Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Херсонська обласна кредитна спілка «Благо» звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань по кредитному договору, позивач на підставі умов договору іпотеки набув право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Херсонська область м. Гола Пристань вул. Каховська 14, який раніше перебував у власності [PERSON] Оскільки відповідач та її сімя й надані проживають у вказаному помешканні та не бажають добровільно на вимогу нового власника залишати його, ХОКС "Благо" просить суд захистити їхні права власника та усунути перешкоди в користування та розпорядженні своїм майном шляхом виселення всіх осіб, в тому числі і [PERSON], з домоволодіння №14 та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою, а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1600 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах викладених в позовній заяві та наполягав на їхньому задоволенні. [PERSON] в останнє судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. В раніше проведеному судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та пояснила, що на теперішній час зареєстрована та проживає в с. Памятне в будинку, який належить її батькам,а тому житловим приміщенням для постійного проживання забезпечена. Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 26.12.2012 року між ХОКС "Благо" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 04/І/12. Того ж дня між сторонами було укладено договір іпотеки. Відповідно до його предмету, [PERSON], як іпотекодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобовязань перед Іпотекодержателем на підставі кредитного договору №04/І/12 від 26.12.2012р. у вигляді сплати відсотків за користування ним, всіх стягнень, передбачених цим договором і вищезазначеним кредитним договором, а також витрат, повязаних з реалізацією предмета іпотеки та відшкодування майнової шкоди, строком по 26.12.2015р. передала в іпотеку житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Херсонська область м. Гола Пристань вул. Каховська,14. Розділом 4 іпотечного договору передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 4.1.9 визначено, що передача іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку" (далі Закон). Відповідно до ч.1, 3 ст.33 Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 1 ст. 36 Закону визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно положень ч.1 ст. 37 Закону, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 12.07.2017 року за ХОКС "Благо" було зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які знаходять по вул. Каховська, 14 в м. Гола Пристань Голопристанського району Херсонської області. Підставою виникнення права власності зазначено іпотечний договір, серія та номер 4559, виданий 26.12.2012 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ст. 40 Закону, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Судом встановлено, що листом від 13.07.2017 року ХОКС "Благо" повідомило мешканців будинку №14 по вул. Каховська в м. Гола Пристань про необхідність звільнити вказане помешкання протягом тридцяти денного терміну та забрати свої речі. Однак вказані вимоги нового власника в добровільному порядку відповідачем виконані не були, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідно до ч.1 ст. 316, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України) Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, та ст. 150 Житлового Кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право\~\~власності\~\~є\~\~непорушним.\~\~Ніхто\~не\~може\~бути протиправно\~ позбавлений\~цього\~права\~чи\~обмежений\~у\~його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право на\~\~захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, а саме, власник\~майна\~має\~право вимагати\~усунення\~перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього. Частиною 3 ст. 9 ЖК України, передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Нормою, яка визначає порядок виселення із займаного жилого приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачено підстави виселення. Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСРгромадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована в [INFO], що підтверджується адресною довідкою (а.с. 22). В судовому засіданні також зясовано, що відповідач має постійне жиле приміщення для проживання в ньому за місцем своєї реєстрації, оскільки мешкає в будинку разом зі своїми батьками, який належить останнім. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині їхнього предявлення до відповідача підлягають задоволенню. Разом з тим, вимоги про виселення інших членів сімї відповідача задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги є некоректними, предявлені до невизначеного кола осіб та питання про встановлення судом реальної їхньої наявності та реєстрації у спірному будинку представником позивача не заявлялося, а відтак такі особи до участі у справі в якості відповідачів не залучались, і відповідно не зясовувалась їхня позиція стосовно предявлених вимог. Вимоги про зняття громадян з реєстрації, які зареєстровані в будинку по вул. Каховська, 14 в м. Гола Пристань також не підлягають задоволенню, оскільки вчинення цих дій не відноситься до компетенції суду та відповідно до положень ст. 7, 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні належать до повноважень органу реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: partial