Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року було скасовано рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 12 лютого 2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], відділу Держземагенства у Деражнянському районі, Деражнянської міської ради, третя особа: [PERSON], про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, в частині вирішення позову [PERSON], та справу у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно ухвали Деражнянського районного суду Хмельницької області від 04 вересня 2014 року, що була залишена без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2014 року, цивільну справу по підсудності передано на розгляд Віньковецького районного суду. Уточнивши у ході судового розгляду свої позовні вимоги, позивачка [PERSON] просила визнати незаконним та скасувати рішення Деражнянської міської ради Хмельницької області № 4 від 29 січня 2010 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації" в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації з метою передачі у власність [PERSON] земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га по [ADDRESS] із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки орієнтовною площею 0,2600 га по [ADDRESS] із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства; визнати незаконним та скасувати рішення Деражнянської міської ради Хмельницької області № 8 від 11 жовтня 2011 року "Про затвердження технічної документації та передачі земельних ділянок у власність" в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1000 га по [ADDRESS] із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки площею 0,3443 га по [ADDRESS] із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства; скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 721268 від 15.11.2011 року, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою м. Деражня [ADDRESS] із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 721269 від 15.11.2011 року, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,3443 га за адресою [ADDRESS], із цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства; зобов'язати відділ Держкомзему у Деражнянському районі скасувати реєстраційні записи № 682151011000465, № 682151011000466 у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі - на земельні ділянки [PERSON] площею 0,1000 га та 0,3443 га по [ADDRESS]; скасувати державну реєстрацію двох земельних ділянок, розташованих за адресою [ADDRESS], площею 0,1000 га із кадастровим номером 6821510100:01:017:0068 та площею 0,3443 га із кадастровим номером 6821510100:01:017:0069; визнати незаконним та скасувати рішення Деражнянської міської ради Хмельницької області № 5 від 11.10.2011 року "Про безоплатну приватизацію земельних ділянок громадянами" в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельних ділянок по [ADDRESS] площею 0,100 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,3443 га для ведення особистого селянського господарства. Свої вимоги позивачка [PERSON] обґрунтовувала тим, що вона є власником будинку [ADDRESS], а також земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) площею 0,0686 га на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 103257 від 11.02.2009 року. Позивач [PERSON] є власником 281/1000 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель у [ADDRESS], відповідно до договору дарування частини житлового будинку, посвідченого нотаріусом 20.08.2008 року. Власником іншої частки (719/1000) житлового будинку по [ADDRESS], є [PERSON] на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого нотаріально 19.12.2007 року. Рішенням Хмельницького районного суду від 04.01.1995 року у справі № 2-37/95, було визначено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] між колишніми співвласниками цього будинку - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Зокрема, відповідачу за первісним позовом [PERSON] за вказаним рішенням суду було виділено у користування 0,0930 га земельної ділянки, [PERSON] та [PERSON] - 0,05499 га, [PERSON] - 0,05732 га. У подальшому [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подарували 10.11.1995 року свої частки будинку [PERSON], який у свою чергу 19.12.2007 року подарував усю належну йому частку (719/1000) [PERSON] Згідно вищезазначеного рішення суду спірне будинковолодіння розташоване на земельні ділянці розміром 0,2053 га. Нещодавно позивачам стало відомо, що більша частина земельної ділянки, яка закріплена за домогосподарством по [ADDRESS], приватизована відповідачем [PERSON], який є власником будинку по [ADDRESS], та він отримав Державний акт на право власності серії ЯК № 721268 від 15.11.2011 року на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою по [ADDRESS], із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), та Державний акт на право власності серії ЯК № 721269 від 15.11.2011 року на земельну ділянку площею 0,3443 га за цією ж адресою із цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства. Дані державні акти на право власності на земельні ділянки були видані [PERSON] на підставі рішень Деражнянської міської ради від 29 січня 2010 року № 4 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації" та від 11.10.2011 року № 8 "Про затвердження технічної документації та передачу земельних ділянок у власність", які на думку позивачки, а також видані на їх підставі державні акти на право власності на земельні ділянки, є незаконними, оскільки видані з порушенням встановленої законом процедури та порушують права як суміжних землевласників і землекористувачів. Так, рішенням Деражнянської міської ради від 29.01.2010 року № 4 відповідачу [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації з метою передачі у власність земельної ділянки площею 0,1000 га по [ADDRESS] із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд, та земельної ділянки площею 0,2600 га за цією ж адресою із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яке є незаконним у зв'язку з відсутністю у Деражнянської міської ради достатніх правових підстав для його прийняття. Крім того, у подальшому технічна документація із землеустрою та Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства були виготовлені на ділянку площею 0,3443 га,тобто на 0,0843 га більше, ніж зазначено у рішенні № 4 від 29.01.2010 року. Також відповідачем [PERSON] включено до земельної ділянки по [ADDRESS] було включено частину земельної ділянки площею 0,141799 га, яка закріплена за домоволодінням [ADDRESS], що випливає із схеми обстеження земельних ділянок по [ADDRESS] від 02.12.2009 року. В актах встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.04.2011 року межі земельних ділянок [PERSON] із [PERSON] як з суміжним землевласником (землекористувачем) погоджені не були, що є грубим порушенням законних прав позивачки. Крім цього, вимоги позову обґрунтовані тим, що після встановлення [PERSON] огорожі по межах приватизованої ним земельної ділянки стало очевидним самовільне захоплення ним частини земельної ділянки по [ADDRESS], яка належить позивачці [PERSON] на праві власності, що є порушенням норм земельного законодавства. Оскільки у ході приватизації [PERSON] земельних ділянок площею 0,1000 га та 0,3443 га по [ADDRESS] були допущені істотні порушення порядку і процедури виконання землевпорядних робіт, встановлення меж в натурі (на місцевості), погодження меж земельних ділянок із суміжними землевласниками та інші порушення чинного законодавства, то це призвело до незаконної приватизації [PERSON] частини земельної ділянки, закріпленої за житловим будинком [ADDRESS], яка має належати співвласникам цього будинку [PERSON] та [PERSON], та у зв'язку з цим Державні акти на право власності на земельні ділянки, видані на ім'я [PERSON], рішення Деражнянської міської ради № 4 від 29.01.2010 року, № 8 від 11.10.2011 року, на підставі яких видано Державні акти на право власності на спірні земельні ділянки, та рішення № 5 від 11.10.2011 року, підлягають скасуванню. Відповідач по справі, [PERSON], до початку розгляду справи по суті Віньковецьким районним судом, подав зустрічний позов до [PERSON], треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - відділ Держземагенства у Деражнянському районі, та Деражнянська міська рада, у якому просив визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку від 11 лютого 2009 року серія ЯЗ № 1033257, виданий на підставі рішення Деражнянської міської ради № 6 від 28 жовтня 2008 року на ім'я [PERSON], яким підтверджено право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0686 га для будівництва жилого будинку, господарських будівель і споруд. Ухвалою суду від 16.12.2014 року зустрічну позовну заяву [PERSON] прийнято до спільного розгляду із первісним позовом та об'єднано первісний і зустрічний позови в одне провадження. Свої вимоги за зустрічним позовом [PERSON] обґрунтовував тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 30 серпня 1976 року, та земельних ділянок розміром 0,1000 га та 0,3443 га на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки. У ході розгляду справи відповідно до висновку експерта встановлено наявність накладки земельної ділянки [PERSON] згідно Державного акту на право власності площею 0,0686 га на належну земельну ділянку [PERSON] згідно Державного акту на право власності площею 0,1000 га в точках 4-3 на 0,0005 га. Проте, згідно даних експертизи за домогосподарством [PERSON] з урахуванням рішення Хмельницького районного суду від 04.01.1995 року про встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою за адресою по [ADDRESS], мала б перебувати земельна ділянка площею 0,0630 га, а приватизація землі проведена без урахування даних обставин та наявності меж, встановлених судовим виконавцем 03 травня 1995 року при виконанні вищезазначеного рішення суду. Тому Державний акт на право власності на земельну ділянку від 11.02.2009 року серія ЯЗ № 1033257, виданий на підставі рішення Деражнянської міської ради № 6 від 28.10.2008 року на ім'я [PERSON], яким підтверджено право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0686 га для будівництва жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданий із порушенням, а відтак підлягає визнанню недійсним. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримали у повному обсязі та просили задовольнити, вимоги зустрічної позовної заяви не визнали, і просили відмовити. Представник позивачки [PERSON] звертав увагу суду на те, що у користуванні [PERSON] знаходилось 0,26 га землі, однак рішенням Деражнянської міської ради від 29.01.2010 року йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації на 0,1000 га та 0,2600 га, а потім рішенням Деражнянської міської ради від 11.09.2011 року надано незаконно у власність для ведення особистого селянського господарства 0,3443 га. Площа земельної ділянки [PERSON] фактично складає 0,0681 га, що на 0,0005 менша від тієї, яка зазначена у Державному акті, тобто площа накладення земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] становить 5 кв.м., що свідчить про самовільне захоплення з боку відповідача земельної ділянки за житловим будинком по [ADDRESS]. Крім того, на земельні ділянці [PERSON] відсутні межові знаки, та встановивши огорожу на захопленій самовільно частині земельної ділянки в порушення вимог ДБН, він таким чином перешкоджає вільному проїзду [PERSON] до хліва. У направлених до суду додаткових поясненнях, представник позивачки вказував, що згідно висновку земельно-технічної експертизи від 13.12.2013 року встановлено часткове накладання земельної ділянки [PERSON] площею 0,1000 га на земельну ділянку [PERSON] площею 0,0686 га. При цьому площа накладання становить 0,0005 га, та факт накладання земельних ділянок згідно з наявними у сторін державними актами був підтверджений експертом [PERSON] у судовому засіданні 26.02.2015 року, який зазначив, що на його думку, накладання виникло внаслідок непогодження меж земельних ділянок [PERSON] із сусідніми землекористувачами при їх приватизації у 2011 році. Внаслідок такого накладання порушуються права [PERSON] Посилання відповідача - відділу Держземагентсва у Деражнянському районі на відсутність такого накладання за даними національної кадастрової системи спростовуються даними висновку експерта та його поясненнями у суді. Також представник зазначив, що проведена [PERSON] приватизація земельних ділянок порушує законні права [PERSON] ще у зв'язку з тим, що відповідачем за відсутності погодження меж цих ділянок та із порушенням вимог будівельних норм було встановлено огорожу (металеву сітку), яка перешкоджає позивачці користуватись належною їй господарською будівлею (хлівом), та зокрема вільному заїзду автотранспорту. Просив суд врахувати, що чинним законодавством не передбачено права на оскарження дій землевпорядної організації, яка складала технічну документацію із землеустрою, а відповідальність за такі дії несе державний орган (відділ Держземагенства), який затвердив та зареєстрував дану технічну документацію, а також орган місцевого самоврядування (Деражнянська міська рада), який на її основі ухвалив оскаржувані рішення; оскаржувані державні акти на земельні ділянки [PERSON] видані на підставі неіснуючого рішення Деражнянської міської ради від 11 вересня 2011 року № 5; на момент приватизації земельної ділянки [PERSON] у 2009 році [PERSON] не був ані сусіднім землевласником, ані землекористувачем, тому [PERSON] не була зобов'язана погоджувати з ним межі земельної ділянки. Проти зустрічного позову представник позивачки [PERSON] подав до суду заперечення, у яких зазначив, що згідно з договором дарування від 19.04.1994 року, посвідченим державним нотаріусом Деражнянської державної нотаріальної контори, [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 0,07 га. Отже приватизація земельної ділянки площею 0,0686 га [PERSON] була проведена відповідно до вимог земельного законодавства, не суперечить рішенню Хмельницького районного суду від 04.01.1995 року, та не порушує нічиїх прав. Тому зустрічний позов [PERSON] безпідставний та необґрунтований, а крім того, беручи до уваги дату звернення позивача до суду з позовом про оскарження Державного акта від 11.02.2009 року, слід застосувати строк позовної давності. Позивачка за первісним позовом, та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON], викликана судом для дачі особистих пояснень, суду пояснила, що у будинку по [ADDRESS] проживає з 1995 року. Відповідач [PERSON] доводиться їй дядьком, але через межі земельної ділянки вони тривалий час перебувають у неприязних стосунках. Коли вона оформляла приватизацію земельної ділянки, то пропонувала [PERSON], який на той час був землекористувачем, підписати акт