Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту окремого проживання подружжя та не ведення спільного господарства [PERSON] та [PERSON] з липня 2013 року по даний час, свою заяву мотивує тим, що з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 07.11.2004 року. Від шлюбу сторони двох доньок [PERSON], 25.03.2005 р.н та [PERSON], [INFO]. З початку 2013 року відносини між сторонами почали погіршуватися, заявниця перейшла з дітьми на проживання в м. Чернівці, а 25.09.2015 року рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області за позовом заявниці шлюб між сторонами розірвано. Згідно вказаного рішення суду, заявниці присвоєно дошлюбне прізвище «Никифорук». З липня 2013 р. заявниця перейшла з дітьми проживати в м. Чернівці, спільне господарство з [PERSON] не вела і не веде, спору щодо поділу спільного майна подружжя не має. За час окремого проживання подружжя, до вирішення судової справи про розірвання шлюбу, тобто до 25 вересня 2015 року, заявниця завагітніла від іншого чоловіка. Відповідно де медичного свідоцтва про народження № 291 Міського клінічного пологового будинку № 1 (м. Чернівці, вул. Чехова, 2), підтверджується факт народження 04.03.2016 р. дитини - сина. Встановлення факту окремого проживання липня 2013 року і до теперішнього часу необхідне заявниці для реєстрації народження дитини, яка не походить від колишнього чоловіка заявниці [PERSON] Заявниця в судовому засіданні зазначила, що заяву підтримує повністю та просить суд її задоволити в повному обсязі, оскільки встановлення факту окремого проживання з [PERSON] починаючи з липня 2013 р. по даний час необхідно заявниці для реєстрації народження дитини, яка не походить від останнього. Зацікавлена особа: [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що проти заяви не заперечує, підтвердив факт окремого проживання з заявницею, починаючи з липня 2013 р. по даний час. Вивчивши матеріали справи, суд визнає, що дана заява підлягає задоволенню з таких підстав. По справі встановлено, що 07.11.2004 р. виконкомом Стецівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Рішенням Снятинського районного суду від 25.09.2015 р. шлюб між сторонами розірвано, присвоєно [PERSON] її дошлюбне прізвище «Никифорук» (а.с.6). Із пояснень сторін вбачається, що вони ще до розірвання шлюбу, з липня 2013 року, фактично не проживали разом, оскільки припинили шлюбні відносини. Після фактичного припинення шлюбних відносин з [PERSON] заявниця проживала з іншим чоловіком, від якого завагітніла дитиною, а тому, з метою визначення походження дитини, заявниця просять встановити факт, що має юридичне значення окремого проживання подружжя під час їх шлюбу. Відповідно до ст. 144 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.135 Сімейного Кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п. 20 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. Наказом Міністерства юстиції № 52/5 від 18.10.2000 р. (надалі - Правила), якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу (смерті, розірвання шлюбу) або визнання його недійсним, державна реєстрація народження дитини проводиться у такому самому порядку, як і державна реєстрація народження дитини, батьки якої перебувають між собою у шлюбі за винятком випадків, передбачених абзацами другим, п'ятим та сьомим цього пункту. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Правил якщо мати дитини під час державної реєстрації народження заявляє, що її колишній чоловік не є батьком дитини, і у зв'язку з цим просить не вказувати його батьком в актовому записі про народження дитини, її прохання може бути задоволене лише за наявності спільної заяви чоловіка та дружини (колишнього подружжя) про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини, а також заяви матері та батька дитини про визнання батьківства. У цьому разі державна реєстрація народження проводиться у порядку, передбаченому абзацом четвертим пункту 17 глави І розділу III цих Правил. Відповідно до п. 14 глави І розділу III цих Правил якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини за заявою будь-кого з них. У разі встановлення у порядку, передбаченому чинним законодавством, режиму окремого проживання подружжя дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважається такою, що походить від її чоловіка. У цьому випадку при пред'явленні дружиною копії рішення суду про І встановлення для подружжя режиму окремого проживання державна реєстрація народження дитини проводиться за заявою матері в порядку, передбаченому пунктом 18 цієї глави. У графі "Для відміток" актового запису про народження зазначаються назва суду, дата та номер даного рішення. Як передбачено п. 18 глави І розділу III цих Правил, якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, прізвище та громадянство батька дитини зазначається за прізвищем та громадянством матері, а власне ім'я та по батькові - за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (додаток 3). Графи актового запису про народження "Дата народження", "Місце проживання" в розділі "Відомості про батька" у цьому випадку не заповнюються. Спору щодо утримання дитини та поділу майна заявники не мають. Частиною1 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.119 СК України за заявою подружжя суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. З розяснень, що містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України у\~\~«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від\~\~21.12.2007 № 11, режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. З зазначеної норми вбачається, що законодавець передбачив, що підставою для розгляду питання про встановлення режиму окремого проживання подружжя є спільна заява подружжя, яке досягло спільної згоди. Отже, з урахуванням наведеного, суд визнає, що в даному випадку підлягає встановленню вищевказаний факт, що має юридичне значення.

Outcome: approved