Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з нього кошти в розмірі 1955, 87 грн. щодо виплати по безробіттю та витрати з оплати судового збору в розмірі 1378,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в Печерському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості з 09.10.2015 по 18.01.2016 року на обліку перебував [PERSON]. Відповідач у своїй заяві до Печерського РЦЗ від 09.10.2015 року просив надати йому статус безробітного та зазначив, що він не має постійного або тимчасового заробітку, в т.ч. за договорами цивільно-правового характеру, не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно. На підставі наказу Печерського РЦЗ від 15.10.2015 року №НТ151015 відповідачу був наданий статус безробітного з 09.10.2015 року та призначено допомогу по безробіттю. Відповідно до абз. 2 пп. 2 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2013 року № 198 та наказу Печерського РЦЗ від 03.03.2016 року № НТ160303, відповідачу було припинено реєстрацію з 01.03.2016 року у зв'язку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів. В результаті обміну інформацією між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України було виявлено факт перебування в трудових відносинах відповідача з ПП "Окко-Нафтопродукт" в період знаходження на обліку в центрі зайнятості. За результатами проведеного Львівським міським центром зайнятості розслідування страхового випадку встановлено, що відповідачем було приховано факт перебування в трудових відносинах та укладення договору №13 від 08.01.2016 р. між відповідачем та ПП "Окко-Нафтопродукт" про надання послуг з 08.01.2016 року та отримання доходу згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 31.01.2016 року в період одержання допомоги по безробіттю у Печерському РЦЗ. Про факт працевлаштування відповідач центр зайнятості не повідомив. За період з 08.01.2016 по 18.01.2016 року відповідачу була нарахована та виплачена допомога по безробіттю у розмірі 1955,87 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі та не заперечив проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач з 09.10.2015 по 18.01.2016 року перебував на обліку в Печерському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості. Відповідач у своїй заяві до Печерського РЦЗ від 09.10.2015 року просив надати йому статус безробітного та зазначив, що він не має постійного або тимчасового заробітку, в т.ч. за договорами цивільно-правового характеру, не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно (а.с. 8) На підставі наказу Печерського РЦЗ від 15.10.2015 року №НТ151015 відповідачу був наданий статус безробітного з 09.10.2015 року та призначено допомогу по безробіттю. Відповідно до абз. 2 пп. 2 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2013 року № 198 та наказу Печерського РЦЗ від 03.03.2016 року № НТ160303, відповідачу було припинено реєстрацію з 01.03.2016 року у зв'язку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів (а.с. 11). Під час судового розгляду встановлено, що в результаті обміну інформацією між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України було виявлено факт перебування в трудових відносинах відповідача з ПП "Окко-Нафтопродукт" в період знаходження на обліку в центрі зайнятості, що підтверджується наявним в матеріалах справи наказом №68-п від 02 лютого 2016 року про прийняття на роботу [PERSON] та договором №13 про надання послуг від 08.01.2016 р. (а.с. 14,16). За результатами проведеного Львівським міським центром зайнятості розслідування страхового випадку (акт розслідування страхового випадку від 07.07.2016 року №926) встановлено, що відповідачем було приховано факт перебування в трудових відносинах та укладення договору №13 від 08.01.2016 р. між відповідачем та ПП "Окко-Нафтопродукт" про надання послуг з 08.01.2016 року та отримання доходу згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 31.01.2016 року в період одержання допомоги по безробіттю у Печерському РЦЗ (а.с. 12). Про факт працевлаштування відповідач центр зайнятості не повідомив. У зв'язку з виявленням факту приховування відомостей перебування в трудових відносинах та надання послуг по договору в період одержання допомоги по безробіттю, директором Печерського РЦЗ було видано наказ від 09.08.2016 року № 105-р про повернення відповідачем незаконно отриманих коштів (а.с.24). За період з 08.01.2016 по 18.01.2016 року відповідачу була нарахована та виплачена допомога по безробіттю у розмірі 1955,87 грн., що підтверджується довідкою розрахунку затрат коштів на виплату матеріального забезпечення по громадянину [PERSON] № 05-2761 від 10.08.2016 року (а.с. 25). 11.08.2016 року позивачем відповідачу було направлено рекомендований лист №07-2765 від 10.08.2016 року про необхідність добровільно відшкодувати незаконно отримані кошти в розмірі 1955, 87 грн. До центру зайнятості відповідач не з'являвся, кошти в добровільному порядку не відшкодував. Згідно з п. 18 ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, належать до найнятого населення та не можуть бути визнані безробітними. Відповідно до п. п.2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно давати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" видами забезпечення є допомога к безробіттю. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" спори, що виникають із правовідносин за цим Законом вирішуються в судовому порядку. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. З позивача має бути стягнута нарахована та виплачена йому допомога по безробіттю у розмірі 1955,87 грн. за період з 08.01.2016 по 18.01.2016 року. В зв'язку з тим, що суд задовольняє позовні вимоги Київського міського центру зайнятості, то, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача мають бути стягнуті судові витрати, понесені позивачем в сумі 1378,00 грн. Враховуючи вищевикладене та на підставі ст.ст. 16, 525, 611 ЦК України,

Outcome: approved