Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

позивач ПАТ КБ "Приватбанк" 14 липня 2016 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризвцію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 17 грудня 2012 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у сумі 7503,30 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 18,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки . ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2016 р., складає 18560,05 гривень. Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з'явився, надали заяву, в якій просять розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, заяву про відкладення розгляду справи не надав, причини поважності неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом, встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризвцію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 17 грудня 2012 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у сумі 7503,30 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 18,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6 ). Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач, укладаючи генеральну угоду, погодився з зазначеними в ньому умовами, оскільки заява (анкета) на оформлення кредитної картки, заява про відкриття рахунку і надання послуг з кредитування підписані ним, в тому числі і в графі щодо погодження з умовами і правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, про що виразив свою згоду. На час розгляду справи судом сума заборгованості перед ПАТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором від 17.12.2012 року, складає 18560,05 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає - 7288,57 гривень; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3702,85 гривень; - заборгованість за пенею та штрафами складає - 6122,34 гривень; - штраф - 1446,29 гривень. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно позову банк до заборгованості відповідача [PERSON] включив -пеню (штраф) у розмірі 6122,34 гривень. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. кредитного договору у разі порушення позичальником будь-якого зобовязання, ПАТ КБ "Приватбанк" має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с. 26 ). Оскільки позичальник [PERSON] порушив строки платежів за зобов'язаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, позивач з цього приводу 14 липня 2016 р. звернувся до суду, тому відповідач [PERSON] повиннен відповідно до п. 2.1.1.7.6. кредитного договору , ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу штраф , який на час розгляду справи судом складає 1446,29 гривень. Із положення ст.625 ЦК України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший відсоток не встановлений договором. Відповідач порушив умови укладеного договору, внаслідок чого заборгованість перед банком за кредитним договором від 17.12.2012 року на час розгляду справи судом відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 18560,05 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто вимоги банку про повернення відповідачем кредиту, оскільки він прострочив строки виконання зобовязання, частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів є такими, що ґрунтуються на законі. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 01.07.2016 р., мав прострочену заборгованість за кредитом 18560,05 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає-7288,57 гривень; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом -3702,85 гривень; - заборгованість за пенею та штрафами складає - 6122,34 гривень; - штраф - 1446,29 гривень. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачем не спростований. Але, позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути штраф в сумі 1446,29 грн. та пеню со штрафом - 6122,34 грн. , але зазначений штраф та пеня (штраф) нараховані після 14 квітня 2014 року особі, яка зареєстрована у населеному пункті, у якому проводилась антитерористична операція, а тому у такому випадку нарахування штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами забороняється законом. Так, згідно із ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м.Дружківка Донецької області віднесено до вказаного переліку. Відповідач зареєстрований за адресою: [INFO], отже, на підставі вказаного Закону він має бути звільнений від сплати штрафних санкцій за вказаним договором кредиту в сумі 7568,63 грн., які нараховані після 14 квітня 2014 року. З врахуванням викладеного, заборгованість станом на 01.07.2016 року складає 10991,42 грн., з яких: 7288,57 грн. - заборгованість за кредитом, 3702,85 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Таким чином, позов задоволено шляхом стягнення суми заборгованості, процентів з відповідача в сумі 10991,42 грн. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру юридичними особами справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1378,00 гривень. Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, яка складає 10991,42 грн. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1378,00 гривень, які і підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача [PERSON]

Outcome: partial