погодження меж, проте він відмовився, а до сина відповідача - [PERSON] по даному питанню вона не зверталась. Державний акт позивачці було видано на земельну ділянку площею 0,0686 га, на місцевості було встановлено межі, із чим вона тоді погодилась, хоча їй мала бути наділена ще частина землі за хлівом. При приватизації земельної ділянки [PERSON], позивачку ніхто про це не повідомляв, та акт погодження меж на підпис відповідач їй не давав, а про те, що він приватизовує землю, [PERSON] догадалась сама, побачивши, що [PERSON] проводить обміри земельної ділянки. Стверджувала, що земельна ділянка шириною 1 м за хлівом належить їй та входить у площу 0,0686 га, тому [PERSON] незаконно видано Державний акт. Також вказувала, що зверталась до Деражнянської міської ради по питанню виділення їй частини землі для обслуговування хліва та заїзду до гною за металевою сіткою, бо через приватизацію даної частини земельної ділянки [PERSON] вона позбавлена можливості вивозити гній, і у зв'язку з цим погоджувалась у суді на мирне вирішення спору шляхом надання їй права заїзду до гною, але відповідач [PERSON] прийняти дану пропозицію відмовився. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, свої вимоги за зустрічним позовом підтримав повністю. Суду пояснив, що раніше разом із дружиною працював у колгоспі, тому колгосп надав їм у користування землю приблизно 40 сотих, на якій вони побудувались. З [PERSON] він перебуває у неприязних стосунках через межі з того часу, коли вона почала проживати у будинку по [ADDRESS]. Вважає, що позивачка незаконно отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, оскільки не погодила межі ні з ним, ні з [PERSON] Також при визначенні меж не було взято до уваги рішення Хмельницького районного суду від 04.01.1995 року та акт державного виконавця, який на виконання даного рішення встановив межові знаки. Вказував, що позивачка та [PERSON] постійно створювали йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, в зв'язку з чим він був змушений поставити огорожу, під яку вони накидають гній. Про отримання [PERSON] Державного акта на право власності на земельну ділянку він дізнався лише під час проведення земельної експертизи по даній справі, бо у 2009 році про погодження меж вона ні до нього, ні до [PERSON] не зверталась. Накладки його земельної ділянки на земельну ділянку [PERSON] не може бути, бо приватизовуючи землю, він залишив позивачці землі вздовж городу на 41м 70 см, та 1 метр за сараєм. Представник відповідача - відділу Держземагенства у Деражнянському районі Хмельницької області, Зеленовська Л.М. у судовому засіданні позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом не визнала. В заперечення пояснила, що ділянки, які належать позивачу та відповідачу внесені до національної кадастрової системи, технічна документація по виготовленню їм документів на право власності на земельні ділянки пройшла експертизу, і по кадастрові карті межі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] між собою не перетинаються. Вказувала, що у разі, якби були б накладки земельних ділянок одна на одну по технічні документації, то відділ Держкомзему не зміг би провести їх реєстрацію. Також немає накладок землі і в обмінних файлах на належні сторонам земельні ділянки, тому, на думку представника, якщо є накладки, то вони існують тільки на місцевості. Щодо видачі Державних актів без погодження іншою стороною меж земельних ділянок пояснила, що працівники фірми, яка займалась виготовленням технічної документації, пояснювали, що письмово повідомляли суміжних землекористувачів, які не погодили межі, про оформлення документації. Представник відповідача, Деражнянської міської ради Хмельницької області за довіреністю - І.Д.Кухар у суді позовні вимоги [PERSON] не визнав, а при вирішенні зустрічного позову покладався на думку суду. Вважає, що підстав для скасування рішень немає, оскільки при їх прийнятті міська рада діяла у відповідності з вимогами чинного законодавства. Вказував, що [PERSON] правомірно скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки, площу земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства рішенням № 4 від 29.01.2010 року було визначено орієнтовно, яка в подальшому із виготовленням технічної документації може змінюватися як в сторону збільшення, так і зменшення, а непогодження меж суміжними землекористувачами не є підставою для відмови у затвердженні документації. Крім того, дії суб'єкта господарювання, що виготовляв технічну документацію, ніким не оспорені. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи,у судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала, що позовну заяву [PERSON] не визнає, та просить відмовити у її задоволенні. Також надала суду заперечення на позов [PERSON], зазначивши, що остання незаконно приватизувала земельну ділянку у розмірі 0,0076 га, яка за рішенням Хмельницького районного суду у 1995 році закріплена за будинком [ADDRESS], де [PERSON] проживає, і таємно, без погодження меж із сусідніми землекористувачами виготовила державний акт, та захватила її прибудинкову територію. Потім спорудила на цій території гноярку, чим перекрила [PERSON] прохід до туалету. У судове засідання 17.03.2015 року учасники процесу не з'явились. Представник позивачки та відповідачки [PERSON] - [PERSON], відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом - [PERSON], представник відповідача за первісним позовом - Деражнянської міської ради Кухар І.Д., представник відповідача за первісним позовом - відділу Держземагенства у Деражнянському районі Зеленовська Л.М., надали суду письмові заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. За відсутності осіб, які беруть участь у справі, 17.03.2015 року справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши пояснення сторін, їхні доводи та заперечення, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки. недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького районного суду Хмельницької області від 04.01.1995 року, ухваленим у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування спадковим майном, було виділено у користування [PERSON] 0,0930 га присадибної земельної ділянки біля будинковолодіння [ADDRESS], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділено у користування 0,05499 га земельної ділянки біля спірного домоволодіння, [PERSON] - 0,05732 га. (т. 1 а.с. 13-14) На виконання вказаного рішення суду, судвиконавцем Деражнянського районного суду 03.05.1995 року на підставі виконавчих листів про розподіл земельної ділянки було виділено у користування [PERSON] 0,0930 га присадибної ділянки, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] виділено 0,05499 га, а також встановлено два межових знаки згідно плану розподілу земельної площі, яку ухвалив Хмельницький районний суд. (т. 1 а.с. 82) Згідно договору дарування від 10.11.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Деражнянської державної нотаріальної контори № 2584, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] 27,9 % житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. (т. 1 а.с. 79) Згідно договору дарування від 19.12.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори за № 3397, [PERSON] подарував [PERSON] 719/1000 частин житлового будинку [ADDRESS] (т. 1 а.с. 12) У свою чергу [PERSON], як представник дарувальника [PERSON] на підставі довіреності, уклав договір дарування частини житлового будинку від 20.08.2008 року, що був посвідченим державним нотаріусом Другої Хмельницької державної нотаріальної контори, зареєстрованим у реєстрі за № 2-1993, згідно якого передав безоплатно у власність [PERSON] 281/1000 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в [ADDRESS]. Позивачка за первісним позовом, та одночасно відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 0,07 га, на підставі договору дарування від 19.04.1994 року, посвідченим державним нотаріусом Деражнянської державної нотаріальної контори, та зареєстрованим у Деражнянському бюро технічної інвентаризації за № 306 від 25.04.1994 року. (т. 2 а.с. 42-43) Згідно виписки із земельно-облікових документів Деражнянської міської ради, станом на 01.01.2008 року у землекористуванні [PERSON] за адресою [ADDRESS], знаходилась земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель загальною площею 0,0686 га. (т. 2 а.с. 20) На підставі рішення 24 сесії V скликання Деражнянської міської ради № 6 від 28.10.2008 року "Про безоплатну приватизацію земельних ділянок громадянами", [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0686 га по [ADDRESS] із земель житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (т. 2 а.с. 36) 06.11.2008 року [PERSON] уклала договір № 139 із проектним кооперативом "Візир" по виготовленню технічної документації із землеустрою, яка посвідчує право власності на земельну ділянку, та цього ж дня спеціалістом підприємства у присутності землекористувача, тобто позивачки, було складено протокол встановлення (погодження) зовнішніх меж земельної ділянки на місцевості, згідно змісту якого на місцевості кути повороту були закріплені межовими знаками (металевими трубами, кутниками) у кількості 12 штук, які передані на зберігання землевласнику, а одним із суміжних землекористувачів значиться [PERSON], підпис якого у даному протоколі відсутній. (т. 2 а.с. 19, 23) 11 лютого 2009 року [PERSON] отримала Державний акт на право приватної власності серії ЯЗ № 1033257 на вказану земельну ділянку, якій було присвоєно кадастровий номер № 6821510100:01:017:0049. (т. 1 а.с. 9, 217) Відповідачу за первісним позовом та одночасно позивачу за зустрічним позовом [PERSON] згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 30.08.1976 року, виданого на підставі рішення Деражнянської селищної ради № 15 від 19.08.1976 року, належить житловий будинок [ADDRESS]. (т. 1 а.с. 133) 18.01.2010 року [PERSON] звернувся до Деражнянської міської ради із заявою про надання дозволу на безкоштовну приватизацію земельної ділянки орієнтовною площею 0,36 га по [ADDRESS], яка перебуває у його користуванні. (т. 1 а.с. 35) На підставі рішення 35 сесії V скликання Деражнянської міської ради від 29.01.2010 року № 4 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації" [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації з метою передачі у власність земельних ділянок по [ADDRESS] орієнтованою площею 0,1000 га із земель житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та орієнтованою площею 0,2600 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства. 17.03.2011 року [PERSON] уклав договір за № 9/т із приватним підприємством "Терра ІЗОП" по розробці технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки. (т. 1 а.с. 122) Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, включала акти встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), які містили дані про погодження меж земельних ділянок із суміжними землекористувачами. Відповідно до актів встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.04.2011 року, при проведенні робіт із землеустрою межі земельних ділянок [PERSON] були відмічені на місцевості межовими знаками відповідно до кадастрового плану та плану меж земельних ділянок, спірні питання були відсутні. Крім того, межі земельних ділянок були погоджені із суміжними землекористувачами - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивачка за первісним позовом [PERSON], яка являється одним із суміжних власників земельної ділянки [PERSON], від підпису погодження меж земельних ділянок відмовилась без відомих на те причин, хоча була присутня при проведенні робіт по встановленню меж. (т. 1 а.с. 124, 125) Рішенням 10 сесії V скликання Деражнянської міської ради Хмельницької області № 5 від 11.09.2011 року "Про безоплатну приватизацію земельних ділянок громадянами" було передано у приватну власність [PERSON] земельні ділянки по [ADDRESS] площею 0,1000 га із земель житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,3443 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення для ведення особистого селянського господарства. Рішенням 10 сесії VІ скликання Деражнянської міської ради № 8 від 11.10.2011 року "Про затвердження технічної документації та передачі земельних ділянок у власність" було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та передано [PERSON] у приватну власність уточнені після обміру в натурі та затверджені Деражнянською міською радою земельні ділянки - площею 0,1000 га по [ADDRESS] із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та земельну ділянку площею 0,3443 га по [ADDRESS] із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства. (т. 1 а.с. 20,78) 15.11.2011 року [PERSON] отримав державний акт серії ЯК № 721268 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та державний акт серії ЯК № 721269 на право власності на земельну ділянку площею 0,3443 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться у [ADDRESS], (т. 1 а.с. 15, 16, 215, 216), яким присвоєно кадастровий номер № 6821510100:01:017. Частинами 1 і 3 статті 116 Земельного Кодексу України (в редакції на час виникнення спірних відносин), встановлено, що громадяни набувають прав власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадянам провадиться у разі, зокрема, приватизації земельних ділянок. Відповідно до статті 118 Земельного Кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцем знаходження земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельних ділянок. Статтею 121 ЗК України визначено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства-не більше 2,0 гектара; для будівництва та обслуговування жилого будинку, погосподарських будівель і споруд в містах-не більше 0,10 га. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги із заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для справи. Проаналізувавши досліджені судом докази, суд вважає що доводи первісного позивача про незаконність рішень Деражнянської міської ради в частині визначення розміру площі земельної ділянки [PERSON] та її збільшення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, в рішенні Деражнянської міської ради № 4 від 29.01.2010 року було визначено, зокрема, орієнтовану площу земельної ділянки - 0,26 га для ведення особистого селянського господарства з метою передачі у власність відповідачу [PERSON], що не суперечило вимогам ст. ст. 118, 121 ЗК України. На підставі технічної документації було визначено площу земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,1000 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,3443 га. Після цього рішенням Деражнянської міської ради № 8 від 11.10.2011 року було передано у власність [PERSON] земельні ділянки у розмірі, які були підтвердженні технічною документацією. Під час складання технічної документації були виготовлені кадастрові плани земельних ділянок за адресою [ADDRESS] та акти встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Ці документи виготовлені в порядку кадастрової зйомки, але не містять відомостей про погодження суміжним землевласником, тобто позивачкою [PERSON], меж земельних ділянок. Відповідно до ст. 198 ЗК України, кадастрові зйомки -це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає, зокрема, геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Погодження меж при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, здійснюється з метою правильного визначення меж земельної ділянки, а не виявлення обмежень у можливості їх використання з боку суміжних землекористувачів. Саме по собі непогодження меж не може мати такі наслідки як ізолювання суміжного землекористувача, оскільки як вбачається з матеріалів справи просторові характеристики ділянки первісного позивача [PERSON] на час розробки та погодження технічної документації відповідача [PERSON] містилися у земельно-кадастровій системі, а межі цієї ділянки відповідно були закріплені межовими знаками, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку від 11.02.2009 року, виданий [PERSON], про те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0686 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. А будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що непогодження меж земельних ділянок із позивачкою [PERSON] призвело до їх неправильного визначення, суду не надано. Крім того, як випливає із пояснень у судовому засіданні представника відповідача, відділу Держземагенства у Деражнянському районі Хмельницької області Зеленовської Л.М., при внесенні в електронну базу ДЗК даних про розміри і розташування спірних земельних ділянок, накладок цих земельних ділянок одна на одну встановлено не було, що підтверджується також даними технічної документації із землеустрою, а саме відмітками відділу Держкомзему у Деражнянському районі. (т. 1 а.с. 126, 128) Що стосується доводів представника первісного позивача [PERSON] - [PERSON] про те, що відповідачем [PERSON] вчинено самовільне захоплення частини земельної ділянки по [ADDRESS], у розмірі 0,0005 га, та факт накладання земельних ділянок згідно з наявними у сторін державними актами був підтверджений експертом [PERSON] у судовому засіданні, на думку якого накладання виникло внаслідок непогодження меж земельних ділянок [PERSON] із сусідніми землекористувачами при їх приватизації у 2011 році, то суд їх не приймає. Так, згідно висновку земельно- технічної експертизи № 125/13-26 від 13 грудня 2013 року, (т. 2 а.с.46-66), встановлено, що з урахуванням державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON] визначено площі земельних ділянок, які перебувають у користуванні: [PERSON] по [ADDRESS] - 0,0580 га; [PERSON] по [ADDRESS] - 0,0251 га; [PERSON] по [ADDRESS], 28 - 0,0681 га; [PERSON] по [ADDRESS] - 0,4443 га. З урахуванням рішення Хмельницького районного суду від 04 січня 1995 року про встановлення порядку користування земельною ділянкою визначені площі земельних ділянок, що перебували б у користуванні: [PERSON] по [ADDRESS] - 0,0598 га; [PERSON] по [ADDRESS] - 0,1404 га; [PERSON] по [ADDRESS] - 0,0630 га; [PERSON] по [ADDRESS] - 0,3308 га. Тобто, фактичний порядок користування [PERSON] земельною ділянкою по [ADDRESS] частково не відповідає державному акту на право власності на земельну ділянку площею 0,3443 га для ведення особистого селянського господарства,чим порушує порядок користування земельної ділянки [PERSON] Даних про те, що Державним актом на право власності на земельну ділянку [PERSON] порушуються права позивачки [PERSON] на користування та володіння нею своєю земельною ділянкою, експертизою встановлено не було. Разом з тим, у мотивувальній частині земельно-технічної експертизи зазначено про те, що площа земельної ділянки [PERSON] зменшена у зв'язку із накладанням її державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] відповідно до меж земельної ділянки, зазначених у державному акті на право власності на земельну ділянку. Площа накладання земельних ділянок становить 0,0005 га. Будучи допитаним у судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив, що фактично межі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] відповідають межам, зазначеним у Державних актах на право власності на земельні ділянки, однак на місцевості по фактичному використанню є накладання площею 0,0005 га. Експерт припускає, що дана накладка могла виникнути із-за допущених неточностей при розробці земельної документації, і з урахуванням відсутності погодження меж суміжним землекористувачем. Проте однозначно ствердити, що таке накладення відбулось внаслідок зміщення меж з боку [PERSON] на земельну ділянку [PERSON], експерт не може, виходячи з того, що під час проведення експертизи у нього були відсутні обмінні файли на спірні земельні ділянки та координати земельної ділянки [PERSON] Тому, як вказував експерт, оскільки обмінні файли на спірні земельні ділянки є в наявності, у справі необхідно провести додаткову експертизу, в тому числі по питанню відповідності технічної документації із землеустрою нормам земельного законодавства, так як на теперішній час запроваджено такий вид експертизи. Враховуючи, що відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України вищевказані обставини мають встановлюватися відповідними доказами, в тому числі висновком експертизи, суд з'ясувавши, що обмінні файли на спірні земельні ділянки зберігаються в архіві відділу Держземагенства у Деражнянському районі, та обмінний файл на земельну ділянку [PERSON] останнім особисто витребувано з відділу Держземагенства та представлено суду для долучення до матеріалів справи, на підставі положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України неодноразово роз'яснював сторонам їхнє право на заявлення клопотання про призначення додаткової експертизи на предмет встановлення накладення земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] (чи навпаки), можливого самозахвату частини земельної ділянки [PERSON], та як наслідок унеможливлення обслуговування будівлі з боку позивачки [PERSON], а також наслідки невиконання цієї процесуальної дії, проте сторони на призначення додаткової експертизи у справі відмовились. При цьому, відповідач, одночасно позивач [PERSON] заявляв у суді, що він не довіряє експерту [PERSON] та не погоджується із його висновками, і бажав би, щоб земельно-технічна експертиза була проведена іншою експертною установою, але відповідного клопотання ним заявлено не було. Представник позивачки [PERSON], вияснивши позицію своєї довірительки по питанню призначення експертизи, пояснив суду, що [PERSON] від призначення експертизи також відмовляється. Тому взяти за основу як належний доказ для задоволення позовних вимог [PERSON] вищезазначений висновок експерта суд не може в силу того, що [PERSON] факт самозахвату частини сусідньої земельної ділянки заперечував, стверджуючи, що це, навпаки [PERSON] змістилась на його сторону, а ствердно сказати, що площа земельної ділянки позивачки [PERSON] зменшилась тільки за рахунок порушення меж відповідачем, а не внаслідок інших причин, в тому числі і помилки землевпорядної організації, експерт [PERSON] у суді не зміг, та у висновках експертизи такі дані відсутні. Крім того, на думку суду, фактично спір між сторонами заключається в тому, що позивачка [PERSON], як вона пояснювала суду, в результаті встановлення [PERSON] огорожі (металевої сітки) позбавлена можливості вільного користування належною їй господарською будівлею (хлівом), та зокрема вільному заїзду автотранспорту, вивозу гною, та погоджувалась у суді на мирне вирішення спору у разі надання їй [PERSON] можливості вільного проїзду до хліва. Тому суд вважає, що належним способом захисту порушеного права [PERSON] у даному випадку було б вирішення питання про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яке нею перед судом не ставилось. На підставі викладеного, суд приходить до висновку що як первісним позивачем, так і позивачем за зустрічним позовом, не доведено у судовому засіданні, що під час видачі їм державних актів на право власності на земельні ділянки та прийнятті спірних рішень Деражнянською міською радою були якимось чином порушені права [PERSON] та [PERSON] У зв'язку з цим підстав для задоволення вимог [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення Деражнянської міської ради Хмельницької області № 4 від 29.01.2010 року в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації з метою передачі у власність [PERSON] земельних ділянок орієнтовною площею 0,1000 га та 0,2600 га по [ADDRESS], рішення № 8 від 11.10 2011 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та передачі у власність [PERSON] земельних ділянок, скасування Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯК № 721268 та серії ЯК № 721269, зобов'язання відділу Держкомзему у Деражнянському районі скасувати реєстраційні записи № 682151011000465, № 682151011000466 у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі - на земельні ділянки [PERSON] площею 0,1000 га та 0,3443 га по [ADDRESS], скасування державної реєстрації земельних ділянок із кадастровим номером 6821510100:01:017:0068 та кадастровим номером 6821510100:01:017:0069, визнання незаконним та скасування рішення Деражнянської міської ради № 5 від 11.10.2011 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельних ділянок по [ADDRESS], та позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 1033257, виданого на ім'я [PERSON], суд не вбачає, тому у задоволенні первісного та зустрічного позову слід відмовити за недоведеності позовних вимог.

Outcome: dismissed