Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~11 липня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником квартири №\~6 у будинку № 27 на вул. Паланочна (Комсомольська) в м.\~Новомосковськ Дніпропетровської області. За зазначеною адресою зареєстрований її син [PERSON], [INFO], що є відповідачем у справі. Відповідач не проживає у будинку більше десяти років, а реєстрація відповідача порушує її права, як власника нерухомого майна та є перешкодою у отриманні соціальних пільг. У звязку з чим, позивач просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №\~6 у будинку № 27 на вул.\~Паланочна (Комсомольська) в м. Новомосковськ Дніпропетровської області. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с. 24). Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з'явився, але надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності, пояснив, що дійсно у квартирі він не проживає з 2005 року (а.с.\~25). Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року відкрито провадження у цій цивільній справі з призначенням підготовчого засідання (а.с. 19). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована, але підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Як установлено судом, позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 серпня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-3405, є власником квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул.\~Комсомольська, 27/6, право власності позивача зареєстровано Комунальним підприємством "Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації" за р № 33 (а.с.\~6, 7). Відповідно до розпорядження в.о. голови секретаря Новомосковської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON] № 61-р від 19\~лютого 2016 року "Про перейменування вилиць в населених пунктах Мар'янівської сільської ради", виданого на виконання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" вулицю Комсомольську в м.\~Новомосковськ перейменовано на вулицю Паланочна. Згідно із довідкою Житлово-будівельного кооперативу "Самара" від 05 липня 2018 року, [PERSON], зареєстрована за адресою: [INFO], та має склад сім'ї: син [PERSON] (а.с.\~12). Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУМС УДМС України в Дніпропетровській області № 3086/2 від 24 вересня 2018 року, [PERSON], [INFO], з 16 травня 2000 року зареєстрований за адресою: [INFO]\~(а.с. 16). Відповідач [PERSON] у зазначеній квартирі № 6 у будинку № 27 на вул.\~Паланочна в м.\~Новомосковськ Дніпропетровської області зареєстрований, однак не проживає з 2005 року, що підтверджується відповідним актом від 05 липня 2018\~року (а.с. 13). Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає більше одного року, у квартирі № 6 в будинку № 27 на вул.\~Паланочна в м.\~Новомосковськ Дніпропетровської області, де право власності належить позивачу, але з реєстрації не знявся, доказів поважності причин не проживання відповідач суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушує права позивача як власника квартири, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним їй нерухомим майном, і може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп. (а.с.\~3), решта суми підлягає відшкодування з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved