Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що згідно укладеного договору № VIH0AE00001455 від 03.04.2007 року третя особа [PERSON] отримав кредит у розмірі 13845,77 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.04.2012 року, але зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, не здійснюючи погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки, у зв'язку з чим станом на 24.02.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 20612,67 дол. США. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 03.04.2007 року було укладено договір застави рухомого майна, згідно якого він надав у заставу власний автомобіль Volkswagen, модель Passat, рік випуску 2000, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. У порушення вимог закону та умов договору застави [PERSON] предмет застави у заклад банку не передав, а також без згоди банку реалізував заставний автомобіль відповідачу [PERSON] Втім зареєстроване обтяження зберігається й для нового власника майна. 16.07.2012 року було зареєстровано звернення стягнення на предмет застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Тому просить: 1) вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ "ПриватБанк" предмет застави - автомобіль Volkswagen, модель Passat, рік випуску 2000, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], з комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу; 2) у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIH0AE00001455 від 03.04.2007 року в сумі 20612,67 дол. США, що за курсом НБУ станом на 24.02.2014 року еквівалентно 184236,04 грн., звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Volkswagen, модель Passat, рік випуску 2000, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримав, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, пояснивши, що відповідач не є добросовісним набувачем автомобіля, так як на час його відчуження був чинним договір застави, що було зареєстровано в реєстрі обтяжень рухомого майна. Відповідач у судовому засіданні вимоги позову не визнав, пояснивши, що ним було придбано автомобіль на товарній біржі згідно біржового договору від 13.03.2010 року і він не є боржником перед банком, тому не може відповідати за заявленими вимогами. Третя особа у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце рогляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.\- За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно із ч. 2, 3 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. За змістом ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Статтею ст. 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпеченого обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала (заклад). Судом встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем та третьою особою [PERSON] кредитного договору № № VIH0AE00001455 від 03.04.2007 року (а.с. 13-15) він отримав кредит у розмірі 13845,77 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.04.2012 року. У порушення умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки, у зв'язку з чим станом на 24.02.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 20612,67 дол. США, яка складається з: 7192,46 дол. США - заборгованість за кредитом, 5316,16 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 329,46 дол. США - заборгованість за комісією за користуванням кредитом, 7774,59 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с. 6-7). За вказаним кредитним договором позивачем нарахована пеня за період з 04.06.2007 року по 24.02.2015 року в сумі 7774,59 дол. США (а.с. 6-7), але оскільки відповідно до ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені застосовується спеціальна позовна давність в один рік, тому оскільки позивач звернувся до суду з позовом 04.06.2014 року, що вбачається із штампа канцелярії суду, суд дійшов висновку про необхідність обмеження нарахування пені з 04.06.2013 року по 24.02.2015 року в сумі 4210,48 дол. США. Таким чином, всього заборгованість за кредитним договором станом на 24.02.2014 року становить 17048,56 дол. США (що за курсом НБУ станом на 24.02.2014 року еквівалентно 152380,02 грн.), яка складається з: 7192,46 дол. США - заборгованість за кредитом, 5316,16 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 329,46 дол. США - заборгованість за комісією за користуванням кредитом, 4210,48 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та третьою особою [PERSON] 03.04.2007 року було укладено договір застави рухомого майна (а.с. 16-18), згідно якого останній надав у заставу належний йому на праві власності автомобіль Volkswagen, модель Passat, рік випуску 2000, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Як убачається з копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20.02.2015 року (а.с. 57-60), 13.04.2007 року було зареєстровано заставу рухомого майна згідно договору застави рухомого майна від 03.04.2007 року, а 16.07.2012 року до реєстру внесені відомості про звернення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання [PERSON] (а.с. 20-21). Згідно біржового договору (угоди) купівлі-продажу транспортного засобу від 13.03.2010 року (а.с. 41), укладеного між [PERSON], який діяв за дорученням [PERSON], та між третьою особою [PERSON], автомобіль Volkswagen, модель Passat, рік випуску 2000, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER] був відчужений [PERSON] Відповідно до ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються: з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, який визначає правовий: режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Частиною 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. За положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно: із встановленим пріоритетом. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20.02.2015 року транспортний засіб Volkswagen, модель Passat, рік випуску 2000, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER] на підставі договору застави рухомого майна від 03.04.2007 року внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, обтяжувач - ЗАТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 57-60). А отже, на час реалізації заставленого майна 13.03.2010 року обтяження припинено не було. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, у зв'язку з чим на предмет застави може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (правова позиція Верховного Суду України згідно з постановою № 6-Г68цс14 від 19.11.2014 року). Разом з тим, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо вилучення у відповідача з передачею в заклад предмета застави з комплектом ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, оскільки такі заходи передбачені ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", відповідають умовам договору застави рухомого майна і тому можуть бути застосовані. В силу положень ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1523,80 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial