Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивач просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на ? частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, пров. Примирення, 5 (далі домоволодіння). Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначила, що після смерті батька [PERSON], який помер 31.01.1995 року, вона прийняла спадщину за законом, що підтверджується рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 02.07.2015 року по справі № 136/1039/15-ц. До складу спадщини увійшла ? частки домоволодіння за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, пров. Примирення (раніше "Калініна"), 5. Впродовж наступних років аж по даний час позивач неодноразово здійснювала ремонт, за власний рахунок провела водопостачання, оплачувала комунальні послуги тощо. Власником іншої частини домоволодіння є [PERSON], яка в спірному житловому будинку ніколи не проживала, господарство не вела, функцій власника не виконувала. Таким чином, позивач фактично добросовісно, безперервно та відкрито володіє і користується усім домоволодінням, в тому числі і часткою [PERSON], однак право власності оформити позбавлена можливості, що стало приводом для її звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, при цьому надав згоду на заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних в справ даних і доказів. Будучи повідомленою про час і місце розгляду справи через оголошення в газеті "Урядовий кур'єр", в судове засідання [PERSON] не зявилася, заяви про відкладення розгляду справи або ж розгляду справи у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. Представник Турбівської селищної ради будучи повідомленим у встановленому порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зясувавши істотні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази, що мають значення для справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11.05.1979 року рішенням Народного суду Липовецького району Вінницької області по справі № 2-163/1979 за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по ? частки домоволодіння за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Калініна, 5. 31.01.1995 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок смерті він не зробив. До складу спадщину увійшла ? частки домоволодіння за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, пров. Калініна, 5. Позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, у звязку з чим 02.07.2015 року Липовецький районний суд Вінницької області (справа № 136/1039/15-ц) визнав за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого 31.01.1995 року [PERSON] право власності на ? частки домоволодіння за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, пров. Калініна, 5. 18.04.2016 року 6 сесія 7 скликання Турбівської селищної ради перейменувала провулок "Калініна" в провулок "Примирення". Таким чином, позивач є власником ? частки домоволодіння за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, пров. Примирення, 5. 04.06.1992 року померла [PERSON], яка на випадок свої смерті склала на імя [PERSON] особисте розпорядження (заповіт). 05.12.1992 року державний нотаріус видав на імя [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину по заповіту після померлої 04.06.1992 року [PERSON], в тому числі на ? частки домоволодіння за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, пров. Калініна, 5. З пояснень представника позивача, а також показів свідка - [PERSON], суд встановив, що з 1995 року по даний час [PERSON] в домогосподарстві № 5 по пров. Калініна в смт. Турбів неодноразово здійснювала ремонт, за власний рахунок провела водопостачання, оплачувала комунальні послуги тощо. Статтею 41 Конституції України, главою 24 ЦК України встановлено, що право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" (далі-Постанова №5), можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. Відповідно до ч.1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Звертаючись до суду позивач вказала на те, що більше десяти років вона відкрито та добросовісно користується спірним домоволодінням, в тому числі часткою відповідача, а тому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на ? частки вказаного нерухомого майна, яка належить [PERSON] Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України, можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. За відсутності хоча б однієї із вказаних умов право власності за набувальною давністю на майно не може бути визнано. За набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні його власнику було відмовлено. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Характерною ознакою для визнання права власності на нерухомість за давністю володіння згідно до ст.344 ЦК України, є добросовісність, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю (пункту 9 Постанови №5). Оцінюючи встановлені у справі обставини суд вважає доведеним, що позивачу з моменту прийняття спадщини після померлого 31.01.1995 року [PERSON] було відомо, що останній є власником лише ? частки домоволодіння, при цьому співвласником іншої частки домоволодіння є [PERSON] Зазначене унеможливлює набуття частки [PERSON] у власність позивача за давністю володіння відповідно до правил, встановлених статтею 344 ЦК України, оскільки у даному випадку відсутня така складова умова набуття права власності за набувальною давністю, як добросовісне заволодіння чужим майном. Здійснення сплати комунальних послуг, підтримання майна у належному стані - не є підставою для задоволення позовних вимог про визнання права власності за набувальною давністю на ? частки домоволодіння [PERSON] Оскільки підстави, встановлені ст.344 ЦК України для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на спірне майно, яке розташоване за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, пров. Примирення, 5 відсутні, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити. Керуючий пунктом 9, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", ст. 15, 16, 344 ЦК України, ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 280, 284, 289, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed