Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

29 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на непрацездатного батька. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач є його рідним сином. Станом на теперішній час він є інвалідом ІІ групи з причини трудового каліцтва. Його щомісячний дохід складається з пенсії по інвалідності та щомісячних регресних виплат. Маючи такі захворювання, як падагра, інтермітируючий період, середнього ступеню тяжкості, вторинний остеоартроз колінних та ліктьових суглобів ст.І-П НФС-П, подагрична нефропатія з сечовим та гіпертензійним синдромом, ОХЗ поперекового відділу хребта з кореневим синдромом, йому необхідне постійне медикаментозне лікування, придбання в аптеках препаратів та систематичне знаходження у лікарні на стаціонарному лікуванні. На все це необхідні гроші, а та сума, якою його забезпечує держава, йому не вистачає. Відповідач ніякої допомоги йому не надає, хоча працює у ВСП ШУ "Першотравенське". Просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи вимогист.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав. За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Копією паспорта АК №817838, виданого 10 березня 2000 року підтверджується, що [PERSON] народився 19 травня 1972 року. Він являється інвалідом ІІ групи з 01 квітня 2016 року по трудовому каліцтву, безстроково, йому встановлено 80% втрати профпрацездатності, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 12 ААА №433230 від 23 березня 2016 року. В ній же зазначено, що [PERSON] може бути адаптований до наземної праці, без висоти, вогню, води, механізмів, що рухаються. Позивач отримує пенсію по інвалідності, середній розмір якої становить, згідно довідки Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України №3975 від 20 жовтня 2017 року, 1 312,00 гривень. Крім цього, позивач отримує щомісячне страхове відшкодування в Першотравенському міському відділенні УВД ФССНВУ в Дніпропетровській області середній розмір якого становить 8 814,24 гривень (за жовтень 2017 року - 9 323,44 гривень), що підтверджується відповідними довідками №37 від 20 жовтня 2017 року та від 27 жовтня 2017 року. Копією свідоцтва про народження І-КИ №288516 від 14 жовтня 1994 року підтверджується, що [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON] Копією судового наказу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/987/17 від 19 серпня 2017 року підтверджується, що з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17 серпня 2017 року, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Дружина відповідача - [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів з відповідача на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, що підтверджується копією ухвали про відкриття провадження у справі №186/1347/17 від 25 жовтня 2017 року, справа знаходиться на стадії розгляду. Відповідач [PERSON] працює у ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" ВСП "ШУ Першотравенське" з 18 травня 2015 року по теперішній час електрослюсарем підземним та отримує заробітну плату, середній розмір якої складає 10 367,39 гривень, з неї сплачує аліменти, середній розмір яких становить 2 021,64 гривень на місяць; до виплати, за мінусом утримань, отримує в середньому 8 345,75 гривень щомісячно, що підтверджується довідкою №7238 від 20 жовтня 2017 року. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідність ст.ст.202,203 Сімейного Кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. Станом на жовтень 2017 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність становить 1 312,00 гривень. Згідно ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Судом встановлено, що позивач є рідним батьком відповідача, є інвалідом ІІ групи, дохід позивача на місяць складає 10 635,44 гривень, що перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатної особи, встановлений державою, дохід відповідача - 8 345,75 гривень. Позивач не надав доказів того, що має інших утриманців, а у відповідача на утриманні є малолітня дитина - син [PERSON], [INFO] та дружина [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З урахуванням матеріального становища сторін, враховуючи, що дохід позивача перевищує дохід відповідача, та те, що на утриманні відповідача є ще 2 особи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Доводи позивача про те, що він знаходиться на постійному лікуванні, витрачає кошти на ліки, а тому потребує допомоги сина, суд не може взяти до уваги як підставу для задоволення позову, оскільки позивач перебуває на обліку у Першотравенському міському відділі ВД ФССНВУ, отримує страхове відшкодування, гарантоване йому державою, а згідно ст.16 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" застраховані особи мають право, в тому числі, на: отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом; послуги медичної реабілітації; послуги професійної реабілітації, включаючи збереження робочого місця, навчання або перекваліфікацію, якщо загальна тривалість професійної реабілітації не перевищує двох років; відшкодування витрат під час проходження медичної і професійної реабілітації, на проїзд до місця лікування чи навчання і назад, витрат на житло та харчування, транспортування багажу, на проїзд особи, яка його супроводжує; послуги соціальної реабілітації, включаючи придбання автомобіля, протезів, допомогу у веденні домашнього господарства, що надаються відповідно до законодавства. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. В зв'язку з тим, що рішення винесено на користь відповідача, а позивач є інвалідом ІІ групи, судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України слід віднести за рахунок держави. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed