Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом і представник позивачки вказав, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 13 грудня 2005 року на підставі розпорядження голови РДА № 140-р-95 від 15 лютого 2005 року, позивачці належить земельна ділянка площею 4,9480 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Божедарівської / Щорської / селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області. 01 січня 2007 року між [PERSON] та директором приватної агрофірми «Агробізнес» [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки строком на десять років, який було зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Щорської селищної ради за № 22 від 03 квітня 2007 року та в Криничанському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 040912201122, 17 квітня 2009 року. У відповідності до п. 2.3 вказаного договору, його дія припиняється 01 січня 2017 року та відповідач повинен був повернути позивачці орендовану земельну ділянку. При зверненні [PERSON] до відповідача у 2017-2018 роках з проханням повернути належну їй земельну ділянку, [PERSON] було повідомлено, що після зібрання урожаю вона отримає свою землю. Однак дані обіцянки відповідачем до цього часу виконано не було. Тому, з урахуванням викладеного та з причини того, що на даний час її земельна ділянка перебуває у користуванні ПА «Агробізнес», [PERSON] звернулась до суду з проханням витребувати із незаконного користування Приватної агрофірми "Агробізнес" Криничанського району Дніпропетровської області / код ЄДРПОУ 30720783 / належну [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 13 грудня 2005 року, земельну ділянку площею 4,9480 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Божедарівської / Щорської / селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що договір оренди, укладений між сторонами, зареєстрований в 2009 році і діє 10 років, тому вимоги позивачки безпідставні і задоволені бути не можуть.. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є донькою [PERSON] та їй відомо, що в січні 2007 року [PERSON] уклала з відповідачем договір оренди земельної ділянки, у відповідності до умов якого, передала відповідачу в оренду строком на десять років земельну ділянку. Строк дії договору був до 01 січня 2017 року. Продовжувати строк дії договору [PERSON] не мала наміру. При зверненні до [PERSON] з проханням повернути належну земельну ділянку, ним були здійснені лише обіцянки. Протягом двох років він незаконно користується належною [PERSON] земельною ділянкою. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки мають бути задоволені, бо згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 13 грудня 2005 року на підставі розпорядження голови РДА № 140-р-95 від 15 лютого 2005 року, позивачці належить земельна ділянка площею 4,9480 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Божедарівської / Щорської / селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області. 01 січня 2007 року між [PERSON] та приватною агрофірмою «Агробізнес» в особі [PERSON] укладений договір оренди належної позивачці земельної ділянки строком на десять років, який було зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Щорської селищної ради 03 квітня 2007 року за № 22 та в Криничанському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 040912201122, 17 квітня 2009 року. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Ст. 17 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Ст. 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 4 ЦПК України встановлює, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] обрала спосіб захисту свого права шляхом витребування своєї земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Згідно ст. 20 ЗУ "Про оренду землі" укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація укладеного сторонами договору оренди землі здійснена 03 квітня 2007 року за правилами діючого на той час законодавства, а за правилами ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Тобто реєстрація укладеного сторонами договору оренди землі у квітні 2009 року не є доказом чинності договору саме з цієї дати. Крім того, ст. 19 ЗУ "Про оренду землі" встановлює, що строк дії договору оренди визначається за згодою сторін. П. 2.3 вищевказаного договору оренди земельної ділянки встановлює термін дії договору 10 років, початок дії договору 01 січня 2007 року, починаючи з дня його реєстрації, а закінчення дії договору 01 січня 2017 року. Тобто закінчення дії договору оренди 01 січня 2017 року умови договору не ставлять в залежність від для його реєстрації і строк його дії в любому випадку припиняється 01 січня 2017 року, після чого відповідач повинен був повернути орендовану земельну ділянку, а посилання [PERSON] на те, що строк дії договору починається з 17 березня 2009 року, тобто з моменту повторної державної реєстрації є безпідставними. Наведені обставини і обумовлюють висновок суду про задоволення позовних вимог, що за правилами ст. 141 ЦПК України покладає на відповідачів солідарний обов`язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved