Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 26.09.2019 року ДОП Коростенського ВП ст. лейтенант поліції Куліш Федір Миколайович склав протокол серії АПР18 №188122 відносно [PERSON] про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України. У протоколі вказав, що 28.08.2019 року по [ADDRESS] [PERSON] вчинив сварку із своєю сестрою [PERSON] , нецензурно висловлювався на її адресу, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, який було направлено до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області для прийняття рішення. Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справі №279/5164/19 від 22.10.2019 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.173-2 ч.1 КпАП України закрито, в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. До такого висновку суд дійшов, вивчивши та дослідивши додані до справи матеріали та вислухавши пояснення «адмінпорушника» та його адвоката. А саме: судом було встановлено, що ДОП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ст. лейтенант поліції Куліш Ф.М. відібрав пояснення лише у заявниці [PERSON] та її сина [PERSON] , при цьому проігнорувавши пояснення самого [PERSON] та інших свідків, які були присутні під час вказаної події. Крім того, представник органу поліції не надав особі, яка притягується до адмінвідповідальності, тобто [PERSON] , можливості ознайомитись з протоколом, про що свідчать відсутність підписів правопорушника у вказаному протоколі та відсутність акту про відмову правопорушника від підпису протоколу. Під час розгляду справи в суді доказів вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України також ні надано, ні здобуто не було. 28.04.2020 року той самий працівник поліції ДОП Коростенського ВП ст. лейтенант поліції Куліш Ф.М. знову склав протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №698013 відносно позивача, вказавши аналогічні обставини: 09.04.2020 року по [ADDRESS] [PERSON] вчинив сварку із своєю сестрою [PERSON] , нецензурно висловлювався на її адресу, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю. Під час розгляду справи суддею було досліджено всі додані до справи докази та заслухано свідків події. Судом встановлено, що житловий будинок, адреса якого зазначається в кожному протоколі, є спільною частковою власністю [PERSON] , стосовно якого постійно складаються адмінпротоколи, та [PERSON] , яка кожного разу зазначається у протоколах, як потерпіла від домашнього насильства. Судом також встановлено, що конфлікт між співвласниками спірного житлового будинку триває вже 16 років, оскільки [PERSON] зайняла та користується в цілому вказаним житловим будинком та земельною ділянкою біля нього, а [PERSON] цілком правомірно намагається реалізувати своє право власності . Тому постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області №279/2015/20 від 10.06.2020 року провадження в справі відносно [PERSON] за ст.173-2 ч.1 КпАП України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Отже, зазначені вище справи неодноразово розглядалась в суді першої інстанції. Незаконними діями представника органу внутрішніх справ позивачу було завдано значної шкоди, яка виявилась у моральних та фізичних стражданнях, оскільки позивачу доводилось доводити свою невинуватість, перед судом, своїми односельчанами, в результаті позивач переживав неабияке хвилювання та нервовий стрес, що в свою чергу потягло за собою погіршення фізичного стану здоров`я. Позивач змушений був звернутись за правовою допомогою до адвоката та нести в зв`язку із цим матеріальні затрати. Хронологія розгляду протоколів про адміністративне правопорушення: - протокол серії АПР18 №188122 по обвинуваченню позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КпАП України було складено 26.09.2019 року, а розглянуто судом 22.10.2019 року, тобто розгляд справи тривав один місяць; - протокол серії АПР18 №698013 по обвинуваченню позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КпАП України було складено 28.04.2020 року, а розглянуто судом 10.06.2020 року, отже розгляд справи тривав один місяць і 10 днів. Таким чином, відносно позивача вчинялися незаконні дії посадової особи поліції, які тривали два місяці та 6 календарних днів. Межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом , виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на час розгляду справи. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено мінімальну заробітну плату на рівні 4173 гривні. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено мінімальну заробітну плату на рівні 4723 гривні. Справа відносно [PERSON] була розпочата 26.09.2019 року та продовжувалась до 22 жовтня 2019 року, тобто 26 днів, інша справа розглядалась з 28.04.2020 року по 10.06.2020 року, тобто один місяць 10 днів, а в днях разом 66 днів. Таким чином розмір відшкодування моральної шкоди становить 8896 гривень за два місця та 914, 12 гривень за 6 днів ( мінімальна заробітна плата х кількість місяців + (6 днів х 4723 :31 день), що становить 9810 гривень 14 копійок. Окрім цього, під час розгляду вищезазначених справ заподіяно матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на правничу допомогу, що підтверджується договором про надання правничої (правової)допомоги №64/19 від 17.10.2019 року та актом прийому наданих послуг №1 від 22.10.2019 року, договором про надання правничої (правової ) допомоги №19/20 від 14.05.2020 року та актом прийому наданих послуг №1 від 10.06.2020 року на загальну суму 14107, 20 гривень. Загальна сума, що підлягає відшкодуванню становить 23917, 34 гривень. Рішенням суду просить стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області у відшкодування матеріальної шкоди, завданої [PERSON] незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності 23917, 34 гривні та моральної немайнової шкоди в розмірі 9810, 14 гривень за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на його користь з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України. Одночасно просить вирішити питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України. 25.08.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачам строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачами 31.08.2020 року. У встановлений строк Головне управління національної поліції в Житомирській області подало відзив на позов в якому зазначено, що позивачем не надано доказів на підтвердження неправомірності дій поліцейського Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області при складанні відносно [PERSON] протоколів про адміністративні правопорушення за ст.173-2 ч. КУпАП, а також про здійснення визначених в орієнтованому переліку витрат, зазначений розмір яких є необгрунтованим та непропорційним до предмету спору. У відповіді на відзив сторона позивача виклала заперечення проти доводів, зазначених у відзиві відповідача, який просила вважати необгрунтованим, та не приймати до уваги наведені доводи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виник спір про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового слідства, прокуратури, суду, який регулюється положеннями ст.1176 Цивільного кодексу України (далі: ЦК України), Закону України" Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" (далі: Закон), Положенням про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду"//Затв. наказом МУЮ від 06.03.1996 року №106/1131 (далі Положення). В провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебували справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП за № 279/5164/19 та №279/2015/20. Постановою від 22.10.2019 року провадження у справі №279/51664/19 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Постановою від 10.06.2020 року провадження у справі №279/2015/20 відносно [PERSON] за ст. 173-2 ч.1 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до ч.1 та 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон № 266/94-ВР. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Статтями 2, 4 Закону № 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У даній справі підставою для відшкодування шкоди є закриття справ про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, що дає підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України та статті 1 Закону №266/94-ВР і не у залежності від того, чи застосовувались з боку держави будь-які заходи примусу та чи понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 4 Закону № 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Такий правовий висновок зроблено у постанові Верховного суду від 25.05.2016 року у справі №6-440цс16 , та від 10.10.2019 року у справі №569/1799/16-ц. Строк перебування позивача під слідством та судом становив з 26.09.2019 року по 22.10.2019 року, та з 28.04.2020 року по 10.06.2020 року. Частиною ч. 3 ст. 13 вищевказаного Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року розмір мінімальної заробітної плати складав 4173 гривень на місяць. Згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" з 01 січня 2020 року становив 4723 гривні. Відповідно до п.4 ст.2, п.5 ст.3 Закону України відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі : (4173 грн. (мінімальна заробітна плата в 2019 році ) / 18 (загальна кількість робочих днів з 26.09.2019 року по 22.10.2019 року) = 2436, 49 гривень, + (4723грн. (мінімальна заробітна плата в 2020 році ) /29 днів (загальна кількість робочих днів з 28.04.2020 року по 10.06.2020 року)= 4469, 07 гривень. 2436, 49 гривень +4446, 07 гривень =6905, 56 гривень. Розмір шкоди вираховано за наступною формулою: (розмір мінімальної заробітної плати) : ( кількість днів місця) х (кількість робочих днів). Вказаний розмір шкоди відповідає загальним засадам розумності, справедливості, пропорційності, з урахуванням тривалості провадження у справах про адміністративне правопорушення, вимушених змін у житті та витрачання часу, коштів на відновлення прав. Одночасно стаття 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду вказує на те, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано акт приймання - передачі наданих послуг №1 до Договору про надання професійної правничої допомоги №19/20 від 14.05.2020 року, акт приймання - передачі наданих послуг №1 до Договору про надання професійної правничої допомоги №64 від 17.10.2019 року, витяги з вказаних договорів та витяг з договору №34/20 від 12.08.2020 року на підставі яких заявлено до відшкодування професійної правничої допомоги -14107 гривень 20 копійок. Одночасно позивач просить вирішити питання про розподіл судових витрат понесених у даній справі, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, розмір яких визначено в сумі 15134, 40 гривень. Відповідач в наданому відзиві заперечив проти стягнення таких витрат, вважаючи їх необґрунтованими та непропорційними. Надаючи оцінку витратам на професійну правничу допомогу, при визначенні суми відшкодування необхідно виходити із критерію реальності понесення витрат на правничу допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також виходячи з критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставини справи, розгляд справи у відсутності сторін у порядку спрощеного провадження, кількість аркушів у справі. З врахуванням наведених у справі обставин та зазначених доказів щодо складових, з яких вираховано витрати, суд вважає їх розмір дещо завищеним, що є підставою для часткового задоволення вимог в цій частині, а саме в розмірі 12563, 80 гривень.

Outcome: partial