Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16 липня 2007 року ПАТ КБ "ПриватБанк" уклав з [PERSON] договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 56721, 40 грн., просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SUН2АU00100096 від 16 липня 2007 року в сумі 268892 грн. 52 коп. звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль DAEWOO , модель : Т13110, 2008 року випуску, тип Т3 : легковий седан - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі - продажу будь - яким способом, з наданням повноважень на отримання дублікату, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України. Стягнути з відповідача судові витрати.. В судове засіданні представник позивача не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав суду заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, день та час слухання справи повідомлявся, На підставі ст. 224 ЦПК Українисуд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи 16 липня 2007 року ПАТ КБ "ПриватБанк" уклав з [PERSON] договір № SUН2АU00100096 від 16 липня 2007 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 56721, 40 грн. на наступні цілі : 43265, 30 грн. на купівлю автомобіля 13456,10 грн. на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.07.2014 року (а.с. 12-13). На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 16 липня 2007 року укладено договір застави рухомого майна. За умовами договору застави відповідач надав в заставу автомобіль марки DAEWOO , модель : Т13110, 2008 року випуску, тип Т3 , легковий седан - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER] (а. с. 14-15), який належить [PERSON] Внаслідок недобросовісного виконання [PERSON] своїх зобов'язань по вказаному кредитному договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування грошовими коштами станом на 30.10.2014 року за ним існує заборгованість в розмірі 268892 грн. 52 коп., яка складається з 42666 грн. 33 коп. - заборгованості за кредитом, 74206 грн. 89 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 3331 грн. 35 коп. - заборгованості по комісії за користування кредитом, 148687 грн. 95 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі ліквідації юридичної особи - заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого заставою. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" про звернення стягнення на предмет застави, а саме автомобіль DAEWOO , модель : Т13110, 2008 року випуску, тип Т3 : легковий седан - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №SUН2АU00100096 від 16 липня 2007 року в сумі 268892 грн. 52 коп. підлягають задоволенню. Згідно ст. 19 Закону України "Про заставу",за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 20 Закону України "Про заставу", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Судом було встановлено, що відповідач своїх зобов'язань по зазначеному кредитному договору не виконує, право позивача порушене, а тому підлягає захисту. Відповідно до ст.15 ЦК України, суд захищає лише порушене право чи інтерес. Частиною 2 ст.44 Закону України "Про заставу"визначено, що предмет застави може бути переданий заставодавцем у володіння заставодержателя, тобто в заклад. Однак договором застави не передбачено можливості такої передачі в заклад даного предмету застави, легкового автомобіля, комплекту ключів до нього та свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу. Зі змісту ч.1 ст.44 Закону України "Про заставу"вбачається, що заклад - це один із способів забезпечення виконання зобов'язань, а позовні вимоги Банку про передачу майна в заклад зводяться до звернення стягнення на цей же предмет застави, тому відсутні підстави для для передачі в заклад разом з ключами та свідоцтвом про реєстрацію. Вимоги банку щодо надання повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого оригіналу та надання повноважень для здійснення продажу і зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, є передчасними та фактично не є позовними вимогами, а намаганням отримати повноваження на вчинення цих дій, у той час як жодних доказів перешкод щодо цього не надано, а тому підстав для їх задоволення не вбачалось. Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати понесені позивачем по сплаті судових витрат.

Outcome: partial