Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а саме: на житловий будинок, позначений на плані - "А-1", із прибудовою - "а", загальною площею 75,0 м2, житловою площею 41,6 м2, та господарські будівлі і споруди: господарські будівлі - "Б", Д", прибудова - "д", погріб - "В", вбиральня - "Г", колодязь - "№ 1" та огорожа - "№ 2-4". В обґрунтування позову зазначала, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема, на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] . Належність [PERSON] на день смерті цього спірного нерухомого майна підтверджується довідкою від 17 січня 2020 року, виданою виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, відповідно до якої згідно із записами у погосподарській книзі селищної ради за 2016-2020 роки № 24, особовий рахунок № [NUMBER] , головою домогосподарства за вказаною адресою значиться [PERSON] . Чоловік останньої, її (позивача) дідусь [PERSON] , помер [INFO] . Дочка померлих, її (позивача) мати [PERSON] , третя особа у справі, від належної частки спадкового майна після смерті матері [PERSON] відмовилася. У встановлений законом строк позивач звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою щодо оформлення спадщини після смерті бабусі [PERSON] , проте листом нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, оскільки нею не надано нотаріусу документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спірний житловий будинок, рекомендовано звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що визнає заявлені [PERSON] позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] у судове засідання теж не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги її дочки [PERSON] повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , яка до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть спадкодавця, про народження позивача і третьої особи, про укладення шлюбу [PERSON] , довідки № 553, виданої у 2019 році виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. Із спадкової справи № 160/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] , відкритої 11 березня 2019 року Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області, вбачається, що 11 березня 2019 року до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом на користь онуки померлої, позивача у справі [PERSON] , звернулася дочка померлої, третя особа у справі [PERSON] , того ж дня позивач [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття нею спадщини за законом після смерті бабусі [PERSON] . Із довідки № 108 від 17 січня 2020 року, виданої виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, вбачається, що відповідно до записів у погосподарській книзі за 2016-2020 роки № 24, особовий рахунок № [NUMBER] , головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , значиться [PERSON] , даний факт підтверджується також копією облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки. Відповідно до довідки № 1991 від 20 серпня 2019 року Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області селищна рада не володіє інформацією про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно із довідкою від 17 січня 2020 року, виданою виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, за [PERSON] відповідно до земельно-кадастрових даних рахується земельна ділянка площею 0,22 га, що розташована в [ADDRESS] , земельна ділянка не приватизована. За повідомленням Комунального підприємства Київської обласної ради "Лівобережне бюро технічної інвентаризації" від 11 березня 2019 року за № 486101, станом на 01 січня 2013 року реєстрація права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] відсутня. Відповідно до довідки № 106 від 17 січня 2020 року, виданої виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, встановлено, що згідно із рішенням Великодимерської селищної ради від 17 грудня 2015 року за № 30-ІІ-VІІ "Про перейменування вулиць та провулків [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS] . Згідно із технічним паспортом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виготовленого 21 січня 2020 року, за цією адресою знаходяться: житловий будинок, позначений на плані - "А-1" із прибудовою - "а", загальною площею 75,0 м2, житловою площею 41,6 м2, та господарські будівлі і споруди: господарські будівлі - "Б" і "Д", прибудова - "д", погріб - "В", вбиральня - "Г", колодязь - "№1" та огорожа - "№2-4". Листом за № 2230/02-14 від 22 жовтня 2019 року Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на належний померлій спірний житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами відмовлено, оскільки спадкоємцем не надано нотаріусу документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спірний спадковий житловий будинок. Рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до довідки № 100/02-14 від 16 січня 2020 року, виданої Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області, згідно із матеріалами спадкової справи № 160/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за законом після її смерті, є онука померлої [PERSON] , позивач у справі. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди до спадкоємців є набуття спадкодавцем за життя зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом положень ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно із ч. 3 ст. 3 цього ж Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки та споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року, зареєстрованим 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (із подальшими змінами), яке втратило чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України за № 1844/5 від 14 грудня 2012 року. Вказана вище Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20). Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року, у цих книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення будинку в експлуатацію. Записи в погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. До часу набрання чинності ЦК України та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" виникнення права власності на будинки та споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Судом встановлено, що на момент побудови спірного спадкового житлового будинку та введення його в експлуатацію чинне законодавство не передбачало обов`язкового отримання власником свідоцтва про право власності на будинок та державної реєстрації права власності на нерухоме майно, підтвердженням належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , є записи в погосподарській книзі № 24 Великодимерської селищної Броварського району Київської області за 2016-2020 роки, на території якої знаходиться спірне нерухоме майно, відповідно до яких головою домогосподарства за вказаною адресою була [PERSON] . Суд вважає, що у даному випадку право власності визнається дійсним, незалежно від наявності державної реєстрації права власності на побудований та оформлений у визначеному законом порядку спадкодавцем [PERSON] до набрання чинності 01 січня 2004 року ЦК України житловий будинок. У разі відсутності державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює видачу нотаріальною конторою спадкоємцю [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті бабусі [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину за законом на належне останній спірне спадкове нерухоме майно. За змістом положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , якій на день смерті на праві власності належав спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved