Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: м. Кам'янське, пр. Металургів, 76 "Г" -73, що є підставою для зняття його з реєстрації в квартирі. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що відповідач є її чоловік, який разом з нею та сином зареєстровані за адресою: [INFO] "Г" -73. З 2003 року відповідач у вказаній квартирі не проживає, та не приймає участі у витратах на утримання квартири. Будь-яких перешкод відповідачу в користуванні житловим приміщенням не створювалося. Реєстрація у спірній квартирі відповідача змушує позивача нести додаткові матеріальні витрати. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без представника адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради. Представник третьої особи ТОВ "ЄРЦКП" в судове засідання не явився, причини неявки суду не повідомляв, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідач в судові засідання у справі повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин на підставі ст. 74 ЦПК України та ч. 4 ст. 169 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2 ст. 158, 169, 224 ЦПК. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є квартиронаймачем квартири за адресою: м. Кам'янське, пр. Металургів, 76 "Г" -73, в якій також зареєстровані його дружина - позивач [PERSON], син - [PERSON] та онук [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про укладення шлюбу та розірвання шлюбу позивача і відповідача (а.с. 9,11), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 10), свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] (а.с. 12), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 13) особистим рахунком на квартиру № 3070073 (а.с. 14). З 2003 року відповідач у квартирі за адресою: м. Кам'янське, пр. Металургів, 76 "Г" -73, не проживає, за місцем реєстрації до житлово-експлуатаційної організації чи поліції з приводу вчинення йому перешкод у проживанні чи користуванні житловим приміщенням не звертався, що підтверджується актом про не проживання КП КМР "УКОЖФ" від 16.03.2017 року, (а.с. 15), листами КП КМР "УКОЖФ" від 03.04.2017 року і Дніпровського ВП Кам'янського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 30.03.2017 року (а.с. 16, 17). З урахуванням викладеного суд вважає встановленим факт добровільного залишення відповідачем у 2003 році квартири за адресою: м. Кам'янське, пр. Металургів, 76 "Г" -73, за місцем його реєстрації, без будь-яких поважних причин, та за відсутності вчинення йому будь-яких перешкод у проживанні, вибувши на інше місце проживання. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права та інтереси позивача, оскільки остання оплачує низку комунальних послуг виходячи з кількості осіб, зареєстрованих у спірній квартирі, у звязку з чим несе додаткові витрати, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг (а.с. 18-25). На момент пред'явлення позову минуло чотирнадцять років як відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації в квартирі де проживають позивач з сином і онуком, тому відповідно до ст. 71 ЖК України, сплинув шестимісячний строк, за яким за відповідачем зберігається його право на користування квартирою позивача. Інших домовленостей між відповідачем і позивачем, судом не встановлено. Статтею 71 ЖК УРСР передбачена можливість збереження жилого приміщення за відсутніми наймачами або членами їх сімей протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, перелічених також в ст. 71 цього ж кодексу, зокрема призовна та строкова військова служба, тимчасовий виїзд з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у звязку з навчанням, поміщенням дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника, виїздом у звязку з виконанням обовязків опікуна (піклувальника), влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги, виїзду на лікування в лікувально-профілактичний заклад, взяття під варту або засудження). Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Початок відліку часу відсутності відповідача, судом визначено від дня, коли він залишив житлове приміщення. Отже, відсутність відповідача у спірному житловому приміщенні понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, почалась з 2006 року та триває до теперішнього часу, при цьому причини такої відсутності судом не визнані поважними, оскільки залишення місця реєстрації відповідачем було здійснено ним добровільно, за власним бажанням, будь-які перешкоди у проживанні останньому не здійснювались. Таким чином, враховуючи встановлення судом факту постійної відсутності відповідача за місцем його реєстрації з 2003 року без поважних причин та втрату у відповідача інтересу щодо користування цим житловим приміщенням, є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення за місцем його реєстрації. З урахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право у користуванні житловим приміщенням, суд визнає обґрунтованими, надані позивачем докази належними та допустимими, тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн., які відповідно до ст. 88 ЦПК України повинні бути стягнуті з відповідача по справі на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved