Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 1940 нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, зареєстрований 26.01.2001 року на Універсальній Біржі "Південь" в "Журналі реєстрації біржових угод із нерухомістю" за № 1940, зареєстрований 08.02.2001 року в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 1633. Також просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі - продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі - продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивачі вважали, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, відповідачі надали заяви про визнання позову та розгляд справи без них. Представник третьої особи Універсальна Біржа "Південь" в судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 26.01.2001 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, уклали договір № 1940592 купівлі - продажу нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі - продажу був посвідчений 26.01.2001 року на Універсальній Біржі "Південь" в "Журналі реєстрації біржових угод із нерухомістю" за № 1940, та зареєстрований 08.02.2001 року в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 1633. Однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлена можливості розпорядитися належним їй майном. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та ст. 120 ЗК України задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved