Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги централізованого опалення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, мотивуючи позовні вимоги тим, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» в листопаді 2015 року звернулися до суду із заявою, про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги централізованого опалення з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з відповідача [PERSON], який ухвалою від 03.02.2016 року був скасований. Позивач надає послуги централізованого опалення в квартиру за адресою: м.Чернівці вул.Героїв Майдану, 57/40, опалювальною площею 50,60 кв.м. Вказана квартира розташована в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, що передбачене вимогами СНиП - 2.08.01-89 «Жилые здания» та іншими будівельними вимогами. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення. Між ними та відповідачем до 01.01.2006 року існували фактичні договірні правовідносини передбачені ст.11 ЦК України, шляхом відкриття особового рахунку №29107 для проведення розрахунків. Послуги центрального опалення надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках. При розрахунках обсягів та вартості спожитої теплової енергії враховувались середньодобове теплове навантаження, кількість годин роботи тепловикористовуючих установок у розрахунковому періоді та коефіцієнт, величина якого визначається в залежності від температури зовнішнього повітря і фактичної кількості відпущеного тепла, з врахуванням обґрунтованих скарг-претензій. Вартість послуг централізованого опалення визначається розрахунковим методом щомісяця, шляхом перемноження 1 кв.м. на тариф. Розрахунки проводились згідно тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради. Величина тарифу та його зміни доводились до споживача регулярно і своєчасно. Оплата за надані послуги повинна здійснюватись споживачем не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим відповідно до п. 18 Постанови КМУ від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення…». Проте, відповідач обовязки щодо оплати не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованність за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення з 01.12.2011 року по 31.01.2018 року в сумі 9687,97 грн., інфляційні в сумі 132,33 грн. та 3 % річних в сумі 14,51 грн. Відповідач [PERSON] користується послугами централізованого опалення на підставі укладеного договору та не в повній мірі виконує обовязки по оплаті житлово-комунальних послуг. На їхнє попередження про добровільну сплату заборгованості за теплову енергію відповідачі не відреагувала. Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі і судових витрат задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила застосувати строки позовної давності. Позивач [PERSON] комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» надали відповідь на відзив, в якому посилаються на те, що всі проплати, які здійснила відповідачка та субсидію яку їй нараховано у розрахунку до позовної заяви включені. Вважають відзив на позовну заяву необгрунтованим, а позовну заяву обгрунтованою, просили позов задовольнити. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1\~;an=1759">ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом, належними доказами по справі встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], опалювальною площею 50,60 кв.м., у відповідності до довідки про склад сім?ї №4 від 25.01.2018 року (а.с.9). МКП «Чернівцітеплокомуненерго» в листопаді 2015 року звернулися до суду із заявою, про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги централізованого опалення з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з відповідача [PERSON], який ухвалою від 03.02.2016 року був скасований (а.с.17). Позивач надає послуги централізованого опалення в квартиру за адресою: м.Чернівці вул.Героїв Майдану, 57/40, опалювальною площею 50,60 кв.м. Вказана квартира розташована в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, що передбачене вимогами СНиП - 2.08.01-89 «Жилые здания» та іншими будівельними вимогами. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення. (а.с.6). Між позивачем та відповідачем до 01.01.2006 року існували фактичні договірні правовідносини передбачені ст.11 ЦК України, шляхом відкриття особового рахунку №29107 для проведення розрахунків. Послуги центрального опалення надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках. При розрахунках обсягів та вартості спожитої теплової енергії враховувались середньодобове теплове навантаження, кількість годин роботи тепловикористовуючих установок у розрахунковому періоді та коефіцієнт, величина якого визначається в залежності від температури зовнішнього повітря і фактичної кількості відпущеного тепла, з врахуванням обґрунтованих скарг-претензій. Вартість послуг централізованого опалення визначається розрахунковим методом щомісяця, шляхом перемноження 1 кв.м. на тариф. Розрахунки проводились згідно тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради. Величина тарифу та його зміни доводились до споживача регулярно і своєчасно. Оплата за надані послуги повинна здійснюватись споживачем не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим відповідно до п. 18 Постанови КМУ від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення…». Проте, відповідач обовязки щодо оплати не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованність за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення з 01.12.2011 року по 31.01.2018 року в сумі 9687,97 грн., інфляційні в сумі 132,33 грн. та 3 % річних в сумі 14,51 грн. (а.с.10-12). У відповідності до повідомлення позивача на адресу відповідача було направлено повідомлення, якими її було повідомлено про заборгованість за послуги з централізованого опалення, проте відовідач повідомлення залишила без уваги (а.с.7-8). Що стосується заявленого клопотання відповідачем [PERSON] про застосування строку позовної давності, то відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Встановлено частинами першою, пятою статті 261 ЦК України, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається спливом строку виконання. Позовна давність переривається у разі редявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є нше частина вимоги, право на яку має позивач у відповідності до частини другої статті 264 ЦК України. Особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги є судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України. Крім того, враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Дана правова позиція викладена у правових висновках Верховного Суду України у справі №6-214цс14 від 21 січня 2015 року та №6-1763цс16 від 24 травня 2017року. У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивачем [PERSON] комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» 16.12.2015 року було подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] оплати послуг, було перервано позовну давність. Згідно ч.3 ст.264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, відлік позовної давності за вимогами МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до [PERSON] про стягнення оплати послуг з централізованого опалення почався із дати скасування судового наказу ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.02.2016 року. 19.12.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №1475 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію на суму 4624,01 грн. строком на 36 місяців до 18.12.2014 року, який відповідачка виконала частково (а.с.13) і позивач 16.12.2015 року звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги централізованого опалення з урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних за період з 01.12.2011 по 31.01.2018 р. Факт укладання договору реструктуризації свідчить про те, що відповідач [PERSON], визнала борг повністю. Перебіг строку переривається вчиненням дій, що свідчать про визнання боргу, часткове виконання зобов'язання, письмове прохання про відстрочку сплати боргу. Встановлено ст.9 ч.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобовязаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно довідки про склад сім'ї № 4 від 25.01.2018 р. в квартирі зареєстровано двоє осіб відповідач [PERSON] та син [PERSON] Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Також передбачено п. 10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. (Правовий висновок ВСУ по справі 6-59цс13 від 30.10.2013р.) Також подібна позиція зазначена у правовому висновку ВСУ по справі 6-68цс12 від 20.06.2012р. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія ст.625 ч.2 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Закріплена в п.10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ст.625 ч.2 ЦК України. Таким чином клопотання відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності є неогрунтованим та в його задоволенні слід відмовити. Згідно ст. 13, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до комунальних послуг відносяться: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Споживач зобовязаний оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично відпущену теплову енергію. Відповідно до ст. 20 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить. Згідно\~ст. 625 ч. 2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи, що за умовами п.3.1 договору про надання послуг з централізованого опалення (а.с.13), оплата спожитих послуг проводиться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, відповідач повинен оплачувати спожиті послуги, проте\~ не виконує зобовязання належним чином. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Зокрема, у п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України N 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на\~рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі N 1-33/2004. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого банком судового збору, належним чином підтвердженого платіжними дорученнями в розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved