Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач АТ "Альфа-Банк", звернувшись до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа [PERSON] , зазначає, що на підставі кредитного договору №1701/0808/98-029 від 26.08.2008 р. у позивача виникло право вимоги до третьої особи [PERSON] (позичальник). З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачкою [PERSON] (поручитель) було укладено іпотечний договір № 1701/0808/98-029-Z-1 від 26.08.2008 р. У зв`язку з невиконаним зобов`язанням позичальника [PERSON] , позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 98957,32 дол.США, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 87,60 кв.м., житловою площею 56,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку (кадастровий номер 56:246:895:00:06:040:0360) загальною площею 0,1624 га, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження" за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом ТОВ "Бізнес Ассіст" в сумі 757 441,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Судом було вжито заходів для належного повідомлення відповідачки про час і місце розгляду справи. До суду повернулися поштові конверти з відмітками про причини невручення "за закінченням терміну зберігання". Третя особа в судове засідання не з`явився. Судом було вжито заходів для належного повідомлення про час і місце розгляду справи. До суду повернулися поштові конверти з відмітками про причини невручення "за закінченням терміну зберігання". За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. 10.07.2020 року було відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 21.09.2020 року підготовче судове засідання у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25.05.2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15.06.2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Альфа Банк" був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1701/0808/98-029 від 26.08.2008 р., що був укладений між АКБ "ТАС-Комерцбанк", правонаступник ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON] на користь ПАТ "Альфа-Банк", правонаступником якого є ПАТ "Альфа Банк" (з урахуванням Договорів про внесення змін та доповнень до Договору №1 від 08.09.2009 р., №2 від 08.09.2009 р., №3 від 21.12.2009 р., №4 від 02.04.2010 р., №5 від 08.12.2010 р., Додаткової угоди №2 до Договору від 10.11.2011 р., Додаткової угоди №4 до Договору від 13.09.2010 р. На даний час усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором належать АТ "Альфа-Банк". Відповідно до умов договору №1701/0808/98-029 від 26.08.2008 р., позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши у кредит [PERSON] 45000,00 дол.США. В свою чергу, [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 23.01.2020 року має заборгованість, яка складається з: - сума заборгованості за кредитом - 36031,16 дол.США; - сума заборгованості за відсотками - 26280,27 дол.США; - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 36 645,89 дол. США; - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 11 699,26 дол. США. Вказана заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ "Сведбанк", правонаступником якого на даний час є позивач АТ "Альфа-Банк" та відповідачкою [PERSON] (поручитель) було укладено іпотечний договір № 1701/0808/98-029-Z-1 від 26.08.2008 р., згідно умов якого відповідачка [PERSON] , відповідно до п.1 договору забезпечує належне виконання позичальником [PERSON] вимог іпотекодержателя, що випливають або випливатимуть з кредитного договору №1701/0808/98-029 від 26.08.2008 р. (з урахуванням Договору про внесення змін та доповнень № 1 від 08.12.2020 р. до Договору іпотеки). Згідно п.2 Іпотечного договору № 1701/0808/98-029-Z-1 від 26.08.2008 р., відповідачка [PERSON] (Іпотекодавець) на забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання, передає Іпотекодержателю належне їй на праві приватної власності нерухоме майно, а саме житловий будинок (шлак), позначений за планом земельної ділянки літерою "А1", сарай - л.кухня (шлак) - літера "Б", сарай (цегла) - літера "б", сарай (цегла) - літера "В", погріб (цегла) - літера "Г", вбиральня (дерево) - літера "Д", колодязь (бетон) - літера "К", огорожа (метал) - №1, ворота (метал) - №2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (Предмет іпотеки). Відповідачка [PERSON] є власником предмету Іпотеки, що підтверджується договором дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 04.02.2003 р., посвідченого державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори Кутецькою В.В. (реєстровий № 1-266). На адресу відповідачки [PERSON] (Іпотекодавця) та третьої особи [PERSON] (Позичальника) були направлені письмові вимоги про усунення порушень та вимоги про добровільне виселення, що підтверджується реєстром № 62 рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України (п.4,5). Досудову вимогу відповідачка та третя особа залишили поза увагою. Згідно висновку про варість майна від 27.01.2020 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ "БІЗНЕС АССІСТ", ринкова вартість домоволодіння, житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , загальною площею 87,60 кв.м., що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1624 га (кадастровий номер 56:246:895:00:06:040:0360) за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] , складає 757 441 грн., в тому числі: - ринкова вартість домоволодіння житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , загальною площею 87,60 кв.м., що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1624 га (кадастровий номер 56:246:895:00:06:040:0360) за адресою: [ADDRESS] , складає 544 259 грн.; - ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0,1624 га (кадастровий номер 56:246:895:00:06:040:0360) за адресою: [ADDRESS] , складає 213 182 грн. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 29.07.2008 р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1624 га, розташованої по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позачальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таке стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 7 цього ж Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року передбачено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Відповідно до положень ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень ст.11 ЗУ "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Згідно п.12, 12.1 Іпотечного договору № 1701/0808/98-029-Z-1 від 26.08.2008 р., одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, є рішення суду. Так, позивач визначив спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений ст.39 ЗУ "Про іпотеку" за рішенням суду шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження" за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом ТОВ "Бізнес Ассіст" в сумі 757 441,00 грн. Однак, згідно з ч.2 ст.39 ЗУ "Про іпотеку" у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Таким чином, вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку»). У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону України «Про іпотеку»). У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку»). Положення вказаної частини не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону України «Про іпотеку»). Вимога, встановлена частиною першою статті 35 ЗаконуУкраїни «Про іпотеку», не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя статті 35 Закону України «Про іпотеку» ). Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону України «Про іпотеку»). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 36 цього Закону) не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 вказаного Закону). Це означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону України «Про іпотеку», способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 вказаного Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно з частиною другою статті 35 Закону України «Про іпотеку» визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 вказаного Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 цього Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону України «Про іпотеку», не передбачили. Судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» суд у резолютивній частині відповідного рішення обов`язково визначає спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 вказаного Закону. Відповідно до положення пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року протягом дії цього Закону: не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку; Тобто, вказаним Законом передбачено мораторій на звернення стягнення на заставне нерухоме майно. Отже, враховуючи те, що позичальник не виконав умови договору в результаті чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 98957,32 доларів США, а укладений ним кредитний договір був забезпечений іпотечним майном, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене,

Outcome: approved