Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 23.11.2014 року між відповідачем та ТОВ "Еталон Краси" було укладено Договір № ДО0311 та Додаткова угода №ДО0311 від 23.11.2014 року на надання косметичних засобів. Відповідно до п. 1.1. Основного договору та Акту приймання-передачі до нього №ДО0311 від 23.11.2014 року, відповідач отримав та зобов'язався оплатити косметичні засоби повинен був сплатити за товар отриманий за Актом приймання-передачі на загальну суму 29400 (двадцять дев'ять тисяч чотириста) гривень 00 копійка, з яких: *6000 (шість тисяч) гривень 00 копійки, сплатити до моменту отримання Товару; *23400 (двадцять три тисячі чотириста) гривень 00 копійки на умовах відтермінування платежу. Товар був отриманий у повному обсязі відповідачем, що підтверджується підписом останнього під Актом приймання-передачі. Між ТОВ "Еталон Краси" та Позивачем укладено генеральний договір відступлення права вимоги №СФ2030844 від 08.09.2014 року, за яким ТОВ у випадку продажу товарів може відступати право вимоги боргу до боржника. Оскільки оплата за товар здійснювалась на умовах відстрочки (відтермінування), ТОВ з метою забезпечення отримання оплати за відвантажений Товар запропонувало, а Відповідач особисто погодив та уклав відповідні правочини з позивачем за якими останній сплатив позивачу борг за відповідача та отримав право вимоги до останнього щодо оплати боргу та у випадку порушення відповідачем умов погашення - штрафних санкцій за Основним договором. Відповідно до Генерального договору, позивач сплатив ТОВ "Еталон Краси" грошові кошти в обмін на право вимоги до відповідача в сумі 23400гривень 00 копійки. Згідно договору Позивач надав Відповідачу можливість сплатити суму боргу 23400 гривень 00 копійки 10-ма окремими платежами по 2340 (дві тисячі триста сорок) гривень 00 копійки в період з 23.12.2014 по 23.09.2015 включно. Зазначеною Угодою визначено, що оплата повинна здійснюватись до 23 числа кожного місяця. Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми та штрафних санкцій. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомляв, заяви про відкладення розгляду справи та письмових заперечень щодо вимог позову від нього не надходило. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову виходячи з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612, ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно положень ст.ст.525, 610, 623, 625, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, порушенням зобов'язання є його невиконання. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач сплатив позивачу борг у розмірі 14840 гривень, та на час звернення позивача до суду, заборгованість за основним боргом відповідача складає 8560 гривень. У відповідності до розрахунку збитків від інфляції з грудня 2014 року по серпень 2016 року, інфляційні збитки складають 5081,21 гривень, та 3% річних за період з 23.12.2014 року по 01.09.2016 року складає 449 гривень та відповідно до умов договору за пропуск платежу, штраф складає 1200 гривень. На думку суду зазначена сума заборгованості представником позивача обґрунтована та доведена в судовому засіданні. Приймаючи до уваги те, що відповідач не належним чином виконує свої обов'язки перед кредитором, чим інтересам позивача завдано матеріальну шкоду, така шкода підлягає відшкодуванню відповідачем. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат по справі в сумі 1380 грн. 00 коп. підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved