Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~12 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення сум недоплаченого заробітку у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, про збільшення розміру відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05 серпня 1976 року з вини Колійної машинної станції №10 Донецької залізниці (на теперішній час структурного підрозділу «Лиманська колійна машинна станція» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця») з ним стався нещасний випадок внаслідок чого він отримав важку травму в результаті якої втратив праву руку і 17 листопада 1976 року був визнаний інвалідом 2 групи. Рішенням народного суду Краснолиманського району Донецької області від 28 листопада 1977 року було стягнуто з Колійної машинної станції № 10 Донецької залізниці завдану йому шкоду, починаючи з 17 листопада 1976 року по 1 грудня 1977 року в сумі 430 рублів 3 копійки; стягнуто з 01 грудня 1977 року по 34 рублі 61 копійки завданої шкоди щомісяця до зміни інвалідності. 16 грудня 1977 року він був визнаний інвалідом 3 групи та йому була призначена пенсія у розмірі 26 рублів 93 копійки. Відповідно до висновку МСЕК у нього залишилось 30% працездатності. Рішенням народного суду Краснолиманського району Донецької області від 03 лютого 1978 року було стягнуто з Колійної машинної станції № 10 Донецької залізниці завдану йому шкоду, починаючи з 01 грудня 1977 року по 01 лютого 1978 року 97 рублів 15 копійок; стягнуто починаючи з 01 лютого 1978 року по 65 рублів 88 копійок до зміни відсотка втрати працездатності. Розмір відшкодування збитків по каліцтву складав 1534,24 грн. кожного місяця починаючи з січня 2012 року по грудень 2017 року. У зв'язку із збільшенням розміру заробітної плати та прожиткового мінімуму позивач звернувся до відповідача з проханням вирішити питання про збільшення розміру належних йому виплат в якості відшкодування завданої шкоди, однак йому було відмовлено, більше того, з грудня 2017 року, виплати йому взагалі були припинені. Просив стягнути з відповідача на його користь суму недоплаченого відшкодування шкоди у вигляді втраченого заробітку у звязку з каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, у звязку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати за період з 01.01.2012 року по 31.12.2017 року в розмірі 276781,88 грн.; за період з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року 39091,50 грн. Ухвалою суду від 15 березня 2018 року відкрито провадження в цивільній справі, розпочато підготовче провадження. В ході підготовчого провадження позивач [PERSON] надав суду уточнену позовну заяву від 16.04.2018 року щодо стягнення з ПАТ "Українська залізниця" на його користь суми недоплаченого відшкодування шкоди у вигляді втраченого заробітку у звязку з каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки за період з 01.01.2012 року по 31.12.2017 року в розмірі 56695,62 грн. та зобовязати відповідача здійснювати щомісяця нарахування та виплату відшкодування з 01.01.2018 року, виходячи із розрахунку середньомісячної заробітної плати монтера колії другого розряду, який перебуває у трудових відносинах з ПАТ "Українська залізниця". В ході підготовчого провадження представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства "Українська залізниця" [PERSON], який діє за довіреністю (а.с. 34), надав до суду 08.06.2018 року відзив на позов, в якому зазначив, що положення Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови КМУ від 25.06.2014 року №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" не означають "автоматичного" правонаступництва без проведення інвентаризації майна та передавальних актів. Оскільки ДП "Донецька залізниця", яке є самостійною юридичною особою, розміщене на тимчасово окупованій території та не передало майно до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", останнє не стало правонаступником його прав та обовязків. За таких обставин належним відповідачем по справі є ДП "Донецька залізниця". Просив замінити неналежного відповідача на належного. В частині позовних вимог до ПАТ «Укрзалізниця» - відмовити. Ухвалою від 08 червня 2018 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду (а.с.41-42). Позивач [PERSON] в судовому\~засіданні підтвердив\~викладені в\~заяві обставини\~та суду\~пояснив,\~що з\~1975\~року він\~працював монтером\~колії другого\~розряду Колійної\~машинної станції\~№10\~Донецької залізниці.\~Рішенням суду\~була встановлена\~вина Колійної\~машинної станції\~№10\~Донецької залізниці\~у нещасному\~випадку,\~який з\~ним стався,\~але не\~встановлено,\~що даний\~випадок \~пов'язаний\~з виробництвом. Втрачений заробіток вперше визначений судом з розміру середнього заробітку монтера колії другого розряду. До грудня 2017 року відшкодування йому здійснювало саме ПАТ "Українська залізниця", яке він вважає належним відповідачем по справі. Просив задовольнити позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] проти заявленого позову заперечував, просив у позові відмовити, з підстав, зазначених у відзиві. З приводу того, на підставі чого на протязі 2014-2017 років ПАТ «Укрзалізниця» здійснювала позивачеві виплати в рахунок відшкодування шкоди розмірі 1534,24 грн. пояснити не зміг. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, зазначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] 08.09.1975 року був прийнятий на посаду монтера колії другого розряду Колійної машинної станції №10 Донецької залізниці; 17.11.1976 року звільнений з посади, у звязку з переходом на пенсію, що підтверджується записами в його трудовій книжці серії БТ №0018043 (а.с.57-59). 05 серпня 1976 року з вини Колійної машинної станції №10 Донецької залізниці з ним стався нещасний випадок, внаслідок чого він отримав важку травму, в результаті якої втратив праву руку і 17 листопада 1976 року був визнаний інвалідом 2 групи (а.с.10). Рішенням народного суду Краснолиманського району Донецької області від 28 листопада 1977 року було стягнуто з Колійної машинної станції № 10 Донецької залізниці завдану йому шкоду, починаючи з 17 листопада 1976 року по 1 грудня 1977 року в сумі 430 рублів 3 копійки; стягнуто з 01 грудня 1977 року по 34 рублі 61 копійки завданої шкоди щомісяця до зміни інвалідності (а.с.8-9) 16 грудня 1977 року він був визнаний інвалідом 3 групи та йому була призначена пенсія у розмірі 26 рублів 93 копійки. Відповідно до висновку МСЕК у нього залишилось 30% працездатності. Рішенням народного суду Краснолиманського району Донецької області від 03 лютого 1978 року було стягнуто з Колійної машинної станції № 10 Донецької залізниці завдану йому шкоду, починаючи з 01 грудня 1977 року по 01 лютого 1978 року 97 рублів 15 копійок; стягнуто починаючи з 01 лютого 1978 року по 65 рублів 88 копійок до зміни відсотка втрати працездатності (а.с.6-7). Відповідно до довідки, виданої структурним підрозділом Регіональної філії «Донецька залізниця» «Лиманська колійна машинна станція» розмір відшкодування збитків по каліцтву складав 1534,24 грн. кожного місяця починаючи з січня 2012 року по грудень 2017 року (а.с.15). Згідно довідки, виданої структурним підрозділом Регіональної філії «Донецька залізниця» «Лиманська колійна машинна станція», розмір середнього заробітку монтера колії другого розряду становить (а.с.14): 01.01.12 по 30.04.12 \~ \~ \~ \~- 2482,25 грн. 01.05.12 по 30.09.12 \~ \~ \~ \~- 2607,37 грн. 01.10.12по 31.05.13 \~ \~ \~ \~- 2775,54 грн. 01.06.13 по 31.07.13 \~ \~ \~ \~- 2874,62 грн. 01.08.13по 31.12.14 \~ \~ \~ \~- 3051,52 грн. 01.01.14 по 30.09.15 \~ \~ \~ \~- 3204,10 грн. 01.10.15 по 30.06.16 \~ \~ \~ \~- 3364,31 грн. 01.07.16 по 28.02.17 \~ \~ \~ \~- 4550,33 грн. 01.03.17 по 30.11.17 \~ \~ \~ \~- 5575,02 грн. 01.12.17 \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- 6335,98 грн. Відповідач відмовився\~здійснювати перерахунок\~виплат у\~звязку з підвищенням розміру заробітної та мінімальної заробітної плати позивачеві, про що свідчать відповіді відповідача на звернення позивача (а.с.11-13). Згідно пенсійного посвідчення серії ААБ083319 [PERSON] є інвалідом 3 групи, йому призначена пенсія по інвалідності довічно (а.с.60). За період з 2012 по 2018 роки йому була призначена та фактично виплачена пенсія по інвалідності у розмірі щомісячно (а.с.76-77): січень-березень 2012 року \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- 822,00 грн. квітень-червень 2012 року \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- 838,00 грн. липень-вересень 2012 року \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- 844,00 грн. жовтень-листопад 2012 року \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- 856,00 грн. грудень 2012 року \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- 884,00 грн. січень-листопад 2013 року \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- 894,00 грн. грудень 2013 року листопад 2015 року \~ \~ \~ \~- 949,00 грн. грудень 2015 року-квітень 2016 року \~ \~ \~ \~- 1074,00 грн. травень 2016 року-листопад 2016 року \~ \~ \~ \~-1130,00 грн. грудень 2016 року-квітень 2017 року \~ \~ \~ \~-1247,00 грн. травень 2017року-вересень 2017 року \~ \~ \~ \~-1312,00 грн. жовтень 2017 року-грудень 2017 року \~ \~ \~ \~-1452,00 грн. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», прийнятою відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства «Донецька залізниця» згідно додатку №1. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Також КМУ своєю постановою від 2 вересня 2015 року за №735 затвердив Статут ПАТ\~«Українська залізниця», відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ\~Українська залізниця «Державне підприємство Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»,\~та є регіональною філією даного товариства. \~У трудовій книжці позивача міститься запис від 01.12.2015 року, що колійна машинна станція №10 Державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізована у структурний підрозділ «Краснолиманська колійна машинна станція» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с.58-59). Згідно з вимогами ч.1 ст. 1205 ЦК України у разі припинення юридичної особи, зобов'язаної відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, і встановлення її правонаступників виплата щомісячних платежів покладається на її правонаступників. У цьому разі вимоги про збільшення розміру відшкодування шкоди пред'являються до її правонаступників. За період з 2015 по 2017 роки виплати позивачеві здійснював відповідач. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що ПАТ\~«Українська залізниця»\~є належним відповідачем у справі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 440 ЦК УРСР\~(що діяв на час заподіяння шкоди позивачу) передбачалося, що в разі заподіяння каліцтва, або іншого ушкодження здоровя організація чи громадянин, відповідальні за шкоду, зобовязані відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати або зменшення працездатності, а також відшкодувати витрати, викликані ушкодженням здоровя (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо). Згідно ст. 456 ЦК УРСР у разі заподіяння громадянину каліцтва або іншого ушкодження здоровя, повязаних з виконанням ним трудових обовязків, організація або громадянин, відповідальні за шкоду, зобовязані відшкодувати потерпілому у повному розмірі втрачений заробіток, а також виплатити потерпілому одноразову допомогу в установленому законодавством порядку. При цьому пенсії та інші доходи, одержувані працівником, не враховуються. \~ \~ \~ \~Внаслідок отриманих [PERSON] травм йому було встановлено стійку втрату працездатності - 70 %. Крім того, судом встановлено, що рішенням народного суду Краснолиманського району Донецької області від 28 листопада 1977 року було встановлено вину Колійної машинної станції № 10 Донецької залізниці за завдану [PERSON] та стягнуто на його користь з 01 грудня 1977 року по 34 рублі 61 копійки завданої шкоди щомісяця до зміни інвалідності (а.с.8-9). Згідно з даним рішенням, позивачеві визначений розмір відшкодування шкоди, виходячи із розміру середньої заробітної плати монтера колії другого розряду. Рішенням народного суду Краснолиманського району Донецької області від 03 лютого 1978 року було стягнуто з Колійної машинної станції № 10 Донецької залізниці завдану йому шкоду, починаючи з 01 лютого 1978 року по 65 рублів 88 копійок до зміни відсотка втрати працездатності (а.с.6-7). Таким чином, рішеннями судів, які ухвалювалися раніше та вступили в законну силу неодноразово було підтверджено обов'язок відповідача щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом на користь позивача. Відповідно до частини 4\~статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільні права, має право на їх відшкодування. До збитків відносяться доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.\~\~ В подальшому, [PERSON] до суду з приводу збільшення розміру відшкодування втраченого заробітку не звертався, проте відповідачем самостійно був зроблений перерахунок та розмір відшкодування збитків по каліцтву складав 1534,24 грн. кожного місяця починаючи з січня 2012 року по грудень 2017 року (а.с.15). Відповідно до ч. 2\~ст. 1208 ЦК України\~за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Згідно довідки, виданої структурним підрозділом Регіональної філії «Донецька залізниця» «Лиманська колійна машинна станція», розмір середнього заробітку монтера колії другого розряду на протязі 2012-2017 років неодноразово збільшувався (а.с.14): За приписами ч.1 ст. 1195\~ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно з ч. 3\~ст. 1195 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. При цьому розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, відповідно до\~ч.1, ч. 3 ст. 1197\~ЦК України\~визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості. Відповідно до положень ч. 2\~ст.1208 ЦК України\~за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Зазначена норма спрямована на забезпечення реального захисту інтересів потерпілого та не залежить від способу обчислення розміру відшкодування. Оскільки платежі та такими зобовязаннями призначені на утримання фізичної особи, вони повинні збільшуватися в тій же пропорції, в якій підвищується розмір заробітку, взятого за основу при визначенні щомісячної суми відшкодування. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, про те, що у звязку зі збільшенням розмір середньої заробітної плати монтера колії другого розряду на протязі 2012-2017 років, повинно було відбуватися і збільшення розміру відшкодування шкоди [PERSON] Втім, розмір шкоди з січня\~2012\~року по\~грудень 2017\~року не\~змінювався та\~складав 1534,24\~грн.\~щомісячно (а.с.15). Тому позовні вимоги про стягнення втраченого заробітку підлягають задоволенню, але суд не може погодитися з розрахунками позивача, з огляду на наступне. Позивач просить стягнути з відповідача суми недоплаченого відшкодування шкоди у вигляді втраченого заробітку у звязку з каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки за період з 01.01.2012 року по 31.12.2017 року в розмірі 56695,62 грн., при цьому враховує, раніше сплачені йому кошти та бере до уваги довідку про збільшення розміру середньої заробітної плати монтера колії другого розряду протягом вказаного періоду (а.с.28). Згідно з положенням п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів, раніше визначених судом, підлягають до задоволення за час, що не перевищує трьох років. [PERSON] з позовом до суду звернувся 12.03.2018 року, отже позовні вимоги підлягають задоволенню за три роки, що передують зверненню до суду, а саме з березня 2015 року. Крім того, суд враховує, що за цей час [PERSON] отримував пенсію по інвалідності, розмір якої також постійно збільшувався. Згідно з положенням п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою потерпілим заробітку (його частини) у зв'язку з ушкодженням здоров'я, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Якщо у зв'язку з ушкодженням здоров'я потерпілому призначено пенсію, розмір відшкодування визначається за відрахуванням із утраченого заробітку відповідно суми призначеної пенсії. Враховуючи викладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що на\~користь позивача\~підлягає стягненню з відповідача 54485,13 грн. втраченого заробітку за період з березня 2015 року по грудень 2017 року: березень-вересень 2015 року - 5046,02 грн. (3204,10 грн. - 949,00 грн.-1534,24 грн.=720,86 грн. х 7 місяців = 5046,02 грн.) жовтень-листопад 2015 року - 1762,14 грн. (3364,31 грн. - 949,00 грн. - 1534,24 грн. = 881,07 грн. х 2 = 1762,14 грн.) грудень 2015 року квітень 2016 року 3780, 35 грн. (3364,31 грн. -1074,00 грн. -1534,24 грн. = 756,07 грн. х5 місяців = 3780,35 грн.) травень-червень 2016 року 1400,14 грн. (3364,31 грн. -1130 грн. - 1534,24 грн. = 700,07 грн. х 2 місяці =1400,14 грн.) липень-листопад 2016 року 9430,45 грн. (4550,33 грн.-1130 грн. - 1534,24 грн. = 1886,09 грн. х5 місяців = 9430,45 грн.) грудень 2016 року лютий 2017 року 5307,27 грн. (4550,33 грн.-1247 грн. - 1534,24 грн.=1769,09 грн. х3місяці=5307,27 грн.) березень квітень 2017 року 5587,56 грн. (5575,02 грн.-1247грн.-1534,24 грн.=2793,78 грн. х 2місяці =5587,56 грн.) травень-вересень 2017 грн. 13643,90 грн. (5575,02 грн.-1312 грн. - 1534,24 грн.=2728,78 грн.х5 місяців=13643,90 грн.) жовтень-листопад 2017 року 5177,56 грн. (5575,02-1452 грн. - 1534,24 грн.=2588,78 грн. х 2 місяці = 5177,56 грн.) грудень 2017 року 3349,74 грн. (6335,98 грн. -1452 грн. - 1534,24 грн. = 3349,74 грн.). 5046,02\~грн.+\~1762,14\~грн.+\~3780,\~35\~грн.+\~1400,14\~грн.+\~9430,45\~грн.+\~5307,27\~грн.+\~5587,56\~грн.\~+\~13643,90\~грн.+\~5177,56\~грн.+\~3349,74\~грн.= 54485,13 грн. \~ \~ \~ \~З приводу вимоги позивача зобовязати відповідача здійснювати щомісячне нарахування та виплату відшкодування шкоди, починаючи з 01.01.2018 року, виходячи з розрахунку середньомісячної заробітної плати монтера колії другого розряду до зміни ступеня працездатності, суд наголошує на такому. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «[PERSON] Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. \~ \~ \~ \~Таким чином вимоги позивача щодо отримання від відповідача відшкодування шкоди з 01.01.2018 року відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду. Оскільки позивачем доведено ту обставину, що з 01 січня 2018 року на його користь підлягає стягнення з відповідача втраченого заробітку внаслідок каліцтва, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню по 2983,19 коп. (6335,98\~грн.\~х 0,7\~-1452\~грн.=2983,19грн.) щомісячно. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання заяви про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом на підставі п. 2 ч. 1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст.4 Закону\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого\~законом\~на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України,\~на користь\~держави підлягає\~стягненню з\~відповідача судові\~витрати по\~сплаті судового\~збору у\~розмірі 704,80 грн. Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я, або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial