Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" звернулося з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору № б\\н від 20 жовтня 2011 року відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 18600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши заяву, відповідач тим самим погодився на те, що разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на сайті банку, така заява складає між ним та банком договір. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по своєчасній сплаті кредиту станом на 18 лютого 2018 року у нього виникла кредитна заборгованість перед позивачем в розмірі 38780,84 грн., тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та понесені ним судові витрати. Ухвалою про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі від 11 квітня 2018 року ухвалено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] у строк, визначений ухвалою, відзиву на позов не подав, у зв'язку з чим суд вирішує дану справу за наявними у ній матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представник позивача - Публічного акціонерного товариства "Комерційного банку "Приватбанк" в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи є письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні і що стверджується матеріалами справи, 20 жовтня 2011 року відповідач [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства "Комерційного банку "Приватбанк" із заявою позичальника про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок на запропонованих банком Умовах і правилах надання банківських послуг. Пунктом 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також сплату позичальником комісії на умовах передбачених договором. Пунктом 2.1.1.12.1 сторонами погоджено, що зобов'язання з повернення тіла кредиту , процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов'язаннями. У відповідності з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 20 жовтня 2011 року позичальника [PERSON] станом на 18 лютого 2018 року, заборгованість відповідача перед Публічним акціонерним товариством "Комерційним банком "Приватбанк" становить: 4463,47 грн. заборгованості за кредитом, 21028,56 грн. заборгованості по відсотках, 10965,91 грн. заборгованості по пені, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1822,90 грн. штрафу (процентна складова), а тому суд вважає, що вона в сумі 38780,84 грн. (4463,47 + 21028,56 + 10965,91 + 500,00 + 1822,90= 38780,84) підлягає стягненню з нього в користь позивача, тому що для цього є законні підстави. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача сплачені останнім при зверненні до суду 1762,00 грн. судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved