Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 16 квітня 2018 року, за ним визнано право власності на земельну ділянку площею 3.84 га в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Нею був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки з ТОВ "Агрофірма Корнацьких". Позивач вказує, що до нього також перейшло право на отримання орендної плати за користування земельною ділянкою. [PERSON] неодноразово усно звертався до ТОВ "Агрофірма Корнацьких" та просив надати йому копію договору оренди земельної ділянки та просив виплатити йому орендну плату за договором оренди, який був укладений за життя [PERSON], як правонаступнику з 2012 року, проте йому було відмовлено. Згідно наданої інформації відділом Держгеокадастру у Кривоозерському районі вартість земельної ділянки за 2012-2018 р.р. з урахуванням коефіцієнту індексації складає: з 2012 по 2014 р.р. - 70533.58 грн., 2015 рік - 88100.85 грн., 2016 по 2017 р.р. - 105712.20 грн. Оскільки відповідач по справі не виконує свої обов'язки за договором оренди земельної ділянки, позивач просить стягнути з відповідача орендну плату за період з 2012 року по 2017 рік в розмірі 15 333 грн. і судовий збір в розмірі 704.80 грн. Позивач, згідно поданої письмової заяви підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги, розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" в судове засідання не з'явився. Також направив на адресу суду 20 грудня 2018 року заяву про застосування строків позовної давності відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦПК України щодо вимог позивача, та про розгляд справи без участі представника відповідача. Відповідно до ст.2 Закону України "Про оренду землі" від 06 жовтня 1998 року №161- ХІV відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Положеннями ст.93 ЗК України та ст.1 Закону "Про оренду землі" визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.792 Цивільного кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. За ч.1 ст.6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч.1 ст. 210, ч.3 ст.640, ч.2 ст.125 ЗК України та ст.18 Закону України "Про оренду землі" є укладеним з моменту такої реєстрації. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 16 квітня 2018 року у справі №479/241/18 за [PERSON], було визнано право власності на земельну ділянку, загальною площею 3.84 га, кадастровий номер [NUMBER], передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO](а.с.4). Позивач зареєстрував право власності на вищевказану земельну ділянку, що підтверджується даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №130606663 від 12 липня 2018 року(а.с.5). Судом встановлено, що між померлою [PERSON] та ТОВ "Агрофірма Корнацьких" 01 січня 2006 року був укладений договір оренди землі, належної їй земельної ділянки площею 3.84 га (вся площа-рілля), розташованої в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, зареєстрований 17 жовтня 2009 року за № 04090170069, що підтверджено матеріалами справи(а.с.22-25). Договір укладено на 50 років із виплатою орендної плати відповідно до п.9 договору, у строки, визначені договором, кожного року оренди. Згідно положень ст.21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Отже, розмір та умови оплати, указані в договорі, не можуть суперечити чинному на час укладення законодавству. Положеннями ст.15 ЗаконуУкраїни "Про оренду землі" визначено ті умови, які є істотними для договору оренди землі і серед інших це - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до п.9 Договору, орендна плата за земельну ділянку приватної власності сплачується Орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю (або його уповноваженому представнику) готівкою відповідної грошової суми із каси Орендаря або перерахуванням її банківський рахунок орендодавця. Щорічний розмір орендної плати складає фіксовану грошову суму у розмірі 1069.30 грн. Згідно з положеннями ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до даних відділу у Кривоозерському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області за вих.№253/114-18 від 19 вересня 2018 року, підтверджено вартість земельної частки(паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по Великомечетнянській сільській раді Кривоозерського району Миколаївської області станом за 2012-2018 роки (а.с.9). Встановлено, що позивач звертався до відповідача щодо виплати відповідачем заборгованості по орендній платі за орендовану земельну ділянку, яка йому належить, але не дивлячись на пред'явлені вимоги, відповідач існуючу заборгованість по орендній платі за 2012-2017 роки в сумі 15 333 грн. не виплатив. Крім того, відповідач не спростував, а навпаки підтвердив, що кошти за сплату орендної плати за 2015-2017 роки позивачу не були передані, що підтверджується листом відповідача від 17 грудня 2018 року про сплату орендної плати за договором оренди землі, укладеного між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма Корнацьких" (а.с.21). Згідно вимог ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Посилання відповідача щодо моменту, з якого у позивача виникло право вимоги, який ним пов'язується з моментом реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку, є помилковим тлумачення діючого законодавства, так як у відповідності до частини 5 статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття, незалежно від часу її прийняття, що в даному випадку є [INFO]. Таким чином, суд, приходить до висновку про наявність у відповідача невиконаних зобов'язань по договору оренди та обов'язок їх виконати за період оренди земельної ділянки з 2012 року по 2017 рік в розмірі 15 333 грн., з відрахуванням податку та за 2014-2017 роки військового збору при виплаті позивачу вказаних платежів. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704.80 грн.

Outcome: approved