Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , яка до смерті постійно проживала в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, зокрема на земельні ділянки: площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , та площею 0,24 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , які належали померлій [PERSON] на підставі рішення Любимівської сільської ради Андрушівського району від 24.05.1995 "Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок". Житловий будинок за вищевказаною адресою не зберігся. Позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців немає. При цьому, позивачка прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавиці [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини та частково реалізувала свої спадкові права. Однак, позивачка не в змозі в позасудовому порядку в повному обсязі реалізувати свої спадкові права після смерті [PERSON] , а саме на вищевказані спадкові земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого селянського господарства, оскільки спадкодавицею за життя на зазначене спадкове майно не були виготовлені відповідні правовстановлюючі документи, у зв`язку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину. Вказані документи не можуть бути виготовлені в силу ст.ст.26, 346 ч.1 п.11 ЦК України у зв`язку зі смертю власника. Враховуючи вищезазначене, позивачка просить суд, визнати за нею, [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , та площею 0,24 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] , як на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка та її представник адвокат Яремчук О.В. в підготовче судове засідання не з`явилися. Від представника позивачки на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримують, позов просять задовольнити. Представник відповідача Любимівської сільської ради в підготовче судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.6). На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована одна в [ADDRESS] , що підтверджується довідками виданими Любимівською сільською радою Андрушівського району Житомирської області від 23.12.2019 №249 та від 10.12.2019 №241 (а.с.9,11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, зокрема на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 0,24 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , які були передані [PERSON] у приватну власність на підставі рішення третьої сесії ХХІІ скликання Любимівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 24.05.1995 "Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок" (а.с.12-13). Рішенням першої сесії VII скликання Любимівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 04 листопада 2015 року "Про переіменування вулиць назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму" вулицю Леніна в с.Любимівка, Андрушівського району, Житомирської області, було перейменовано на вулицю Центральна (а.с.14). Проведеними фактичними замірами вищевказаних спадкових земельних ділянок встановлено, що їх загальна фактична площа становить 0,49 га, що підтверджується план - схемою земельних ділянок (а.с.15). Відповідно до довідки виданої Любимівською сільською радою Андрушівського району Житомирської області від 21.04.2020 №70 вбачається, що житловий будинок на земельній ділянці в [ADDRESS] , відсутній (а.с.32). За життя, а саме 27 жовтня 1997 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений секретарем виконкому Любимівської сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області Харченко О.А., відповідно до положень якого спадкодавиця заповіла належний їй житловий будинок в с.Любимівка, Андрушівського району, Житомирської області, та земельну ділянку площею 0,49 га - [PERSON] (а.с.7). Вказаний заповіт не змінено та не скасовано. Крім того, [PERSON] за життя було складено ще два заповіти, а саме 26 квітня 1998 року відповідно до положень якого спадкодавиця заповіла свій вклад в Андрушівському збірбанку - [PERSON] , та 30 квітня 1998 року відповідно до положень якого спадкодавиця [PERSON] заповіла належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 008022 - [PERSON] (а.с.39-40). Згідно довідки виданої Любимівською сільською радою Андрушівського району Житомирської області від 23.12.2019 №250 вбачається, що [PERSON] після смерті [PERSON] фактично вступила в управління та володіння її спадковим майном (а.с.10). Відповідно до копії спадкової справи №665 заведеної Андрушівською державною нотаріальною конторою Житомирської області до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що спадщину яка відкрилась після її смерті за заповітом прийняла [PERSON] , та на ім`я останньої держнотконторою 05 жовтня 2000 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" с.Любимівка, Андрушівського району, розміром 5,99 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.42-51). В позасудовому порядку позивачка не в змозі в повному обсязі реалізувати свої спадкові права після смерті [PERSON] , а саме на вищевказані спадкові земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого селянського господарства, оскільки спадкодавицею за життя на них не були виготовлені відповідні правовстановлюючі документи, у зв`язку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, що підтверджується листом нотаріуса (а.с.8). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» в п.1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців. Відповідно до ст.534 ЦК Української РСР від 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР від 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачка має право на спадкування майна спадкодавиці, однак в позасудовому порядку позбавлена можливості його оформити в зв`язку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів, тому позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved