Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] 03.11. 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири, залучивши в якості третьої особи ПАТ "Страхова компанія " Українська страхова група". Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 29.06.2014р. належна їй на праві власності квартира [ADDRESS] була пошкоджена в наслідку залиття з вище розташованої квартири [NUMBER] в тому ж будинку, що належить відповідачу [PERSON] Згідно Акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання(або холодного водопостачання) від 30.06.2014 р складеного працівниками ЖЕД-201,залиття сталось в наслідку зриву шлангу пральної машини в квартирі відповідача. Також зазначивши, що 21.05.2014 р. між нею та ПрАТ «СК «Українська страхова група» був укладений договір страхування оздоблення вищевказаної квартири [ADDRESS] тому 14.08.2014р. вона отримала страхове відшкодування в сумі 31 931,45 грн. Водночас, згідно розрахунку ПП «Пліч- опліч», розмір матеріальної шкоди становить 67 627,00 грн. Тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] різницю між розміром матеріальної шкоди, встановленої ПП «Пліч-опліч» та сумою страхової виплати у розмірі 35 696, 29 гривень, завдану моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень та судові витрати пов»язані з розглядом даної цивільної справи. В судовому засідання 28.04. 2016 року позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах, стверджуючи у судовому засіданні, що це не перше залиття її квартири з вини відповідача ( т.2, а.с. 123, 125). В подальшому позивачка та її представники , належним чином повідомлені, що підтверджується їх особистим підписом ( т.2, а.с. 126, 148; 152; 154; 160; 165 ; 174; 175 ) у судові засідання на 01.06. 2016 року, 25.08. 2016 року та 14.09. 2016 року не прибули, про поважність причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв від останніх через загальну канцелярію не надходило, а також заяви про відмову від позову, а тому суд прийняв рішення про розгляд справи без участі позивача та її представників за наявними у справі доказами. Представник відповідача [PERSON], який діє за договором про надання правової допомоги від 29.02. 2016 року ( т.2, а. с. 112-114) позовні вимоги не визнав, вважає, що вимоги безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню, при цьому надавши свої письмові пояснення ( т.2, а.с. 115-122). Третя особа ПАТ "Страхова компанія " Українська страхова група"в судове засідання не направила свого представника, про те , через загальну канцелярію за вх. № 10156 від 27.02. 2015 року ( т.1, а. с. 165-166) надала свої письмові пояснення, зазначивши, що 21 травня 2014 року між позивачкою та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було укладено Договір № 11-2801-14-00004 добровільного страхування майна. Відповідно до вказаного Договору предметом якого є страхування оздоблення трикімнатної квартири за адресою [ADDRESS]. Пунктом 5.4 Договору№ 11-2801-14-00004 добровільного страхування майна фізичних осіб від 21 травня 2014 року , передбачена страхова сума - 100 000 (сто тисяч гривень 00 копійок), в межах якої Страхова компанія відшкодовує збитки внаслідок пошкодження або знищення предмету Договору страхування - оздоблення трикімнатної квартири. 30червня 2014 року позивачка звернулася до Страхової компанії з заявою про настання страхового випадку, а саме в результаті впливу рідини з вище розташованого приміщення [NUMBER], що по [ADDRESS] та виплату страхового відшкодування. У відповідності умов Договору страхування позивачем надано вичерпний пакет документів, що достатній для вивчення вищевказаного випадку, визначення величини матеріального збитку та прийняття рішення по суті. Згідно з висновком № 11/54-17 про розмір матеріального збитку від 28 липня 2014 року, складеним оцінювачем ПП "Пліч - опліч" [PERSON], розмір матеріального збитку завданого власнику внутрішнього оздоблення квартири [ADDRESS] становить: 67 627 (шістдесят сім тисяч шістсот двадцять січ) гривень 74 копійки (без врахування ПДВ)та вілповідно 81 152, 96(вісімдесят одна тисяча сто п'ятдсят дві гривні 96 копійок) грн. (з врахуванням ПДВ). Відповідно до Висновку № 11/54 з визначення вартості об'єкту оцінки від 13 серпня 2014 року, складеним оцінювачем ПП "Пліч - опліч" [PERSON], ринкова вартість об'єкта оцінки, а саме внутрішнє оздоблення квартири [ADDRESS] станом на 21 травня 2014 року, складає: 208 525 (двісті вісім тисяч п'ятсот двадцять п'ять) гривень 20копійок. Відповідно до Договору, розмір франшизи становить 500,00 (п'ятсот) гривень. Пропорційність зобов'язань Страхової компанії (співвідношення страхової суми до дійсної вартості майна), складає 47,96%, згідно умов договору страхування. 19 серпня 2014 року Страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування на користь позивачки у розмірі 31 931 (тридцять одна тисяча дев'ятсот тридцять одна) гривня 45 копійок, що підтверджується видатковим касовим ордером № 979 від 19 серпня 2014 року. Розмір страхового відшкодування було розраховано відповідно до формули, передбаченої 19 розділом вказаного Договору страхування. Та відповідно до письмової заяви, яка надійшла через загальну канцелярію за вх. № 42572 від 25.08. 2016 року ( т.2, а.с.167) просила розглядати справу за відсутності їх представника з урахуванням наданих суду 27 лютого 2015 року пояснень, про прийняте рішення повідомити , надіславши його копію. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача [PERSON], допитавши під присягою експерта [PERSON], дослідивши матеріали справи у їх сукупності , встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Крім того, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: -неправомірність поведінки відповідача [PERSON], -наявність шкоди (втрата або пошкодження майна потерпілого); -причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; -вина завдана шкоди. Неправомірність поведінки відповідача [PERSON] позивачка обгрунтувала актом про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання(або холодного водопостачання) від 30.06.2014p.,складеним комісією в складі працівників ЖЕД-201, за участі [PERSON], в якому зазначено, що причиною залиття є зірвання шлангу на пральній машині у належній відповідачу квартирі [NUMBER] за вищевказаною адресою ( т.1, а.с.7). Надаючи оцінку Акту про залиття від 30.06.2014p.,на який позивачка посилається як на доказ вини відповідача, необхідно врахувати наступні обставини. Пунктом 2.3.6Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 визначено, що у разі залиття квартир складається відповідний акт за формою, встановленою Додатком 4 до цих Правил. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік):прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов'язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім'я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна. Тобто факт залиття квартири, характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов'язкової участі винної особи. Як вбачається зі змісту наданих позивачем копій Акту про залиття від 30.06.2014 р відповідач [PERSON] не був присутній під час огляду місця залиття належної [PERSON] квартири [NUMBER] та не був залучений до складення цього акту. Ті обставини, що відповідач не був запрошений на проведення огляду квартири позивача та не приймав участі у цьому обстеженні доводиться відсутністю в Акті підпису відповідача. Окрім того, в Акті не зазначені підписи свідків, які підтверджують, що [PERSON] відмовився підписати даний Акт. Тому даний Акт не відповідає вимогам п. 2.3.6вищевказаних Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005№76. Отже, Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання(або холодного водопостачання від 30.06. 2014 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом неправомірних дій відповідача [PERSON] щодо пошкодження внутрішнього оздоблення належної позивачу квартири, оскільки огляд пошкоджень був проведений за відсутності [PERSON] При цьому перелік та розмір пошкоджень, а також причини за\-лиття були визначені за участі лише однієї заінтересованої сторони - позивачки , яка прямо заінтересована в завищенні розміру шкоди. Зазначений в цьому Акті огляду перелік пошкоджень фактично дублює пошкодження, перераховані в складеному співробітниками ЖЕД - 201 вищевказаному Акті від 30.06.2014 року. Також позивачка надала копію Акту огляду пошкодженого майна № 19/1 від 19.07.2014р., складеного аварійним комісаром [PERSON], та підписаний окрім аварійного комісара лише позивачем [PERSON] Відповідач [PERSON] не приймав участі в проведенні цього огляду та не підписував відповідний Акт огляду ( т.1, а.с. 61-62). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Згідно п. 16 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, постановою Кабінету Міністрів України від 05.01.1998p.№8, аварійний комісар складає, аварійний сертифікат, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди, на підставі проведеного дослідження і зібраних документів. А з врахуванням положень п. 16 вищевказаного Типового положення, Акт огляду пошкодженого майна № 19/1 від 19.07.2014 р. не може бути визнаний належним та достатнім доказом як факту завдання шкоди, так і її розміру. Також необхідно зазначити, що [PERSON] не зазначений в Переліку осіб, які відповідають кваліфікаційним вимогам та можуть займатися визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків (аварійні комісари), розміщеному на офіційному сайті Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (http://nfp.gov.uа/content/storinka-nd-per-avar-komisar.html).Отже [PERSON] не має права встановлювати обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. Тому складений ним Акт огляду пошкодженого майна № 19 /1 від 19.07.2014 р. не може бути визнаний належним та допустимим доказом, який доводить обставини і причини пошкодження майна позивача, а також наявність неправомірної поведінки зі сторони відповідача [PERSON] Невідповідність змісту Акту про залиття від 30.06.2014р. та Акту огляду пошкодженого майна № 19/1 від 19.07.2014р. дійсним обставинам підтверджується також Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи від 23.03.2016 р. № 8690/15-43, складеним експертом КНДІСЕ в межах розгляду дано, цивільної справи ( т.2, а.с. 61- 106). Так, надаючи відповідь на 2, 3 та 5 питання, які суд поставив перед експертом, експерт зазначив, що при проведенні візуально - інструментального дослідження конструктивних елементів та опоряджувальних покриттів належної позивачу квартири [ADDRESS], не встановлено пошкоджень з характерними ознаками дії води опоряджувальних покриттях стелі та стін. При цьому експерт звертає увагу на те, що ознак залиття з вище розташованих приміщень або конструкцій будівлі, а саме, забруднень (плями, жовто - коричневого кольору, патьоки), відставання та розрив шпалер не зафіксовано, наявні лише відклеювання шпалер по стиках. Також, надаючи відповідь по п'ятому питанню, експерт також встановив, що малюнок та відтінок шпалер в приміщенні житлової кімнати кухні, передпокою що були наявні на час проведення дослідження (18.11.2015 p.),повністю відповідає тим шпалерам, що містяться на фотографіях, що є додатком до складеного 28.07.2014 р. ПП «Пліч-опліч- Звіту про незалежну оцінку розміру матеріального збитку. Враховуючи принципи цивільного процесу - змагальність та диспозитивність, передбачені ст. 10, 11 ЦПК України, позивач, знаючи про понесені нею витрати на придбання матеріалів, необхідних для ремонту квартири, могла надати суду відповідні докази про такі витрати. Проте, своїми правами позивачка належним чином при розгляді вказаної справи не скористалась, достеменно знаючи про вартість понесених нею витрат. Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 64 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. За вищевикладених обставин Акт про залиття від 30.06.2014p.та Акт огляду пошкодженого майна № 19/1 від 19.07.2014р. тому і не можуть бути визнані належними та допустимими доказами протиправної поведінки відповідача [PERSON] Акт про залиття від 30.06.2014p.,та Акт огляду пошкодженого майна № 19/1 від 19.7.2014 не лише складені з порушенням вимог чинного законодавства, а й містять неправдиву інформацію про наявність пошкоджень внутрішнього опорядження належної позивачу квартири [ADDRESS]. Також вищевикладені висновки судового експерта свідчать про фальсифікацію доказів щодо пошкодження майна позивача в наслідку залиття з належної відповідачу квартири. З тих же обставин існують підстави стверджувати, що Висновок №11/54-17 про розмір матеріального збитку, складений ПП "Пліч-опліч" 28.07.2014р. також не може бути визнаний належним та достатнім доказом розміру майнової шкоди, завданої страхувальнику [PERSON] За результатом проведення дослідження судовим експертом встановлено, що фактичне розташування перегородок та стін належної [PERSON] квартири [ADDRESS], відповідає даним технічного паспорту, однак відсутність віконного та дверного блоку між кухнею та лоджією, відсутність дверних блоків між кухнею, коридором, передпокоєм та кімнатою призвело до збільшення розміру квартири та не відповідає планувальним рішенням, які відображені в технічному паспорті БТІ. Крім того, було перенесено прилад опалення із кухні до лоджії. Отже, викладене свідчить, що складений ПП «Пліч-опліч» 28.07.2014 р. Висновок №11/54-17 про розмір матеріального збитку є недостовірним та містить неправдиві відомості щодо планувального рішення квартири [NUMBER] відповідності стану цієїквартири відомостям зазначеним в технічному паспорті, складеному БТІ. Водночас, за результатами експертного дослідження, неможливо встановити причинно - наслідковий зв'язок між залиттям, що сталось 29.06. 2014 року та пошкодженням внутрішнього оздоблення квартири [ADDRESS] оскільки: - не виявлено ознак залиття з вище розташованої квартири (забруднень у вигляді плям та патьоків темного кольору, відставання та розрив шпалер); - причиною пошкодження паркетної підлоги може бути порушення технології виконання робіт чи експлуатація, а не вплив рідини; - неможливо виділити, які пошкодження паркету виникли в наслідку саме залиття. Викладене доводить відсутність причинно-наслідкового зв'язку між залиттям, що сталось 29.06.2014 р. та пошкодженням внутрішнього оздоблення квартири [ADDRESS]. Також викладене доводить, що як Акт про залиття від 30.06.2014р. складений співробітниками ЖЕД - 201, так і складений аварійним комісаром Акт огляду пошкодженого майна від 19.07.2014 р., містять недостовірну інформацію щодо пошкодження внутрішнього оздоблення належної [PERSON] квартири ( застрахованого майна). Тому ці акти не можуть бути належними та достовірними доказами пошкодження застрахованого майна і не можуть бути покладені в основу рішення. Разом з тим, перелік робіт, матеріалів, об'єм робіт, які приймаються в Локальному кошторисі будівельні роботи № 2-1-1на ремонт приміщень в квартирі [ADDRESS], не відповідають обсягу та переліку пошкоджень, зазначеному в Акті про залиття від 30.06.2014 р. Даний висновок судового експерта, за результатами експертного дослідження, доводить необґрунтованість суми майнової шкоди визначеної ПП «Пліч-опліч» у висновку №11/54-17 про розмір матеріального збитків від 28.07. 2014 року. За результатами експертного дослідження, експерт визначив розмір матеріальної шкоди за станом на червень 2014 р. (30.06.2014 р.представниками ЖЕД - 201 складений відповідний Акт огляду квартири [NUMBER]) становить: - для усунення пошкоджень, зазначених у Акті від 30.06.2014р. - 20 602 (двадцять тисяч шістсот дві) гривні; -для усунення пошкоджень, зазначених у Акті від 30.06.2014p., однак без заміни шпалер, з врахуванням підклеювання на стиках - 10967 (десять тисяч дев'ятсот шістдесят сім) гривень. Під час проведення дослідження судовий експерт виявив відсутність ознак залиття шпалер та відповідність їх тим шпалерам, що наявні на фотографіях, здійснених аварійним комісаром при огляді та складенні Акту огляду пошкодженого майна від 19.07.2014 року. На даних фото також відсутні ознаки пошкодження шпалер в наслідку залиття. Доказів придбання нових шпалер чи переклеювання старих шпалер [PERSON] не надала. Тому неможливо встановити, чи існує потреба в заміні наявних в квартирі шпалер; -вартість усунення пошкоджень паркетної підлоги, на які страхувальник [PERSON] вказала експерту під час проведення обстеження, становить 5 797 (п'ять тисяч сімсот дев'яносто сім) гривень. Пошкодження паркетної підлоги, на які вказала [PERSON] не відповідають переліку та об'єму пошкоджень, зазначених як в Акті про залиття від 30.06. 2014 року, складеному співробітниками ЖЕД - 201, так і в Акті огляду пошкодженого майна від 19.07.2014p.,складеному аварійним комісаром. При цьому експертом зазначено, що причиною пошкодження паркетної підлоги може бути порушення технології виконання робіт чи експлуатація, а не вплив рідини. В судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердила висновки експертного дослідження за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи від 23.03. 2016 року за № 8690/15-43, де розрахунок розміру матеріальної шкоди, які надала в двох варіантах на підставі візуального обстеження, при аналізі додатково отриманих матеріалів ( фотографій), оскільки чеків та квитанцій на придбання шпалер після залиття , що сталося 29.06. 2014 року , на дослідження не надано. З огляду на зазначене ПП «Пліч-опліч» неправильно визначила суму витрат, необхідних для усунення пошкоджень внутрішнього оздоблення належної [PERSON] квартири [ADDRESS] (розмір шкоди). Згідно вищевказаного висновку судового експерта по цивільній справі № 753/19896/14-ц розмір шкоди за станом на червень 2014 р. становить 20 602 (двадцять тисяч шістсот дві)гривень, а не 67 627 (шістдесят сім тисяч шістсот двадцять сім) гривень, як розраховано ПП «Пліч-опліч». Визначений судовим експертом розмір шкоди за станом на червень 2014 року (20 602,00грн.) є меншим, аніж сума страхового відшкодування, сплачена позивачем ПрАТ «Українська страхова група» (31 931,45 грн.) на 11 329,45 (одинадцять тисяч триста двадцять дев'ять гривень 45 коп.) грн., а саме: 31 931, 45 - 20 602, 00 = 11 329,45 грн. Також з приводу достовірності складеного ПП «Пліч-опліч» висновку №11/54-17 про розмір матеріального збитку від 28.07.2014 р. необхідно зазначити наступне. ПП «Пліч - опліч» у своєму висновку стверджує, що належна [PERSON] квартира [ADDRESS] відповідає технічному паспорту БТІ. Водночас, з вищевказаного Висновку судового експерта вбачається, що планування належної [PERSON] квартири [ADDRESS] не відповідає планувальним рішенням, які відображені в технічному паспорті БТІ. Викладене доводить, що складений ПП «Пліч-опліч» Висновок №11/54-17 про розмір матеріального збитку від 28.07.2014р. є недостовірним як в частині опису об»єкта оцінки, так і в частині розміру матеріального збитку (майнової шкоди). Тому цей висновок не містить в собі належної та достовірної інформації щодо пошкодження застрахованого майна та розміру шкоди. Тому складений ПП «Пліч-опліч» Висновок №11/54-17 не може визнаний належним і допустимим доказом протиправної поведінки відповідача, наявності шкоди, наявності причинно - наслідкового зв'язку між діями відповідача та шкодою, а також не може бути визнаний доказом вини відповідача [PERSON] та покладений в основу рішення. Разом з тим, для визначення вартості відновлювального ремонту внаслідок залиття квартири позивача, необхідні спеціальні знання, якими ні суд, ні відповідач не володіє, а тому для з"ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, за заявою осіб, які беруть участь у справі, відповідності до вимог ст. 143 ЦПК України, суд призначає експертизу. Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об»єктів, процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. Згідно ст. 10 цього ж Закону, судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку досліджуваних питань та пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови від 12.06.2009 р. № 5 « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз'яснив, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. Отже, позивачкою не надано документів, що підтверджують кваліфікацію оцінювача [PERSON], який склав Звіт про незалежну оцінку розміру матеріального збитку, завданого власнику внутрішнього оздоблення квартири [ADDRESS], відсутні докази того, що він пройшов відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах МЮ України. Водночас, в Реєстрі атестованих судових експертів (http://rase.minjust.gov.ua/) цей [PERSON] не зареєстрований, що свідчить про те, що він не пройшов відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах МЮ Україні, не атестований та не отримав кваліфікацію судового експерта, а є лише оцінювачем нерухомості, відповідно до посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 4546-ПК від 07.02. 2013 року ( т.2, а.с.1). Загальний Порядок і умови здійснення страхових виплат та страхового відшкодування встановлені ст. 25 Закону України «Про страхування», якою передбачено, що страхова виплата і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. [PERSON] не вказаний в Переліку осіб, які відповідають кваліфікаційним вимогам та можуть займатися визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків (аварійні комісари), що в електронній формі знаходиться на сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (http://nfp.gov.ua/content/inshi-reestri-ta-pereliki.html).Отже, [PERSON] не має достатньої кваліфікації не лише для з'ясування обставин і причин настання страхового випадку, а й для визначення розміру збитків. Окрім того, Акт огляду пошкодженого майна № 19/1 від 19.07.2014р. складений аварійним комісаром [PERSON], а вищевказаний Висновок № 11/54-17 про розмір матеріального збитку від 28.07.2014 р. оформлений за підписами директора ПП «Пліч-опліч» М.В. Манойленко та оцінювачем [PERSON]. Отже розмір матеріального збитку визначений не страховим комісаром, а іншою особою, що не має статусу аварійного комісара та статусу судового експерта. Тому наданий позивачем Звіт про незалежну оцінку розміру матеріального збитку, згідно якого страховою компанією визначено суму страхового відшкодування, не може вважатись належним та допустимим доказом розміру матеріального збитку, завданого відповідачем страхувальнику [PERSON] З вищевикладеного вбачається, що Висновок № 11/54.17 від 28.07.2014р. про розмір матеріального збитку (в тому числі Звіт про незалежну оцінку розміру матеріального збитку з додатками) зроблений без дотримання вимог ст. 143 ЦПК України, ст.ст. 1, 10 ЗУ « Про судову експертизу", а саме: - дослідження проведене не на підставі ухвали суду; - дослідження проведене приватним підприємством, що не має статусу судово- експертної установи; - особа, що проводила дослідження, не відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу» та не внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів; - особа, що проводила дослідження, не відповідає вимогам, установленим Законом України «Про страхування» та не внесена до Переліку осіб, які відповідають кваліфікаційним вимогам та можуть займатися визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків (аварійні комісари). За викладених обставин Висновок № 11/54-17 від 28.07.2014 р. про розмір матеріального збитку, складений ПП "Пліч - опліч" , не може бути визнаний належним та допустимим доказом розміру матеріального збитку, завданого оздобленню квартири позивача, а також для визначення розміру витрат, необхідних для відновлення пошкодженого майна позивача. З викладеного вбачається, що ПрАТ «СК «Українська страхова група» (третя особа) невірно розраховано як вартість відновлення (ремонту) внутрішнього оздоблення належної [PERSON] квартири [ADDRESS], так і суму страхового відшкодування, сплаченого на користь позивача. Враховуючи, що тягар доказування покладається на сторін (ст. 60 ЦПК України),позивач при розгляді судових справи не скористалась своїм правом на надання доказів - витрат на придбання матеріалів, необхідних для ремонту квартири,а саме, квитанцій на підтвердження оплати позивачем виконаних ремонтно-оздоблювальних робіт, хоча в судовому засіданні вона вказувала, що роботи вже виконані . Проте, витрати на купівлю ремонтних матеріалів позивачем, які надала в розпорядження суду , були понесені в 2012 році, ще задовго до залиття квартири ( т.2, а.с.18-19). Відповідно до положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність причинного зв'язку між діями відповідача та заподіяною позивачу матеріальної шкоди, тому заявлені позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 35 696, 29 гривень та витрат у вигляді судового збору у розмірі 556,96 гривень, задоволенню не підлягають. Порушення майнових та особистих немайнових прав може спричинити виникнення у потерпілої особи моральної (немайнової шкоди). Право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає лише у випадках, передбачених законом або договором. Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст.1167 Цивільного кодексу України. Зазначена правова норма встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної (немайнової) шкоди, причинного зв'язку та вина завдавача. Відшкодування моральної(немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. Як роз'яснено у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що шкода без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Враховуючи, що вимоги позивача стосуються правовідносин, що стосуються відшкодування завданих збитків для відновлення вартості пошкодженого майна, тому виникнення підстав для відшкодування моральної шкоди безпосередньо залежать від доведення позивачем причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями відповідача та заподіяної позивачу шкоду, що не знайшло підтвердження в межах даного спору, інших підстав для покладання на відповідача відповідальності за спричинення позивачу моральної шкоди у позовній заяві не наведено, тому в частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, яка оцінена позивачем в розмірі 2000,00 грн., позов задоволенню не підлягає. Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України відсутні підстави для стягнення і судових витрат, враховуючи, що судом винесено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed