Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

У травні 2018 року позивач публічне акціонерне товариство "Кредобанк" (далі - ПАТ "Кредобанк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10 березня 2006 року між акціонерним товариством "Кредит Банк" (далі - АТ "Кредит Банк"), правонаступником якого є ПАТ "Кредобанк", та [PERSON] укладено кредитний договір №А10001, згідно з яким кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 39500,00 доларів США на строк з 10 березня 2006 року до 01 березня 2016 року. Процентна ставка за користування кредитними коштами становила 14% річних. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати позичальником щомісячних платежів у розмірі, визначеному п. 4.1. кредитного договору від 10 березня 2006 року №А10001. За час дії кредитного договору позичальник [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання, не сплачував щомісячні платежі у розмірі та строках, передбачених кредитним договором від 10 березня 2006 року №А10001. [INFO] року [PERSON] помер. Як стверджував позивач, він дізнався про смерть позичальника 06 серпня 2015 року і 12 серпня 2015 року пред'явив вимогу до спадкоємців [PERSON] Оскільки вимога ПАТ "Кредобанк" задоволена не була, позивач просив суд стягнути солідарно з спадкоємців [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 10 березня 2006 року №А10001 у сумі 11427,28 доларів США, що еквівалентно 318478,30 грн. У підготовчому судовому засіданні 30 жовтня 2018 року за клопотанням представника позивача судом замінено неналежних відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] належним - неповнолітнім [PERSON] У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримав, просив суд їх задовольнити. Законний представник неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] та представник відповідача - адвокат [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечували з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, пояснили, що ПАТ "Кредобанк" пропущено строк пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємця, визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України, а тому позивач позбавлений права такої вимоги. Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 10 березня 2006 року між АТ "Кредит Банк", правонаступником якого є ПАТ "Кредобанк", та [PERSON] укладено кредитний договір №А10001, за умовами якого кредитодавець зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 39500,00 доларів США на строк з 10 березня 2006 року до 01 березня 2016 року. Процентна ставка за користування кредитними коштами становила 14% річних. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати позичальником щомісячних платежів у розмірі, визначеному п. 4.1. кредитного договору від 10 березня 2006 року №А10001 (а. с. 9). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ПАТ "Кредобанк" належно виконало умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 39500,00 доларів США (а. с. 10) За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з п. 2.1. кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит у термін до 01 березня 2016 року. Однак [INFO] року, до закінчення строку дії договору, позичальник [PERSON] помер (а. с. 137). На час смерті [PERSON] не у повному обсязі сплатив кредит, проценти за користування ним та комісію за адміністрування кредиту. Заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором від 10 березня 2006 року №А10001 становила 11427,28 доларів США, що еквівалентно 318478,30 грн. Ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не склав, а тому спадкування після його смерті здійснювалось за законом. За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є сином [PERSON] а тому він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька (а. с. 138). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч. ч. 2-4 ст. 1273 цього Кодексу (ч. 4 ст. 1268 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун (ч. 4 ст. 1269 ЦК України). Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 16 грудня 2014 року [PERSON] від імені її неповнолітнього сина [PERSON] подала нотаріусу Вишгородської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] (а. с. 136). Інші спадкоємці спадщину після смерті [PERSON] не прийняли. За приписами ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч. ч. 2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги. Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26 лютого 2018 року у справі №205/6410/16). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Отже, часом відкриття спадщини після померлого [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO] року. ПАТ "Кредобанк" пред'явило вимогу до спадкоємця позичальника [PERSON] шляхом надіслання нотаріусу Вишгородської районної державної нотаріальної контори претензії від 12 серпня 2015 року вих. №1261/1/2010 (а. с. 11). Про відкриття спадщини після смерті [PERSON] ПАТ "Кредобанк" дізналось 03 грудня 2014 року, що підтверджується журналом судового засідання у цивільній справі №363/3570/14-ц за позовом ПАТ "Кредобанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, згідно з цим журналом судового засідання представник ПАТ "Кредобанк" заявила суду про необхідність встановити коло спадкоємців після смерті [PERSON] (а. с. 183). Наведений доказ свідчить про очевидну поінформованість ПАТ "Кредобанк" про смерть позичальника [PERSON], а отже і про відкриття спадщини. Крім цього, після постановлення судом ухвали про закриття провадження від 25 грудня 2014 року у справі №363/3570/14-ц у зв'язку зі смертю відповідача [PERSON] представник ПАТ "Кредобанк" 26 грудня 2014 року ознайомився з матеріалами справи №363/3570/14-ц, у яких містилася копія свідоцтва про смерть [PERSON] (а. с. 185, 186). Таким чином, ураховуючи приписи ч. 2 ст. 1281 ЦК України, ПАТ "Кредобанк" повинно було пред'явити вимогу до спадкоємця [PERSON] у термін до 03 червня 2015 року. Натомість позивач звернувся з такою вимогою лише 12 серпня 2015 року, тобто з пропуском строку, визначеного ч. 2 ст. 1281 ЦК України. За таких обставин, оскільки позивач, як кредитор, протягом встановленого ст. 1281 ЦК України строку не пред'явив своїх вимог до спадкоємця боржника [PERSON], він позбавлений права такої вимоги у силу положень ч. 4 ст. 1281 ЦК України. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмовити ПАТ "Кредобанк" у задоволенні його позову. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 551, 553, 554, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055, 1216-1218, 1258, 1259, 1261, 1268-1270, 1281 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: dismissed