Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

20 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом та просить постановити судове рішення, яким стягнути із відповідача на його користь невиплачену при звільненні заробітну плату у сумі 12073,74 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 1024,43 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 05 серпня 2013 року він працював у ТОВ ""Восток Руда"" на посаді механіка на підземній дільниці. Наказом №76 Лс від 09 квітня 2015 року звільнений з роботи за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного та трудового договору за ч.3 ст.38 КЗпП України. Однак, на порушення ст.116 КЗпП України при звільненні йому не виплачено всі належні суми, зокрема заробітна плата у вказаному розмірі. У відповідності до ст.117 КЗпП України йому повинна бути виплачена середня заробітна плата за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На день подачі позовної заяви, компенсація за затримку розрахунку при звільненні становить 1024,43 грн., виходячи з того, що його середньоденна заробітна плата порахована з заробітку за два останніх місяці (лютий, березень) відповідно до розрахункових корінців становить (4237,63+2933,39):42 робочі дні = 170,74 грн., а кількість днів затримки, що повинні бути оплачені (робочі дні) на день подачі позовної заяви - 6 днів (170,74 х 6 = 1024,43 грн.). Також зазначив, що позовні вимоги стосовно виплати йому середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку будуть ним уточнені в ході судового розгляду. Невиплата відповідачем заробітної плати є грубим порушенням конституційних гарантій. В умовах щоденного зростання цін та інфляції затримка виплати заробітної плати постійно знецінює фактичний борг відповідача. Відповідачу належить відшкодувати йому моральну шкоду, у зв'язку з порушенням останнім його законних прав, а ці порушення призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Завдану моральну шкоду оцінює у 5000 грн. 13 травня 2015 року позивачем уточнено позовні вимоги, про що подана письмова заява. В заяві про уточнення позовних вимог [PERSON] зазначив, що з урахуванням того, що відповідач продовжує затримку розрахунку, а також те, що відповідачем надано йому довідки про стан заборгованості на день звільнення - 27189,46 грн. та розмір середньомісячної (3899,92 грн), та середньоденної (190,24 грн.) заробітної плати, просить стягнути з ТОВ ""Восток-Руда"" на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 27189,46 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення судом рішення виходячи з розміру його середньоденної заробітної плати 190,24 грн. і відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. При цьому, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити з урахуванням уточнених вимог, та стягнути на його користь з ТОВ ""Восток-Руда"" заборгованість по заробітній платі у розмірі 27189,46 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку з часу звільнення по 21.05.2015 року (включно), що становить 26 робочих днів у сумі 4946,24 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Відповідач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. При цьому, надав суду свої письмові заперечення, в яких зазначив, що товариство заборгувало позивачу [PERSON] заробітну плату в сумі 27 189 грн. 46 коп. і не заперечує щодо стягнення з товариства на користь позивача зазначеної суми заборгованості. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди то в цій частині позов не визнає, та просить відмовити. Посилаючись на те, що однією із причин затримки виплати позивачеві заробітної плати є несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість державою підприємству, що б надало можливість погасити частково заборгованість із заробітної плати. У зв'язку із падінням світових цін на товарну продукцію, відсутність попиту на ринку збуту, призупинення її випуску, і, як наслідок, простій підприємства з грудня 2014 року, призвело до тяжкого фінансового стану підприємства. Тому на ТОВ ""Восток-Руда"" виникла заборгованість з виплати заробітної плати з незалежних від підприємства обставин. На підприємстві вживаються всі необхідні заходи для того, щоб у найкоротший строк погасити заборгованість по заробітній платі. Тож, вважає, що об'єктивної вини підприємства, в ситуації, що склалась не має. З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні судом із дослідженої копії трудової книжки позивача /а.с.4/, встановлено, що [PERSON] дійсно з 05 серпня 2013 року по 09 квітня 2015 року включно перебував у трудових відносинах з ТОВ ""Восток-Руда"" та наказом №76 Лс від 09.04.2015 року звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного та трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Судом також встановлено, що на час звільнення відповідач мав заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 27189,46 гривен, зазначене підтверджується довідкою державного підприємства ТОВ ""Восток-Руда"" № 653 від 08 травня 2014 року(а.с.16), № 624 від 06.05.2015 року (а.с.19). Станом на день розгляду справи в суді, 21 травня 2015 року, заборгованість по заробітній платі позивачеві не виплачена. Що не заперечував відповідач в своїх запереченнях. Статтею 116 КЗпП України, передбачено що при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, законодавець чітко визначив, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, власник повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Доводи ж відповідача про те, що однією із причин затримки виплати позивачеві заробітної плати є тяжке фінансове становище підприємства, суд не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини не звільняють та не виключають відповідальності роботодавця щодо своєчасної виплати працівникові заробітної плати та проведення із звільненим працівником відповідних розрахунків. Таким чином, з ТОВ ""Восток Руда"" на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 27189 грн. 46 коп., яка виникла за період з грудня 2014 року по квітень 2015 року. Окрім того, з ТОВ ""Восток Руда"" на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 09 квітня 2015 року по день винесення рішення у справі (21.05.2015 року), що становить 26 робочих дні. Згідно довідки ТОВ ""Восток-Руда"" середньоденна заробітна плата позивача становила 190 грн. 24 коп. (а.с.15,20). Судом перевірено розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, наведений позивачем, і встановлено його правильність. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 4946 грн. 24 коп. (190,24 грн. /середньоденна заробітна плата позивача/ х 26 дні /кількість робочих днів затримки розрахунку = 4946,24 грн./). Саме така сума має бути стягнена з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така шкода позивачеві спричинена, оскільки останній, своєчасно не отримавши спочатку заробітну плату, а потім і остаточний розрахунок, змушений був докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивачем доведено, що невиплата йому заробітної плати призвела до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв'язків. Однак, з урахуванням вимог ст.237-1 КЗпП України щодо підстав стягнення моральної шкоди та ст.23 ЦК України щодо вимог розумності та справедливості її розміру, суд вважає за необхідне визначити розмір цієї моральної шкоди в розмірі 500 грн., що менше ніж просив позивач. Крім того, оскільки, позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, за таких обставин судові витрати стягуються із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відповідно ст.88 ЦПК України та Закону України ""Про судовий збір"". Зокрема, за вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід стягнути 243 грн. 60 коп. та за вимогу немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди слід стягнути 243 грн. 60 коп., а всього розмір судового збору складає 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial