача про початок перебігу строку позовної давності з 10.10.2016 р. - дати укладання договору факторингу не заслуговують на увагу, оскільки згідно ст. 262 ЦК України заміна сторони у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Крім того, позивач при укладанні договору факторингу мав можливість ознайомитися з умовами кредитних договорів, заборгованість за якими відступається, відомостями про їх виконання. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500251984 від 23.01.2012 року (а.с. 12), відповідачем здійснено 18.01.2013 року останній платіж в сумі 1126 грн. на погашення кредиту. Черговий платіж згідно із графіком платежів відповідач мав здійснити 25.02.2013 року. Отже, наступного дня - 26.02.2013 року кредитор довідався або повинен був довідатися про порушення свого права. Відповідно до п. 2.3. кредитного договору № 500251984 від 23.01.2012 року датою остаточного повернення кредиту є 26.01.2015 року. Вказана дата є датою припинення нарахування відсотків та комісії, що також підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 12). У свою чергу позивач звернувся до суду з позовом в листопаді 2017 року. Відповідач відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України заявив про застосування наслідків спливу позовної давності. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 500251984 від 23 січня 2012 року у розмірі 3389,92 грн., з яких: 2301,97 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 1087,95 грн. - заборгованість за процентами та комісією, нарахована в межах трирічного строку позовної давності, а саме: в період з листопада 2014 року до 26.01.2015 року, що підтверджується Додатком №1 до договору (а.с. 6). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується позовна давність в один рік. Враховуючи, що позовна заява надійшла до суду в листопаді 2017 року, неустойка у вигляді штрафу у розмірі 13100 грн., яка нарахована згідно розрахунку заборгованості (а.с. 12) станом на 10.10.2016 року, стягненню з відповідача не підлягає за спливом строку спеціальної позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в пропорційному відношенні до задоволених вимог у розмірі 136,76 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial