Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

19.01.2018 р. представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодження здоровя, до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 148 920 грн. у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що [PERSON] 20 років 8 місяців працювала у відповідача машиністом конвеєру в умовах, які характеризувались перевищенням граничного допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. У вересні 2017 року рішенням ЛЕК Українського науково-досліницького інституту промислової медицини протокол №1091 їй були встановлені два професійні захворювання, а саме: радикулопатія попереково-крижова (L5, S1), переважно з права, та шийна (С5, С6, С7) з вираженими статико-динамічними порушеннями і стійким больовим синдромом, двобічним плечолопатковим періатрозом (ПФ першого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періатрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). [PERSON] Легенєва недостатність першого ступеня. Відповідно даних Інформаційної довідки про умови праці від 29.06.2017 р. Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, вказано, що позивачка працювала в умовах впливу підвищених параметрів аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони, хімічних речовин загально токсичної дії, шуму, важкості праці, напруженості праці. Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеної на підприємстві ПрАТ «Північний ГЗК», про що був складений акт професійного розслідування від 29.09.2017 року, де вказано, що позивач здійснювала роботи по обслуговуванню конвеєра при транспортуванні гірничої маси, виконувала регулювання ступеня завантаження конвеєра при транспортуванні гірничої маси, виконувала регулювання ступеня завантаження конвеєра, натяжних пристроїв, ходу стрічки, наглядала за справним станом устаткування та правильним розвантаженням руди до перевантажувальних узлів, визначала несправності конвеєра, усувала їх, прибирала руду, що просипалась по довжені конвеєра. При цьому робота характеризується підйомом ваги вище санітарних норм, незручною робочою позо та нахилами корпусу. За рівнем концентрації пилу умови праці відносяться до 3 класу 1-2 ступеню шкідливості, загальна оцінка до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Згідно до медичного висновку МСЕК від 18.12.2017 р. серії 12 ААА №046370 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 35% з переоглядом у 2018 році. Виходячи з характеру захворювань позивача, вона не має змоги вести звичайний спосіб життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них її стан погіршується і вона взагалі не може вести нормальне життя, допомогти по господарству своїй родині, бо відчуває постійний тупий, ниючий біль, а періодично гострий виражений в шийному та поперековому відділах хребта при тривалому знаходженні в однаковій позі при нахилах, обертах з іррадіацією в праву ногу, біль та обмеження рухів в великих суглобах кінцівок, оніміння в кистях, підвищену мерзлякуватість кистей, утруднену ходу, загальну слабкість, швидку втомлюваність, щоденний головний біль, переважно в ділянці лоба, підвищення артеріального тиску до 220/120 мм рт.ст. при «робочому» 150/100 мм рт.ст., задишку, сухий кашель, це все ставить під загрозу її життя. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 148 920 грн. моральної шкоди. Позивач в судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, надала відзив, згідно якого вказує, що позивач добровільно обрав роботу, був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Вказує на відсутність причинно-наслідкового звязку між шкодою здоровю позивача і діями роботодавця, а також докази завдання моральної шкоди. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом\~встановлено поясненнями сторін, актом розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.4-9), що позивачу [PERSON] під час перебування в трудових відносинах з відповідачем встановлені хронічні професійні захворювання, а саме: радикулопатія попереково-крижова (L5, S1), переважно з права, та шийна (С5, С6, С7) з вираженими статико-динамічними порушеннями і стійким больовим синдромом, двобічним плечолопатковим періатрозом (ПФ першого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періатрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), Група А, легенєва недостатність першого ступеня. 18.12.2017 року позивачу було первинно встановлено 35% втрати професійної працездатності з переоглядом у 2018 (а.с.10). Позивач працював на виробництві у ПрАТ «ПівнГЗК» з 06.06.1996 р. по 27.02.2017 р. (а.с. 20-22). Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. З 01.04.2001 року набрав чинності\~Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Крім цього,\~Законом від 28.12.2007 року № 107\~з п.3\~Прикінцевих положень вказаного Закону\~виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~ст.1167 Цивільного кодексу України\~та\~ст.237-1 КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно\~ст.153 КЗпП України\~- на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~- власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, медичного висновку, медичних виписок і епікризів (а.с.4-9,11-19), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі, напружені умови праці у ПрАТ: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, за рівнем концентрації пилу умови праці відносяться до 3 класу 1-2 ступеню шкідливості, загальна оцінка до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоровя, рекомендовано згідно п.16-18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд враховує тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві звязки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалість розладу його здоров'я, припинення трудової діяльності з відповідачем за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. З урахуванням вищенаведеного, наявності порушення права позивача на безпечні умови праці, позов слід задовольнити частково та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості стягнути на користь позивача 27000 грн. з ПрАТ у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач, завищеною. Доводи представника відповідача про добровільний вибір позивачем умов праці, наявність пільг і компенсацій та наявності дозволу на проведення виробничої діяльності суд до уваги не бере, так як вони не мають правового значення для вирішення спору. Згідно зі\~133, 141 ч.6 ЦПК України , якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153,\~237-1 КЗпП України,

Outcome: partial