Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

13 червня 2018 року [PERSON]В звернувся до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] року померла його рідна тітка [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) площею 6,87 га в умовних кадастрових гектарах. Він фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], вступивши в управління спадковим майном. Посилаючись на викладені обставини, просив встановити факт прийняття ним спадщини та визнати за ним право на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, до судового засідання останній заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення. Представник відповідача - Куцурубської сільської ради об'єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився. До судового засідання надана заява за підписом сільського голови Копійки І.В., в якій вона просить розглянути справу за відсутності представника сільської ради, у задоволенні позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії довідки Куцурубської сільської ради об'єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області № 19/04.03 від 12 березня 2018 року, [PERSON] отримала право на земельну частку (пай) в межах колишньої Острівської сільської ради. Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області № 23-14-0.21-2042/18 від 14 березня 2018 року, згідно Книги сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП "Колос" в межах території Острівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, за № 267 зареєстровано сертифікат серії [NUMBER] на земельну частку (пай) розміром 6,87 умовних кадастрових гектарів на ім'я [PERSON], який видано на підставі рішення Очаківської райдержадміністрації від 20 вересня 1996 року № 299. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER], виданого 16 листопада 2000 року Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, [PERSON] народився [INFO] року в с. Матросівка Очаківського району Миколаївської області. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON], [INFO] року в с. Матросівка Очаківського району Миколаївської області та його батьками є: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] року в с. Матросівка Очаківського району Миколаївської області та його батьками є: [PERSON] та [PERSON]. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено факту перебування позивача у родинних відносинах зі [PERSON] Посилання позивача, на такі докази, як свідоцтво про народження його батька та свідоцтва про смерть батька та спадкодавиці не доводять такого факту, оскільки з вказаних документів неможливо встановити, що позивач є племінником спадкодавиці [PERSON]. Крім того, маються розбіжності в написанні прізвища позивача - [PERSON] та спадкодавиці - [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 529-532 ЦК України (1963 року), в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], до числа спадкоємців за законом першої черги належать діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частинах: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Усиновлені та їх нащадки при спадкоємстві після смерті усиновителя або його родичів прирівнюються до дітей усиновителя та їх нащадків. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з копії довідки, виданої Острівською сільською радою Очаківського району Миколаївської області 15 квітня 2016 року за № 156, [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1955 року по день своєї смерті. Разом з нею за вказаною адресою на момент її смерті зареєстрованих та осіб, що проживали, не було. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 08 листопада 2018 року № 54000162, спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не заводилася. З викладеного слідує, що позивачем не надано суду доказів того, що він у відповідності з ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року) прийняв спадщину після смерті [PERSON] Крім того, главою 86 ЦК України, який діє на час розгляду справи, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7), відповідно до якого за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. При ухваленні рішення щодо набуття права на спадкове майно, суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.2 ст. 83 ЦК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Таким чином, наданими позивачем доказами не підтверджується його перебування у родинних відносинах зі спадкодавицею, належність до кола спадкоємців за законом, факт прийняття спадщини та відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у ній докази, з'ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати суд відносить на рахунок позивача.

Outcome: dismissed