Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом [PERSON] , Приватної багатопрофільної фірми «Басилевс» про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних збитків та пені від суми основного боргу за Договором кредиту. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 23 травня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю та Приватною багатопрофільною фірмою «Басилевс» був укладений Кредитний договір №33/КВ-07 за умовами якого Приватній багатопрофільній фірмі «Басилевс» було вікрито не відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування 48 000, 00 дол. США, зі сплатою процентів за його користування у розмірі 13, 5 річних, комісії за підготовку та оформлення договору, 150 грн. 00 коп., комісії за відкриття кредитної лінії у розмірі 1, 5% від ліміту кредитування, кінцевий термін погашення кредиту - 22 травня 2012 року. Також, для забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю Приватної багатопрофільної фірми «Басилевс» за Кредитним договором, 23 травня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] , укладено Договір поруки № 33/Zпор-07, в особі директора [PERSON] , що діяв на підставі статуту. Банк свої зобов`язання за договором кредиту №33/КВ-07 від 23.05.2007 р. виконав у повному обсязі та надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі, на умовах та в строки визначені кредитним договором. За час дії кредитного договору позичальником були допущені порушення в частині зобов`язань по сплаті кредиту та процентів за користування кредитними коштами. 12.03.2011 р. між ТОВ "Український промисловий банк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір про передачу активів ТОВ "Український промисловий банк" в рахунок погашення заборгованості. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 січня 2014 року по справі №754/18989/13-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено, стягнуто солідарно з Приватної багатопрофільної фірми «Басилевс» на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №33/КВ-07 від 23.05.2007 р. у розмірі 602 646 грн. 62 коп.; стягнуто з Приватної багатопрофільної фірми «Басилевс» на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 721 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 721 грн. Станом на 12 квітня 2021 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 січня 2014 року по справі №754/18989/13-ц, залишається невиконаним, заборгованість за Кредитним договором не погашена. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідачів 3 % річних від суми основного боргу за Договором № 33/КВ -07 від 23.05.2007 у розмірі 54 597, 79 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 78 379, 75 грн., інфляційні збитки у розмірі 107 883, 77 грн., що разом складає 240 861, 31 грн. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 26.04.2021 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Ухвалою судді від 14.06.2021 було відмовлено в заяві Директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт» - П.М. Литвин про забезпечення позову у справі до [PERSON] , Приватної багатопрофільної фірми «Басилевс» про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних збитків та пені від суми основного боргу за Договором кредиту. Відповідач по справі [PERSON] повідомлявся судом про розгляд судом даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Приватна багатопрофільна фірма «Басилевс» повідомлялась судом про розгляд судом даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно з вимогами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.178, 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов наступних висновків. 23 травня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю та Приватною багатопрофільною фірмою «Басилевс» був укладений Кредитний договір №33/КВ-07 за умовами якого Приватній багатопрофільній фірмі «Басилевс» було вікрито не відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування 48 000, 00 дол. США, зі сплатою процентів за його користування у розмірі 13, 5 річних, комісії за підготовку та оформлення договору, 150 грн. 00 коп., комісії за відкриття кредитної лінії у розмірі 1, 5% від ліміту кредитування, кінцевий термін погашення кредиту - 22 травня 2012 року. Відповідно до п. 8.1 ч.8 Кредитного договору №33/КВ-07 від 23 травня 2007 року (далі - Кредитний договір), у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України що діяла на момент прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення. Також, для забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю Приватної багатопрофільної фірми «Басилевс» за Кредитним договором, 23 травня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] , було укладено Договір поруки №33/Zпор-07, в особі директора Бассія Святослава Вікентійовича, що діяв на підставі статуту, з другої сторони, уклали цей договір про наступне: Відповідно до п.1 Договору, поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором, за яким останній зобов`язаний до 22 травня 2012 року, у порядку передбаченому Кредитним договором, повернути кредит у розмірі 48 000, 00 (сорок вісім тисяч) доларів США 00 центів, сплатити проценти в розмірі 13,5 (тринадцять цілих п`ять десятих) % річних, комісії та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором. Згідно з п.2 Договору, відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов`язань за Основним зобов`язанням. Відповідно до п. 3 Договору, Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність Поручитель, відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, комісій, штрафних санкцій та відшкодування збитків. Згідно п. 9 Договору, у випадку порушення строку (терміну), передбаченому п. 5 цього Договору, Поручитель сплачує на користь Кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Банк свої зобов`язання за договором кредиту №33/КВ-07 від 23.05.2007 р. виконав у повному обсязі та надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі, на умовах та в строки визначені кредитним договором. За час дії кредитного договору позичальником були допущені порушення в частині зобов`язань по сплаті кредиту та процентів за користування кредитними коштами. 12.03.2011 р. між ТОВ "Український промисловий банк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір про передачу активів ТОВ "Український промисловий банк" в рахунок погашення заборгованості. Згідно п. 3.1 вказаного договору, ТОВ "Український промисловий банк" передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги до боржників за кредитами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого до ПАТ "Дельта Банк" переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними договорами та забезпечувальними договорами. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 січня 2014 року по справі №754/18989/13-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено, стягнуто солідарно з Приватної багатопрофільної фірми «Басилевс» на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №33/КВ-07 від 23.05.2007 р. у розмірі 602 646 грн. 62 коп.; стягнуто з Приватної багатопрофільної фірми «Басилевс» на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 721 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 721 грн. 10 березня 2020 року Деснянським районним судом міста Києва постановлено ухвалу у справі №754/18989/13-ц, якою замінено стягувана за рішенням, а саме публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт». Станом на 12 квітня 2021 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 січня 2014 року по справі №754/18989/13-ц, залишається невиконаним, заборгованість за Кредитним договором не погашена. Наведене свідчить про неналежне виконання позичальниками взятих на себе зобов`язань та порушення прав позивача як кредитора на повернення кредитних коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). За змістом статтей 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Наведене вище узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18), від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц (провадження №14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (14-16цс18). Як зазначено в ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання з порушенням умов визначених, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, провадження №14- 16цс18. В силу ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, а також відповідно до статті 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник. Згідно розрахунку позивача станом на 12.04.2021, відповідачі повинні сплатити на користь Товариства 3 % річних від суми основного боргу за Договором № 33/КВ -07 від 23.05.2007 у розмірі 54 597, 79 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 78 379, 75 грн., інфляційні збитки у розмірі 107 883, 77 грн., що разом складає 240 861, 31 грн. При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права . Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, стороною відповідачів не спростований, як і не надано суду доказів на підтвердження належного виконання умов договору та сплати коштів, а відтак суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі та стягнення з відповідача 240 861, 31 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 612, 93 грн. Зважаючи на вищевикладене та відповідно до ст.ст. 257, 509, 524, 526, 530, 533 , 534, 535, 610, 611, 612, 625, 655, 712 ЦК України

Outcome: approved