Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

05.06.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (далі - ПАТ "ХМСК"), Підприємства об'єднання громадян ВСК "Юридична Академія" (далі - ПОГ ВСК "Юридична Академія"), [PERSON], третя особа [PERSON] в якому просить визнати [PERSON] винним в порушенні п.п. 10.1 і 16.13 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка мала місце 23.05.2012 року за участі автомобіля Део Ланос, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], стягнути з ПАТ "ХМСК" на користь позивача суму коштів у розмірі 5004,08 грн., як компенсацію майнової шкоди, завданої в результаті ДТП, яка мала місце 23.05.2012 року, стягнути солідарно з ПОГ ВСК "Юридична Академія" та [PERSON] на користь позивача франшизу у розмірі 1000 грн., стягнути з ПАТ "ХМСК" на користь позивача суму коштів у розмірі 450 грн. в якості компенсації витрат на оплату проведення висновку автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди № 480 від 14.06.2012 року. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 23.05.2012 приблизно о 11 год. на перехресті вул. Петровського та вул. Пушкінської в м. Харкові сталася ДТП, а саме зіткнення автобуса марки БАЗ 2215, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Зазначена ДТП сталась з вини водія [PERSON] та в результаті транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Вартість матеріальної шкоди, спричиненої власникові автомобіля марки "ДЕУ Ланос", відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження складає 5004,08 грн. Власником автобуса марки БАЗ 2215, державний номер [NUMBER], є [PERSON], яка свої права щодо використання транспортного засобу передала ПОГ ВСК "Юридична академія". Цивільно-правова відповідальність власника автобуса марки БАЗ 2215 була застрахована у ПАТ "ХМСК", що підтверджується страховим полісом. Позивач зазначив, що, так як він на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом, то саме він вправі вимагати відшкодування матеріальних збитків, спричинених внаслідок ДТП, з винної особи. Відповідача [PERSON] на момент зіткнення перебував у трудових відносинах з ПОГ ВСК "Юридична академія" і виконував трудові обов'язки з перевезення пасажирів, а тому позивач вважає, що юридична особа має відшкодовувати шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. У зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача ПАТ "ХМСК" - Булах-Кобец Н.Ю. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та пояснила, що цивільно-правову відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ "ХМСК", після ДТП позивач звертався до страхової компанії з заявою про ДТП. Однак, позивач не надав всіх необхідних документів, а саме копію постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Також зазначила, що на теперішній час не встановлена вина водія [PERSON] в ДТП. В наданих до суду запереченнях представник відповідача ПАТ "ХМСК" - Булах-Кобец Н.Ю. посилалась на те, що цивільно-правова відповідальність ФОП [PERSON] дійсно була застрахована у ПАТ "ХМСК", що підтверджується полісом № АВ/5080920 від 26.04.2012 року. 23.05.2012 року до ПАТ "ХМСК" звернувся позивач та повідомив про ДТП, що сталося того ж дня. До заяви були надані документи: копія довідки з ДАІ від 23.05.2012 року, копії паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON], копія посвідчення водія, копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 24.05.2013 року ПАТ "ХМСК" надала позивачу запит для отримання в ДАІ повної довідки про ДТП, однак до теперішнього часу довідка про ДТП та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] до ПАТ "ХМСК" позивачем не надано. Наявність в матеріалах справи висновку автотехнічної експертизи № 11000 від 11.01.2013 року не є допустимим доказом, відповідно до якого [PERSON] вважається винною особою в ДТП. Таким чином, станом на теперішній час не з'ясовано, хто саме є винним в ДТП, що сталося 23.05.2012 року. Крім того, ПАТ "ХМСК" не оглядав пошкоджений автомобіль позивача, оскільки для огляду даний транспортний засіб не був наданий, а при огляді автомобіля позивача спеціалістом-оцінювачем представник ПАТ "ХМСК" не був присутній, бо страхову компанію не запрошували.Також, позивачем до суду не надано докази того, що водій забезпеченого транспортного засобу [PERSON] на відповідній правовій підставі керував БАЗ 2215, державний номер [NUMBER], тобто відсутні в матеріалах справи подорожній лист, наказ про закріплення водія за паспортним засобом, а також договір оренди або інший документ, що доводить передачу транспортного засобу в користування ПОГ ВСК "Юридична академія". Таким чином, страховик не має права сплачувати позивачу страхове відшкодування без надання вищезазначених документів. Представник відповідача ПОГ ВСК "Юридична академія" - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував при цьому посилався на те, що вина водія [PERSON] в ДТП не встановлена та на його думку вина в зазначеному ДТП лежить на [PERSON]. Також пояснив, що на перехресті вул. Пушкінської та вул. Петровського в м. Харкові дозволяється лівий розворот, вісь розвороту автомобіля БАЗ дорівнює приблизно 5,5 м., тобто водій знаходився на своїй смузі руху. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та пояснив, що вважає, що його вина в скоєнні ДТП відсутня, оскільки під час руху водій [PERSON] не надав йому дорогу. Також зазначив, що не погоджується з висновками експертизи, оскільки в експертизі зазначена не вірна дата ДТП, а також містяться неточності щодо напрямку руху транспортних засобів, їх розміщення на проїзній частині. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17.09.2013 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15.10.2013 року, позовні вимоги [PERSON] було залишено без задоволення(а.с. 72-74, 93-96). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.02.2014 року, вищезазначені рішення суду першої та апеляційної інстанції у справі було скасовано та справу направлено для розгляду до суду першої інстанції (а.с. 112-114). Судом встановлено, що 23.05.2012 на перехресті вул. Петровського та вул. Пушкінської в м. Харкові сталось зіткнення автобуса марки БАЗ 2215, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля марки "ДЕУ Ланос", державний номер [NUMBER], під керування водія [PERSON], в результаті ДТП транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Власником автомобіля БАЗ 2215, державний номер [NUMBER], є фізична-особа підприємець [PERSON], яка відповідно до договору позички (безоплатного користування) транспортного засобу від 07.06.2006 року передала його у користування ПОГ ВСК "Юридична академія" (а.с.61). Згідно полісу № АВ/5080920 від 26.04.2012 року цивільно-правова відповідальність власника автобуса БАЗ 2215, державний номер [NUMBER], була застрахована у ПАТ "ХМСК", та страхова сума (ліміт відповідальності) за заподіяну шкоду складає 50 000 грн., розмір франшизи складає 1000 грн. (а.с. 56). Власником автомобіля марки "ДЕУ Ланос", державний номер [NUMBER], є [PERSON], позивач [PERSON] керував зазначеним автомобілем на підставі довіреності (а.с.59). У відповідності до постанови Київського районного суду м. Харкова від 14.02.2013 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо [PERSON] було закрито, у зв'язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності. Постановою апеляційного суду Харківської області від 20.03.2013 зазначена постанова була скасована, а матеріали справи у відношенні [PERSON] повернуті начальнику ВДАІ ХМУ ГУМВС України в Харківській області для оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог закону (а.с.6-7). У відповідності до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 480 від 14.07.2012 вартість матеріальної шкоди, спричиненої власникові автомобіля марки "ДЕУ Ланос", державний номер [NUMBER], складає 5004,08 грн. Вартість проведення вищевказаного дослідження складає 450,00 грн. (а.с. 15-22, 23,24). Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 6 Закону встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховик відшкодовує потерпілому оцінену шкоду, заподіяну йому в ДТП при настанні страхового випадку відповідно до лімітів відповідальності, встановлених Законом. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України цивільне законодавство у деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичної підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Підставами для виникнення деліктної відповідальності є наявність складу правопорушення, а саме шкоди, протиправної поведінки особи, яка спричинила шкоду, причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою особи, яка спричинила шкоду, а також наявності вини. Судом касаційної інстанції при розгляді вказаної справи зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення, який визнано таким, що не відповідає вимогам закону у справі про адміністративне правопорушення, не є єдиним належним і допустимим доказом, який підтверджує вину особи у цивільній справі про відшкодування шкоди. За умови відсутності постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності обставини, які входять до предмета доказування у справі, можуть підтверджуватись й іншими визначеними ч. 2 ст. 57 ЦПК України доказами. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що після зазначеної ДТП у відношенні водія [PERSON] працівниками ДАЇ було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА2 №057536 від 08.10.2013 року, який постановою апеляційного суду Харківської області від 20.03.2013 року було направлено для оформлення його у відповідності до вимог закону до ВДАЇ ХМУ ГУМВС в Харківській області. На час розгляду справи вказаний матеріал знаходиться на розгляді ВДАЇ ХМУ ГУМВС в Харківській області. Протокол про адміністративне правопорушення у відношенні водія [PERSON] не складався. На час розгляду справи постанови про визнання винним у скоєнні спірного ДТП та притягнення позивача чи відповідача [PERSON] до адміністративної чи іншого виду відповідальності, суду не надано. Позивач та відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначили, що схема розміщення транспортних засобів після ДТП була складена за їх присутності, та відповідає дійсності. В судовому засіданні судом було досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення Київського районного суду м.Харкова у відношенні [PERSON] за ст. 124 КУпАП № 3/640/11/13, в якій міститься оригінал висновку судової автотехнічної експертизи Харківського науково- дослідницького інституту судових експертиз ім. засл проф. М.С. Бокаріуса № 11000 від 10.01.2013 року. Вищезазначена автотехнічна експертиза проведена у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, щодо [PERSON] Проведення вказаного експертного дослідження експертом було здійснено на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 №057536 від 08.10.2013 року, пояснень водіїв [PERSON] та [PERSON], схеми місця ДТП, фото з місця пригоди та характеру пошкоджень транспортних засобів. Згідно до вищезазначеного висновку судової автотехнічної експертизи (за першим варіантом - за поясненнями водія автобуса БАЗ [PERSON] та за другим варіантом - за поясненнями водія Daewoo [PERSON]), експертом було зазначено, що в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість запобігти зіткнення з автомобілем Daewoo для водія автобусу БАЗ [PERSON] визначалися виконанням ним вимог п.п. 10.1 і 16.13 ПДР України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. Дії водія автобусу БАЗ [PERSON] в даній порожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п.п. 10.1 і 16.13 ПДР України і знаходились у причинному зв'язку з виникненням даного ДТП. Під час розгляду справи сторонам було роз'яснено положення ст. 143 ЦПК України щодо їх права на звернення до суду з клопотанням про призначення у справі експертизи. Однак, скористатися зазначеним правом сторони бажання не виявили. Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якох встановлено ці обставини. Положення ч.3 ст. 61 ЦПК України не дає підстав за будь-яких обставин вважати не винною у ДТП особу, відносно якої не складався протокол про адміністративне правопорушення. Виходячи з наведеного, вислухавши пояснення позивача, відповідачів та їх представників, дослідивши докази у їх сукупності, вивчивши схему місця ДТП, висновок експерта, суд приходить до висновку про наявність причинного зв'язку між діями водія [PERSON] з виникненням ДТП, внаслідок якої було завдано шкоди автомобілю під керуванням водія [PERSON] Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно до наказу № 20 від 14.05.2012 року виданого ПОГ ВСК "Юридична академія" [PERSON] призначено та закріплено водієм автобуса міського маршруту за автомобілем БАЗ 2215, державний номер [NUMBER] (а.с. 62). З дорожнього листа серії АА №072981 від 23.05.2012 року виданого ПОГ ВСК "Юридична академія" вбачається, що він виданий на ім'я [PERSON] на управління автомобілем БАЗ 2215, державний номер [NUMBER] (а.с. 63-64). Тобто, на момент скоєння спірної ДТП, водій [PERSON] перебував у трудових відносинах та виконував свої посадові обов'язки. Згідно ст. 22 Закону страховик у разі настання страхового випадку у межах страхових сум зазначених в полісі відшкодовує у встановленому законом Порядку шкоду завдану життю та здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.37 Закону виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком необхідних документів. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач звернувся до ПАТ «ХМСК» для отримання страхового відшкодування, яке до теперішнього часу не виплачено. Суд погоджується з даними, щодо розміру матеріальної шкоди, який визначено у висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 480 від 14.07.2012 року. Відповідно до ст. 12 Закону розмір страхового відшкодування завжди зменшується на розмір франшизи. У відповідності до наданого до суду полісу страхування АВ/5080920, при укладенні договору страхування сторонами була визначена франшиза у розмірі 1000 грн., а тому розмір страхового відшкодування, яке має бути стягнуто на користь позивача з ПАТ "ХМСК" складає 4004,08 грн. (5004,08 грн. - 1000 грн.=4004 грн. 08 коп.) З приводу стягнення солідарно з відповідачів ПОГ ВСК "Юридична академія" та [PERSON] франшизи, суд вважає необхідним зазначити наступне. Оскільки на момент скоєння ДТП водій [PERSON] знаходився у трудових відносинах з ПОГ ВСК "Юридична академія" та виконував свої обов'язки, тому франшиза у розмірі 1000 грн. підлягає стягненню з відповідача ПОГ ВСК "Юридична академія". З системного аналізу положень ст.ст. 1172, 1191 ЦК України та правової позиції викладеної в п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", вбачається, що ПОГ ВСК "Юридична академія" не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, та з відповідача ПАТ "ХМСК" на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 4004,08грн., а з відповідача ПОГ ВСК "Юридична Академія" - франшиза у розмірі 1000 грн. та витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 450 грн. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial