Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, та посилалися на те, що 16.11.2006 року між [PERSON] та [PERSON] (якою на підставі свідоцтва про шлюб від 08.11.2011 року було змінено прізвище на [PERSON]), [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, у відповідності до умов якого відповідач [PERSON] передав двокімнатну квартиру [ADDRESS] у власність позивачів в рівних частках: 1/2 частину [PERSON], 1/2 частину [PERSON], а вони прийняли дану квартиру і сплатили за неї 264 210,00 грн. Пунктом 2.1 договору сторони засвідчили, що Продавець - [PERSON] одержав від Покупців - [PERSON], [PERSON] суму коштів у розмірі 264 210,00 грн. у повному обсязі при підписанні цього договору та підтвердили факт повного розрахунку за продану квартиру. Даний договір купівлі -продажу квартири від 16.11.2006 року посвідчено державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі № 2-7334. Позивачі також вказували на те, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 15.11.2011 року у справі № 22Ц-4946/11 р. залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2012 року та постановою Верховного суду України від 31.10.2012 року укладений між відповідачем та позивачами договір купівлі-продажу визнано недійсним, судове рішення на підставі якого укладений між сторонами договір купівлі-продажу квартири від 16.11.2006 визнано недійсним. Судове рішення на підставі якого укладений між сторонами договір купівлі-продажу квартири від 16.11.2006 року визнано недійсним набрало законної сили, та відповідно є обов'язковим до виконання. Позивачі посилалися на те, що передані позивачами [PERSON] на виконання умов договору купівлі-продажу квартири від 16.11.2006 року кошти у розмірі 264 210,00 грн, останнім повернуто не було. Отже на даний час позивачі не мають ні права власності на квартиру [ADDRESS], внаслідок того, що договір купівлі-продажу вказаної квартири було визнано недійсним, ні грошових коштів, які були сплачені позивачами відповідачу на виконання умов даного договору. Позивачка [PERSON] просила в судовому порядку стягнути з відповідача в порядку реституції на її користь 132 105,00 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 1 321,05 грн. Позивач [PERSON] просив в судовому порядку стягнути з відповідача в порядку реституції на його користь 132 105,00 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 1 321,05 грн. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позов підтримав. Відповідач [PERSON] позов визнав. Представник Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори до суду не з"явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав суду лист в якому просив справу розглядати без участі представника Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16.11.2006 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, який був посвідчений нотаріально державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі №2-7334. Згідно до п 1.1 вказаного договору купівлі-продажу, за цим договором "Продавець" зобов"язується передати квартиру, зазначену в п. 1.2 цього договору, у власність "Покупця" в рівних частках: 1/2 частину [PERSON], 1/2 частину [PERSON], а "Покупець" зобов"язується прийняти квартиру і сплатити за неї обговорену грошову суму. Відповідно до п. 1.2 вказаного договору купівлі-продажу, квартира, що відчужується за даним договором розташована в місті Біла Церква по вулиці Таращанській в будинку під №161, квартира під №338. В п. 2.1 зазначеного договору купівлі-продажу вказано, що продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 264 210,00 гривень, які "Продавець" одержав повністю від "Покупців" при підписанні цього договору. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру. 19.05.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом було винесено рішення по справі за позовом прокурора м.Біла Церква в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", треті особи Друга державна нотаріальна контора м.Біла Церква, Комунальна служба приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква, [PERSON], Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради, служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним розпорядження комунальної служби приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним договору іпотеки, виселення, вселення та поновлення в реєстрації, яким було відмовлено у задоволенні позову. 15.11.2011 року колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області було задоволено апеляційну скаргу прокурора м.Біла Церква в інтересах [PERSON]; рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 19.05.2011 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено; визнано незаконним розпорядження комунальної служби приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква №1-2-40 від 02.11.2006 року про передачу даної квартири в особисту власність [PERSON], визнано недійсним свідоцтво про право власності на цю квартиру №39608 від 02.11.2006 року; визнано недійсними договори купівлі-продажу квартири від 16.11. 2006 року і іпотеки від 15.07.2008 року, укладених між ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON], [PERSON] та нотаріально посвідчені; поновлено позивача у житлових правах шляхом поновлення в реєстрації у квартирі [ADDRESS] та у спосіб вселення в неї, а [PERSON] і [PERSON] з даної квартири виселити. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2012 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення Апеляційного суду Київської області від 15.11.2011 року в справі за позовом прокурора м.Біла Церква в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", треті особи Друга державна нотаріальна контора м.Біла Церква, Комунальна служба приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква, [PERSON], Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради, служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним розпорядження комунальної служби приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним договору іпотеки, виселення, вселення та поновлення в реєстрації - залишене без змін. Згідно до постанови Верховного Суду України від 31.10.2012 року [PERSON] було відмовлено у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2012 року. Таким чином рішення Апеляційного суду Київської області від 15.11.2011 року набрало законної сили. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] 08.11.2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON], і після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] Згідно до 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкоду вати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно п.5 до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійс ним. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. А в п. 10 вищевказаної Постанови зазначено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійс ним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Суд приймає визнання відповідачем вказаного позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача в порядку реституції на користь позивачки [PERSON] 132 105,00 гривень та судовий збір в сумі 1 321,05 грн. А також необхідно стягнути з відповідача в порядку реституції на користь позивача [PERSON] 132 105,00 гривень та судовий збір в сумі 1 321,05 грн. На підставі вищевикладеного та ст. 216 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними",

Outcome: approved