Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів приватного підприємства "ДЕЛІВЕРІ КАР" (далі - ПП "ДЕЛІВЕРІ КАР"), товариства з обмеженою відповідальністю "А.В.Л." (далі - ТОВ "А.В.Л."), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] , про визнання недійсним договору комісії від 24 лютого 2018 року №501-02/2018, укладеного між ПП "ДЕЛІВЕРІ КАР" та [PERSON] , від імені якої діяло ТОВ "А.В.Л.". Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 09 січня 2020 року, відповідно до положень ч. 9 ст. 187 ЦПК України цивільну справу за позовом [PERSON] до ПП "ДЕЛІВЕРІ КАР", ТОВ "А.В.Л.", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] , про визнання недійсним договору комісії передано на розгляд Оболонському районному суду м. Києва. 27 січня 2020 року указана справа надійшла до Оболонського районного суду м. Києва та ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2017 року у справі №161/4584/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 22 січня 2018 року, звернуто стягнення на предмет застави - вантажний сідловий тягач марки Volvo, моделі FH 12-42T, реєстраційний номер [NUMBER] , 1998 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 11967 куб. см D, номер кузова [NUMBER] шляхом надання ТОВ "А.В.Л." права продажу від імені власника вказаного автомобіля будь-якій особі. 24 лютого 2018 року ПП "ДЕЛІВЕРІ КАР" та [PERSON] , від імені якої на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2017 року у справі №161/4584/17 діяло ТОВ "А.В.Л.", було укладено договір комісії №501-02/2018, відповідно до якого комітент доручив, а комісіонер зобов`язався за винагороду за рахунок комітенту здійснити від свого імені продаж сідлового тягача марки Volvo, моделі FH 12-42T, реєстраційний номер [NUMBER] , 1998 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 11967 куб. см D, номер кузова [NUMBER] . Позивач зазначила, що договір комісії від 24 лютого 2018 року №501-02/2018 є недійсним, оскільки ТОВ "А.В.Л.", укладаючи оспорюваний правочин, вийшло за межі наданих йому повноважень, які покладені на нього рішенням суду. Крім того зазначала, що всупереч встановленому у рішенні суду порядку, ціна продажу автомобіля визначена не суб`єктом оціночної діяльності, а сторонами на власний розсуд. Також [PERSON] вказувала на те, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2017 року у справі №161/4584/17, на підставі якого діяло ТОВ "А.В.Л.", укладаючи оспорюваний правочин, було у подальшому сковане рішенням Верховного Суду від 21 серпня 2019 року. З цих підстав [PERSON] просила суд визнати недійсним договір комісії від 24 лютого 2018 року №501-02/2018. Відповідачі ПП "ДЕЛІВЕРІ КАР", ТОВ "А.В.Л." відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не подали. Третя особа [PERSON] пояснення щодо позову [PERSON] до суду не подав. У судовому засіданні позивач та її представники підтримали позовні вимоги з мотивів, наведених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання повторно не з`явилися, відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, про причини неявки в судове засідання своїх представників суд не повідомили, заяв про розгляд справи за відсутності їх представників до суду не подали. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача та її представників, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Заслухавши вступні слова позивача та її представників, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2017 року у справі №161/4584/17 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27 листопада 2012 року № 2711/12-206, укладеним між публічним акціонерним товариством "Західінкомбанк" (далі - ПАТ "Західінкомбанк"), правонаступником якого є ТОВ "А.В.Л.", та [PERSON] , після смерті якого спадкоємцем є [PERSON] , в розмірі 1353911,68 грн звернуто стягнення на предмет застави - вантажний сідловий тягач марки Volvo, моделі FH 12-42T, реєстраційний номер [NUMBER] , 1998 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 11967 куб. см D, номер кузова [NUMBER] , шляхом надання ТОВ "А.В.Л." права продажу від імені власника вказаного автомобіля будь-якій особі за ціною, визначеною незалежним суб`єктом оціночної діяльності, з наданням ТОВ "А.В.Л." усіх прав та повноважень на відчуження транспортних засобів, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо). Також указаним рішенням суду вилучено у [PERSON] предмет застави - вантажний сідловий тягач марки Volvo, моделі FH 12-42T, реєстраційний номер [NUMBER] , 1998 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 11967 куб. см D, номер кузова [NUMBER] , разом зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та комплектами ключів і передано ТОВ "А.В.Л." на період до його реалізації (а. с. 7-10). 24 лютого 2018 року між ПП "ДЕЛІВЕРІ КАР" (комісіонер) та [PERSON] (комітент), від імені якої на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2017 року у справі №161/4584/17 діяло ТОВ "А.В.Л." (комітент), було укладено договір комісії №501-02/2018, згідно з умовами якого комітент доручив, а комісіонер зобов`язався за винагороду за рахунок комітента здійснити від свого імені продаж майна переданого на комісію (п. 1 договору). Конкретні умови угоди, кількість, якість та мінімальна ціна продажу товару, а також інші умови та вказівки комітента наводяться в акті технічного стану транспортного засобу, або його складової частини (пп. 1.1 п. 1 договору комісії). Місцем передачі товару на комісію сторони визначили м. Луцьк (п. 2.1 п. 2 договору комісії) (а. с. 20). Відповідно до акта технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №501-02/2018 від 24 лютого 2018 року, сторони обумовили передачу на комісію сідлового тягача марки Volvo, моделі FH 12-42T, реєстраційний номер [NUMBER] , 1998 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 11967 куб. см D, номер кузова [NUMBER] , за ціною 138000,00 грн (а. с. 23). 24 лютого 2018 року ПП "ДЕЛІВЕРІ КАР" (продавець) від свого імені на підставі договору купівлі-продажу №501-02/2018 відчужило [PERSON] (покупець) транспортний засіб - вантажний сідловий тягач марки Volvo, моделі FH 12-42T, реєстраційний номер [NUMBER] , 1998 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 11967 куб. см D, номер кузова [NUMBER] , за ціною 138000,00 грн (а. с. 21). Судом з`ясовано, що спір між сторонами справи виник щодо правомірності вчинення договору комісії від 24 лютого 2018 року №501-02/2018, право на укладення якого виникло на підставі заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2017 року у справі №161/4584/17 за позовом ТОВ "А.В.Л." до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Згадане судове рішення було чинним на момент укладення оспорюваного правочину. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Захист цивільних прав та інтересів судом встановлено ст. 16 ЦК України, зміст частини першої якої визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлює способи захисту цивільних прав та інтересів. Системний аналіз вказаних норм права, дає підстави дійти висновку про те, що захисту підлягає дійсне порушене право позивача. Судом встановлено, що 24 лютого 2018 року між ПП "ДЕЛІВЕРІ КАР" та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №501-02/2018, предметом якого є транспортний засіб - транспортний засіб - вантажний сідловий тягач марки Volvo, моделі FH 12-42T, реєстраційний номер [NUMBER] , 1998 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 11967 куб. см D, номер кузова [NUMBER] . Вказаний договір купівлі продажу від 24 лютого 2018 року № 501-02/2018 позивачем не оспорюється. Договір комісії, який є предметом розгляду цієї справи, в розумінні ЦК України не є тим правочином, на підставі якого здійснюється відчуження майна, а тому відсутні підстави вважати, що спірним договором комісії порушено права та інтереси позивача [PERSON] (такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року, винесеній у справі №161/9869/18 за позовом [PERSON] до ПП "ДЕЛІВЕРІ КАР", ТОВ "А.В.Л." про визнання недійсним договору комісії від 24 лютого 2018 року №501-02/2018). За приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні її позову про визнання недійсним договору комісії від 24 лютого 2018 року №501-02/2018, позаяк він не порушує прав, свобод та інтересів позивача.

Outcome: dismissed