Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

05.10.2011 р. ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № GOAWGА 0000000109 від 10.10.2008 року [PERSON] року отримала кредит у розмірі 115000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.10.2015 року.Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 17.08.2011 року має заборгованість - 188305,80 грн., яка складається з наступного:- 100879,01 - заборгованість за кредитом; 39556,69 - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10316,23 -заборгованість за комісією; 28348,83 -пеня 250 - штраф (пеня) за несвоєчасність виконання зобов'язань 8955,04 -штраф (процентна) складова.Позивач у позові вказав, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір іпотеки № б/н від 10.10.2008 року, згідно з яким відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно: жилий будинок за адресою [ADDRESS]. У зв'язку із невиконанням умов договору позивач просив суд звернути стягнення на будинок загальною площею 87,9 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк"з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким особам з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень для здійснення продажу та виселити відповідача, зареєстрованого у вказаному будинку зі зняттям з реєстраційного обліку у ВГІРФО; стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір 1708 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн. 23.01.2014 року позивач доповнив позовні вимоги та просив притягнути у якості співвідповідача по справі дочку [PERSON]- [PERSON] та залучити до участі у справі Орган опіки і піклування і в доповнення заявлених позовних вимог виселити із спірного будинку [PERSON] та малолітню [PERSON] із зняттям з реєстраційного обліку . 26.12.2014 року у зв'язку із смертю відповідачки [PERSON], що відбулася [INFO] року позивач змінив свої позовні вимоги та просив суд звернути стягнення на будинок загальною площею 87,9 кв. м, розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені позивача договору купівлі-продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та виселити відповідача [PERSON], зареєстровану у вказаному будинку зі зняттям з реєстраційного обліку у ВГІРФО разом із малолітньою дитиною ; стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір 1708 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн. Заявлені вимоги представник позивача підтримав у судовому засіданні в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, згідно до ст. 76 ЦПК України була неодноразово належним чином повідомлена про час розгляду справи ,в тому числі через «Урядовий кур'єр». Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи,вважаючи матеріали справи достатніми для розгляду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Так в судовому засіданні встановлено, що між сторонами існували вказані правовідносини. Відповідно до укладеного договору № GOAWGА 0000000109 від 10.10.2008 року [PERSON] року отримала кредит у розмірі 115000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.10.2015 року. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 17.08.2011 року має заборгованість - 188305,80 грн. яка складається з наступного: - 100879,01 - заборгованість за кредитом; - 39556,69 - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 10316,23 -заборгованість за комісією; - 28348,83 -пеня - 250 - штраф (пеня) за несвоєчасність виконання зобов'язань. - 8955,04 -штраф (процентна) складова В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір іпотеки бн. від 10.10.2008 року, згідно з яким відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно: жилий будинок за адресою [ADDRESS]. В порушення вимог закону та умов договору, за життя боржник [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконала; предмет іпотеки в заклад банку не передала. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року (а.с.142). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суд, за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення пор виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок. Відповідно ст.. 40 цього Закону звернення стягнення на житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет здійснюється за рішенням суду. У зв'язку із смертю іпотекодавця судом було перевірено,чи зверталися до нотаріальної контори спадкоємці померлої та чи відкривалась спадкова справа. Як видно із відповіді Першої Артемівської державної нотаріальної контори спадкова справа не відкривалась і ніхто не звертався з заявою про прийняття спадщини. Разом з тим суд приймає до уваги, що відповідачка [PERSON] Олександрівна- рідна дочка спадкодавиці , є спадкоємицею на спірний будинок за законом, із заявою про відмову від спадщини до нотаріуса не зверталася ,фактично прийняла спадщину,оскільки зареєстрована та мешкає з дочкою у спірному будинку. За таких обставин та враховуючи, що оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що [PERSON] порушено передбачений договором порядок виконання кредитного зобов'язання, яке забезпечене іпотекою, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку, передбачених законом. У частинах 2,3 статті 40 Закону України "Про іпотеку" законодавець встановив певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов"язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщенння протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Законом дійсно передбачено проведення процедури виселення мешканців житлового будинку чи житлового приміщення і під час задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, так і в подальшому, але з дотриманням обов"язкової процедури письмового попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця. Однак, в даному випадку банк не дотримався цієї процедури, не направив мешканцям спірного житлового будинку письмову вимогу, що є підставою для відмови у задоволенні позову про виселення відповідача з житлового будинку, який є предметом іпотеки. При виконанні вимог, зазначених ч. 1 ст. 35, ч. 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку", позивач не позбавлений права звернення з аналогічним позовом до суду. За таких обставин суд приходить до висновку щодо частковго задоволення позовних вимог. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судові витрати, понесені позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: partial