Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що 28.11.2014 року Броварський міськрайонний суд Київської області постановив ухвалу про визнання мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] в справі за позовом про поділ майна подружжя та зустрічним позовом про поділ майна подружжя, провадження по справі закрив. Відповідно до умов мирової угоди відповідач [PERSON] зобов"язувався не пізніше 3 місяців після набрання законної сили ухвалою виплатити позивачці компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля "Wolrswagen Caddi", 2007 року , д.н.з. [NUMBER] в сумі 29750 грн. При зверненні до виконавчої служби позивачці було відмовлено в відкритті виконавчого провадження , так як мирова угода не містить дій примусового характеру. Згідно ч.1,4,5 ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов"язків сторін та предмету позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження в справі. Закриваючи провадження у справі , суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди .Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання. Відповідно до п.5 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 21.04.1999 року мирові угоди відносилися до рішень , що підлягають примусовому виконанню, однак Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" , який набрав чинності 01.01.2004 року дане положення п.5 ст.3 Закону України " Про виконавче провадження"було виключене. Отже на момент постановлення ухвали про визнання мирової угоди , укладеної між [PERSON] та [PERSON] мирова угода не відносилася до рішень, що підлягають примусовому виконанню . Тому в разі невиконання стороною умов мирової угоди у добровільному порядку , заінтересована особа вправі звернутися до суду з позовом про виконання умов договору в спосіб , передбачений ст.16 ЦК України. Так як відповідач [PERSON] не виконує добровільно умов мирової угоди , то позивач , відповідно до ст.3 ЦПК України просить суд , враховуючи положення ст.ст. 526, 530, 629, 611, 625 ЦК України стягнути з нього на користь позивача заборгованість по мировій угоді з урахуванням індексу інфляції , а також 3% річних від простроченої суми. В судове засідання позивач та її представник не з"явилися , представник подав письмову заяву в якій просить справу розглядати в їх відсутність, вимоги підтримують, просять їх задовольнити, в разі відсутності відповідача згодні на заочний розгляд. Відповідач неодноразово викликався в судове засідання , проте до суду повертаються конверти з відміткою , за закінченням терміну зберігання , тобто так як він не виявлений за місцем реєстрації , йому залишали повідомлення , відповідно до якого він може отримати кореспонденцію в поштовому відділенні , але так як він не з"являється конверт повертається, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб , які беруть участь в справі за адресою проживання , вважається , що судовий виклик, повідомлення вручене їм належним чином, а тому враховуючи згоду сторони позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження , на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд ухвалив розгляд справи проводити в порядку заочного провадження. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В силу ст.11, 202 ЦПК України затверджена судом мирова угода за своєю природою є правочином , який за загальними принципами цивільного законодавства має бути виконаний за правилами ст.ст. 525, 526 ЦК України . Мирова угода є цивільно-правовим зобов'язанням, а якщо воно має грошовий характер, то до нього можна застосовувати норми статті 625 ЦК України , що передбачають відповідальність за невиконання грошового зобов'язання. Іншими словами мирова угода , затверджена судом є зобов"язанням , а тому в разі її невиконання ( прострочення виконання) боржник на вимогу кредитора зобов"язаний йому сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший процент не встановлений договором або законом. Отже вимоги позивача підлягають задоволенню з цих підстав , відповідно до розрахунку суми наданої позивачем . Також стягненню підлягають судові витрати . На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved