Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Заявник [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що з 08 червня 2016 року вона та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого 23 квітня 2017 року вона народила дочку. Пологи відбулись на тимчасово окупованій території України - в м.Севастополь, про що 06 червня 2019 року державною бюджетною установою охорони здоров`я міською лікарнею № 5 центру охорони здоров`я матері та дитини пологовим будинком № 1 в м.Севастополь видано медичне свідоцтво про народження серії [NUMBER] № 177294. Заявник, перебуваючи на території України, звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Великолепетиському та Горностаївському районах Головного територіального управління юстиції у Херсонській області для державної реєстрації народження дитини відповідно до законодавства України, де отримала відмову, так як медичне свідоцтво про народження дитини не відповідає вимогам українського законодавства. На підставі викладеного, заявник просить суд встановити факт народження її дочки. Встановлення даного факту необхідно заявникові для реєстрації народження дитини відповідно до вимог чинного законодавства України, а також для реалізації прав та обов`язків, пов`язаних із народженням дитини. Іншого шляху для встановлення цього факту немає. Ухвалою суду від 13 червня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання, заінтересованим особам запропоновано подати відзив на заяву. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином - просить суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заявника, на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання заінтересована особа [PERSON] та представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Великолепетиському та Горностаївському районах Головного територіального управління юстиції у Херсонській області не з`явились з причин, невідомих суду, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заінтересованих осіб, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. З 08 червня 2016 року заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку, [INFO] . Пологи відбулись на тимчасово окупованій території України - в м.Севастополь, про що 06 червня 2019 року державною бюджетною установою охорони здоров`я міською лікарнею № 5 центру охорони здоров`я матері та дитини пологовим будинком № 1 в м.Севастополь видано медичне свідоцтво про народження серії [NUMBER] № 177294. Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією. Згідно ч.2, ч.3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.1 ст.18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Таким чином, медичне свідоцтво про народження, видане державною бюджетною установою охорони здоров`я міською лікарнею № 5 центру охорони здоров`я матері та дитини пологовим будинком № 1 в м.Севастополь, є недійсним та не створює правових наслідків. Згідно ч.1, ч.4 ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Згідно пп.1, пп.2 п.1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. З листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Великолепетиському та Горностаївському районах Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 11 червня 2019 року № 15.9-36/92 вбачається, що заявникові [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про народження дитини через відсутність медичного свідоцтва про народження, виданого компетентним органом України. В судовому засіданні встановлено, що медичне свідоцтво про народження, видане компетентним органом України, заявник [PERSON] та її чоловік [PERSON] надати не можуть, оскільки пологи відбувались на тимчасово окупованій території України - в м.Севастополь, де компетентні органи України тимчасово не працюють. Згідно ч.4 ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно пп.2 п.1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. За таких обставин суд приходить до висновку, що компетентний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості без судового рішення зареєструвати народження дитини заявника у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5. При вирішенні даної цивільної справи суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПО, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговорені їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Згідно ч.1\~ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про громадянство України" особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. На підставі викладеного, суд вважає можливим встановити факт народження дитини жіночої статі [INFO] в м.Севастополь від батька [PERSON] та від матері [PERSON] Встановлення даного факту необхідно заявникові для реєстрації народження дитини відповідно до вимог чинного законодавства України, а також для реалізації прав та обов`язків, пов`язаних із народженням дитини. Іншого шляху для встановлення цього факту немає.

Outcome: approved