Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

23.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] та залишилася земельна частка (пай) розміром 7,9 умовних кадастрових гектарів в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Спадкоємцем першої черги, крім позивача, є його брат [PERSON], проте він помер [INFO] та за життя не вчинив жодних дій для прийняття спадщини. У зв'язку з відсутністю інших спадкоємців, державним нотаріусом Другої Первомайської державної нотаріальної контори посвідчено, що на підставі ст. 529 ЦК УРСР спадкоємцем майна [PERSON] є позивач та йому видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого він прийняв у спадщину 1/3 частку квартири [ADDRESS]. В той же час, в Свідоцтві про право на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло позивачу в порядку спадкування не було включено право на земельну частку (пай). За свого життя спадкодавець, будучи членом колективного сільськогосподарського підприємства ВАТ "Бузькі пороги", набула право власності на земельну частку (пай) розміром 7,9 умовних кадастрових гектарів, що перебувала у колективній власності ВАТ "Бузькі пороги", в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, яка належала їй згідно Сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації № 12979 від 08.08.2000 року. Так, подавши заяву про прийняття в спадщину земельної частки (паю) до нотаріуса, йому було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), у зв'язку з відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку на ім'я спадкодавця. Таким чином, на даний час позивач є єдиними спадкоємцем першої черги за законом, і в той же час за незалежними від нього обставинами, не має змоги оформити спадщину і користуватися спадковим майном, хоча згідно чинного законодавства має на це всі права. В зв'язку з цим він вимушений звернутися до суду за вирішенням цього питання. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява, в якій він вказав, що не заперечує проти задоволення позову та просив розглядати справу у його відсутність. Представник ВАТ "Бузькі пороги" в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач, відповідно до положень ст. 1258, 1265 ЦК України, є єдиним спадкоємцем за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO], так як його брат [PERSON], у встановлений законом строк не звернувся до нотаріуса з заявою для прийняття спадщини та на даний момент вже помер [INFO]. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить: земельна частка (пай) розміром 7,9 умовних кадастрових гектарів, що перебувала у колективній власності ВАТ "Бузькі пороги", в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, яка належала їй згідно Сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації № 12979 від 08.08.2000 року. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва на право на спадщину на земельну частку (пай), через те, що у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Згідно запитів зроблених до Першої та Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області, позивач частково прийняв спадщину, а саме 20.02.2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину, яка складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Інші особи не звертались. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов'язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує будь-чиї права, свободи чи інтереси, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved