Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за спожиті житлово-комунальні послуги, яку в подальшому уточнив, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що згідно рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 192 від 23.09.2015 року «Про визначення виробника та постачальника теплової енергії для будинку [ADDRESS] » виробником та постачальником теплової енергії для будинку [ADDRESS] визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ Сервіс Груп». Відповідно рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 219 від 08.08.2019 року, Товариству з обмеженою відповідальністю «АВ Сервіс Груп» погоджено тариф з утримання будинку і споруд та прибудинкової території для будинку [ADDRESS] як постачальникові послуг. Відповідач разом зі своєю сім`єю проживає в квартирі [ADDRESS] та на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно статті 9 ЗУ «Про житлово-комунаьні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово - комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За час надання послуг ТОВ «АВ Сервіс Груп» від відповідача до ТОВ «АВ Сервіс Груп» не надходило жодного звернення щодо зміни порядку чи/та строків оплати за спожиті житлово- комунальні послуги, розстрочки по виниклому боргу тощо. Станом на 01.01.2020 року у відповідача перед ТОВ «АВ Сервіс Груп» як перед постачальником послуг виникла заборгованість в сумі 14 719 (чотирнадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять) грн. 11 коп. З метою досудового врегулювання спору, позивачем відповідачеві 13 лютого 2020 року було направлено претензію про несплату за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 01.01.2020 року. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Укрпошти, відповідач 03.03.2020 року отримала претензію, надіслану їй позивачем. Станом на 01.06.2020 року відповідач не погасила заявлену в претензії заборгованість. Крім того, слід зазначити, що відповідачем не було надано на адресу позивача претензій щодо суми боргу, незгоди з нарахуванням тощо. Таким чином позивач вважає, що відповідач, маючи строк для оскарження боргу, його реструктуризації, не вчинив вищевказаних дій, фактично погодився з нарахованою сумою боргу. Враховуючи факт повідомлення відповідача про наявність боргу та необхідність його погашення, надання йому розумного строку для досудового врегулювання спору, а також факт впливу наявності боргу на фінансовий стан позивача, який ставить його в скрутне матеріальне положення, небажання відповідача добровільно сплатити борг, позивач вважає за необхідне звернутися до суду з позовом про стягнення боргу в судовому порядку. Несплата боргу, відмова оплати наданої комунальної послуги з надання опалення є порушенням Закону України "Про теплопостачання"та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Позивач вважає, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово- комунальні послуги у вигляді пені. Статтею 526 ЦК України визначенізагальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК Українизобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України)- вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК Українияк спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово- комунальні послуги"правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово- комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідно до положень ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 19, п. 1 ч. З ст. 20, п. З ч. 2 ст. 21, пп. 4, 13 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками сфери житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово- комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Істотними умовами договору на надання житлово- комунальних послуг є, зокрема, порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги та відповідальність сторін і штрафні санкції за невиконання умов договору. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, лише в разі його підготовки виконавцем на основі типового договору. Тобто законом визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово- комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Позивач зазначає, що договір про надання послуг централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення між ТОВ «АВСГ» та відповідачем не укладався, не дивлячись на пропозицію позивача про його укладення і ухилення відповідача від його підписання, але житлово-комунальні послуги відповідачу надавалась, тобто між позивачем та відповідачем наявні фактичні договірні відносини. На час розгляду справи у суді заборгованість відповідача складає 11 039 (одинадцять тисяч тридцять дев`ять) грн. 60 коп. Вирахування проводились наступним чином: загальна сума заборгованості станом на період оплати липень 2020 року складає 19 569 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 40 коп., заборгованість станом на серпень 2017 року (за межами позовної давності) - 8529 (вісім тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 80 коп. Різниця між нарахованим станом на липень 2020 року та нарахованим за минулий період, який не підпадає під стягнення у зв`язку з можливим застосуванням строку позовної давності, складає 11 039 (одинадцять тисяч тридцять дев`ять) грн. 60 коп. (19 569.40 - 8529.80 = 11 039.60 грн.). Таким чином позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за останні три роки, що складає 11 039 (одинадцять тисяч тридцять дев`ять) грн. 60 коп. на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Сервіс Груп», а також судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак до його початку надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти заперечень відповідача заперечують повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак надала письмовий відзив на позовну заяву, а також заперечення проти уточнення позовних вимог, згідно яких просила позов розглядати без її участі, позовні вимоги вона визнає частково в частині стягнення з неї заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, а саме за період нарахувань з вересня 2017 року по червень 2020 року в сумі 5955 грн.86 коп. Щодо нарахувань за інший період просить суд застосувати загальну позовну давність тривалістю в три роки до позову ТОВ «АВ Сервіс Груп». Також просить звільнити її від сплати витрат по сплаті судового збору на користь ТОВ «АВ Сервіс Груп» у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо наявні у справі докази, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В матеріалах справи міститься рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради №102 від 27 травня 2015 року «Про погодження застосування тарифу на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території для будинку [ADDRESS] » (а.с.9) Також в матеріалах справи містяться додаток 1 до рішення виконавчого комітету міської ради 27.05.2015 №102 стосовно тарифу на утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а також додаток №2 до рішення виконавчого комітету міської ради 27.05.2015 року №102 щодо послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, періодичність та строки виконання (а.с.10-11). Згідно рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради №101 від 27 травня 2015 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг», виконавцем послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у будинку [ADDRESS] з 05 червня 2015 року визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ Сервіс Груп» (а.с.7). Відповідно до рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради №192 від 23 вересня 2015 року «Про визначення виробника та постачальника теплової енергії для будинку [ADDRESS] » виробником та постачальником теплової енергії для будинку [ADDRESS] визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ Сервіс Груп» (а.с.8). З метою досудового врегулювання спору, позивачем відповідачеві 13.02.2020 року було направлено претензію про несплату за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 01.01.2020 року. Згідно поштового штампу на конверті, даний лист був повернутий за спливом строків зберігання. (а.с.20) В матеріалах справи містяться копії повідомлень ТОВ «АВ Сервіс Групп» на ім`я споживача, що мешкає за адресою [ADDRESS] щодо нарахованої абонплати та заборгованості (а.с.42). В матеріалах справи також міститься Особистий рахунок 3-26087 відкритий ТОВ «АВ Сервіс Груп» на [PERSON] , за адресою [ADDRESS] з розрахунком заборгованості (а.с.58). Відповідно до посвідчення [NUMBER] виданого 19.08.2020 року Центральним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради по Центральному району, родина [PERSON] (мати) та [PERSON] (батько), які мають на своєму утриманні трьох малолітніх дітей ( 2011, 2017, 2018 року народження) є багатодітною, а тому мають пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей. Строк дії вищезазначеного посвідчення до 26.03.2029 року. Відповідно до виписки по картці/рахунку [PERSON]. , виданої АТ КБ «Приватбанк» щомісячна допомога на одну дитину, яку отримує остання становить 860 грн. (а.с.49-50). Так, згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно статті 9 ЗУ «Про житлово-комунаьні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово- комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно- технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Законутакому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово- комунальні послуги у вигляді пені. Статтею 526 ЦК України визначенізагальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК Українизобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901,частини першої статті 903 ЦК Україниза договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово- комунальні послуги"правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово- комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідно до положень ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін\\тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженим и в установленому порядку. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частинами першою та п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов`язків. Крім договорів і інших угод відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права й обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, ст. 68 Житлового кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, зобов`язують споживача оплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів споживання. Як встановлено судом, про порушення відповідачем вимог щодо сплати за отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території та централізованого опалення за перший місяць періоду, визначеного у розрахунку (червень 2015 року), позивач дізнався ще в липні 2015 року (адже саме після 20 липня 2015 року зобов`язання щодо здійснення оплати за послуги, надані у червні 2015 року, можна вважати простроченим), тому саме з цього моменту у TOB «AB Сервіс груп» виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. Однак позивач звернувся до суду із зазначеним позовом лише 26.06.2020 року, тобто зі спливом загального строку позовної давності. Правова позиція з питання застосування позовної давності за вимогами про повернення коштів, визначених щомісячними періодичними платежами, викладена в постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 № 6- 116 цс13 та від 19 березня 2014 № 6-20цс14. Ця правова позиція може бути застосована до даних цивільних правовідносин, оскільки їх суттю також є внесення періодичних щомісячних платежів. Так, строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку (тобто 20 числа кожного місяця у випадку правовідносин, що підлягають розгляду у даному випадку). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм у конкретній справі, що розглядалася, Верховний Суд України дійшов висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Таким чином, суд приходить до висновку, що аналогічно позовна давність за вимогами позивача по стягненню заборгованості зі сплати послуг, оплата за які відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води визначена періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Згідно із ч. З ст. 254 ЦК України, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до уточнених позовних вимог позивачем охоплено період заборгованості з серпня 2017 року по липень 2020 року включно. Загальна сума заборгованості, яку просить стягнути позивач, становить 11 039 гривень 60 копійок. При цьому позивачем надано детальний розрахунок суми заборгованості із помісячною розбивкою, звіряючись із яким суд приходить до висновку про те, що позивачем при формулюванні остаточної суми позовних вимог допущено логічну та арифметичну помилку. Так, стовпчик «вхідне сальдо» за серпень 2017 року містить суму 8395 гри. 74 коп. Тобто зазначена сума - це та сума боргу, яка охоплюється позовною давністю, про застосування наслідків спливу якої позивач просить та вимогу про стягнення якої позивач в уточненій позовній заяві не ставить, фактично погодившись з доводами позивача. Далі, з подальшим нарахуванням сум до сплати (стовпчики «нараховано» та «донараховано»), а також з урахуванням коштів, які надійшли в рахунок оплати послуг (стовпчики «повернуто» та «сплачено»), отримуємо вихідне сальдо за липень 2020 року у сумі 14641 грн. 00 коп. Таким чином, від суми, визначеної як «вихідне сальдо», віднімаємо суму, визначену як «вхідне сальдо» (бо вона виходить за межі строку позовної давності), та отримуємо фактичну суму коштів, недоотриманих позивачем за вказаний ним період: 14641,00 - 8395,74 = 6245, 26 грн. Разом з тим, позивачем наведено у якості боргу суму 11 039 грн. 60 коп., яку позивач, відповідно до тексту заяви, розрахував таким чином: 19569,40 - 8529, 80 = 11039,60 грн. Наведений розрахунок проведено неправильно, оскільки, за твердженням позивача, сума заборгованості відповідача станом на липень 2020 року становила 19 569,40 грн., у той час як, відповідно до наданої позивачем розрахункової таблиці, ця цифра - це сума сплачених позивачем грошових коштів за користування комунальними послугами. Не беручи до уваги значення вхідного та вихідного сальдо, для перевірки висновків, суд проводить розрахунок іншим способом: (5064,24 + 25231,07 + 15,79 + 213, 51) - (4705,95+19569,40) = 6245, 26 грн. Отже, наведена позивачем сума боргу, який він просить стягнути з відповідача, наведена вочевидь некоректно, правильний підрахунок згідно наданих позивачем даних визначає заборгованість за період нарахувань за серпень 2017 року - липень 2020 року у сумі 6245 грн. 26 коп. Разом з тим, враховуючи те, що позивач під час розрахунку від «суми заборгованості» (взятої неправильно) відняв суму 8529, 80 грн. (вихідне сальдо за серпень 2017 року), суд робить висновок, що до складу позовних вимог позивач не включає період нарахувань за серпень 2017 року (134,06 грн.). Таким чином, подальший розрахунок становить: 6245,26 - 134,06, або 14641,00 - 8529, 80 = 6111,2 грн. Даний розрахунок охоплює період нарахувань за вересень 2017 року - липень 2020 року. Далі, у червні і липні 2020 року за особовим рахунком відповідача було помилково здійснено оплату за попередні місяці у розмірі меншому, ніж нараховано, а саме: оплачено по 80,17 коп. кожного місяця, тоді як нараховано - по 155, 34 грн., наявність заборгованості за цей період відповідач не заперечує. Разом з тим, оплата за липень 2020 року проведена 10.08.2020 у повному обсязі - у розмірі 155,34 грн. (копія квитанції додається). Звідси, отримуємо кінцевий розрахунок: 14641,00 грн. (вих. сальдо за липень 2020 року) - 155,34 грн. (нараховано за липень 2020 року, оплачено 10.08.2020 року) - 8529, 80 (сума вих. сальдо за серпень 2017 року, взята за початкову позивачем) = 5955,86 грн. (заборгованість). Таким чином враховуючи викладене, сума заборгованості з послуг на утримання будинку та прибудинкової території та послуг з централізованого опалення, існування якої визнає відповідач, з урахуванням уточнення позовних вимог, становить 5955, 86 грн. та охоплює період нарахувань позивача з вересня 2017 року по червень 2020 року (сплат - по липень 2020 року). З огляду на вищевикладене можна зробити висновок, що вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Крім того, у відповідності до положень ч.3 ст.136 ЦПК України щодо зменшення розміру належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або звільнення від їх сплати відповідача, суд приходить до наступного. В матеріалах справи міститься довідка про доходи відповідача за останні 6 місяців, згідно якої доходами останньої є виключно соціальна допомога на дітей. Однак, відповідач [PERSON] відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] про дохід якого не вказано [PERSON] при зверненні до суду з клопотання про звільнення від сплати судового збору. Тому суд, приходить до висновку, що доводи відповідача щодо скрутного матеріального стану, не знайшли свого підтвердження, а тому задоволенню клопотання відповідача, щодо звільнення від сплати судового збору не підлягають. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якого визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ТОВ «АВ Сервіс Групп» документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial