Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Позивач вказав, що 28 липня 2013 року з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій він, позивач зазнав тілесних ушкоджень у вигляді відкритого багатоуламкового перелому епіметафіза лівої променевої кістки зі зміщенням уламків, закритого перелому гладьєвидної кістки лівої кисті зі зміщенням відламків, закритого перелому лівої кісті зі зміщенням уламків, закритого перелому обох щиколоток правої гомілки зі зміщенням уламків і розриву дисталого межберцевого синдесмоза, забійної рани передньої поверхні нижньої третини правої гомілки, множинних саден кінцівок, які за ступенем тяжкості належать до категорії середніх. Вироком Красноградського районного суду Харківської області від 22 травня 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Внаслідок отримних тілесних ушкоджень [PERSON] було зроблено кілька хірургічних втручань (операцій) застосовано інші види лікування. Згідно довідки Красноградської ЦРЛ № 381/17 від 06.03.2017 року позивачу для відновлення стану здоров`я було рекомендовано лікування у санаторіях "Бермін Води", "Хмільник", "Боржава". В період з 08.03.2017 р. по 21.03.2017 року прозивач пройшов санаторно-курортне лікування в ТОВ "Санаторій "Боржава", за час якого витратив 8820 грн. Крім того, позивачем були понесені витрати на проїзд до лікувально-оздоровчого закладу ТОВ "Санаторій "Боржава" та назад до місця проживання на загальну суму 1200,29 грн. В відшкодування понесених витрат позивач просив стягути з [PERSON] , як особи винної в заподіянні шкоди його здоров`ю, кошти в сумі 10020,29 грн . В судове засідання від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги про стягнення витрат на оздоровлення підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач по справі [PERSON] до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи не надходило. Так як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Красноградського районного суду від 22.05.2014 року [PERSON] засуджений за ч.1 ст.286 КК України за порушення правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП, за участі відповідача, завдано шкоду здоров`ю позивача [PERSON] , який отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. За вказаним вироком з відповідача на користь позивача було стягнуто 15000 гривень в відшкодування моральної шкоди. З 08.03.2017 року по 21.03.2017 року [PERSON] знаходився на санаторно-курортному лікуванні в ТОВ "Санаторій "Боржава" , на яке витратив 8820 грн, що складається з вартості процедур отриманих позивачем в санаторії на суму 2100 грн., вартості проживання в санаторії -4620 грн. та витрат на харчування- 2100 грн. Вартість проїзду до санаторію та назад до місця проживання склала 1200 грн. 29 коп.. Позивач звернувся до відповідача із вимогою про відшкодування додаткових витрат, понесених ним у зв`язку із необхідністю проведення санаторно-курортного лікування, відповідач відмовився відшкодовувати такі витрати позивача в добровільному порядку. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1177 названого Кодексу встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Як встановлено матеріалами справи [PERSON] вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.Зазначене кримінальне правопорушення пов`язане із шкодою завданою відповідачем джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) внаслідок винного порушення останнім Правил дорожнього руху, які призвели до зіткнення із мотоциклом, яким керував позивач. Статтями 1187 та 1188 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Предметом розгляду в даній цивільній справі є вимога позивача відшкодувати відповідачем додаткові витрати викликані необхідністю проведення санаторно-курортного лікування. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Зі змісту зазначеної норми Цивільного кодексу вбачається, що позивач, як потерпіла особа, якій ушкоджено здоров`я внаслідок винних дій відповідача, дійсно має право на відшкодування додаткових витрат, повязаних, в тому числі, із санаторно-курортним лікуванням. В Цивільному кодексі України та в інших законодавчих актах з цього питання не регламентовано підстави та умови відшкодування винною (фізичною) особою потерпілому додаткових витрат, повязаних із санаторно-курортним лікуванням. Однак, як зазначено в пункті 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону N 1961-IV . При цьому страховому відшкодуванню підлягають і додаткові витрати, зумовлені необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Потреба у додаткових витратах встановлюється висновком медико-соціальної експертної комісії. Висновком експерта № 08-302/17/пп підтверджується наявність у постраждалого [PERSON] посттравматичних артрозів лівого променево-зап`ясткового й кистьового, а також правого гомілковостопного суглобів є станами, при котрих в рамках реабілітаційних заходів показано санаторно-курортне лікування у профільних санаторіях, тобто таких, що спеціалізуються (профілюються) на лікуванні патології опорно-рухливого апарату. Відповідно, так як вищевказані наслідки, що сформувалися, безпосередньо обумовлені отриманою [PERSON] скелетною травмою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 28.07.2017 року, то і між цією подією та потребою в санаторно-курортному лікуванні (реабілітації) наявний причинно-наслідковий зв`язок. Вказаний висновок повністю підтверджує законність позовних вимог [PERSON] , у зв`язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги. У відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат,з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встновленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved