Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, мотивуючи позов тим, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 13 січня 2020 року під час огляду вищезгаданої квартири, позивачем було виявлено факт її затоплення, внаслідок чого скликано комісію у складі директора товариства з обмеженою відповідальністю «Новекс Комфорт» Веприка О.О., головного інженера вказаного Товариства [PERSON] та технічного працівника з обслуговування мереж холодного водопостачання [PERSON] . За результатами огляду її квартири та квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом нижче, комісією складено Акт про залиття житлового приміщення, що трапилось на системі холодного водопостачання. Відповідно до Акту про залиття, причиною аварії і затоплення житлових приміщень квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] є передчасний вихід з ладу труби внутрішнього розгалуження у квартирі [ADDRESS] . 27 січня 2020 року під час наступного огляду власної квартири, Позивачем виявлено черговий факт затоплення, наслідки якого не було усунуто. За результатами огляду квартири [PERSON] , як представником позивача за довіреністю, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що проживає у квартирі [ADDRESS] та є матір`ю відповідача, складено Дефектний акт та розписку. У Дефектному акті вказано, що квартиру позивача затоплено у період 08.01, 11.01, 13.01, 15.01 та 17.01.2020 року, зазначено перелік дефектів (майно, яке пошкоджене) внаслідок затоплення, а саме: замокання стіни, здуття фарби та декоративної штукатурки, цвіль, відшарування шпалер, замокання ламінату тощо, та підтверджено свідками, що квартира потребує ремонту відповідно до дефектів, перелічених у Дефектному акті. Крім того, [PERSON] у наданій розписці повністю і цілком визнає, що квартиру було залито з її вини та зобов`язується висушити та привести в належний для проживання стан майно, що було пошкоджено внаслідок затоплення або відшкодувати кошти потерпілій стороні до 31 березня 2020 року. Також встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Станом на дату звернення до суду з даним позовом збитки не відшкодовані, а відповідач відмовляється їх відшкодувати. Відповідно до Висновку № 2 будівельно-технічного дослідження, причиною залиття квартири було проникнення вологи через суміжні огороджувальні конструкції з приміщень, які розташовані над квартирою поверхом више. Вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди), проведення яких необхідне для усунення пошкодження унаслідок залиття квартири, відповідно до Висновку № 2 будівельно-технічного дослідження, становить 102 464 грн. Зазначає, що їй завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Так, через залиття з`явилася пліснява, а в місцях замочення стін та підлоги почав проростати мох, у зв`язку з чим квартира протягом тривалого часу залишається непридатною для проживання. Необхідність відновлення квартири, для улаштування якої вона доклала стільки зусиль та часу, негативно вплинула на психологічний стан позивача, а тому просить суд стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Також зазначає, що оскільки власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , а тому саме з нього підлягає стягнення відшкодування за залитя квартири, а також понесених судових витрат по справі. 20.11.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, який був залишений без розгляду. 01.12.2020 року представником відповідача подано письмові пояснення, в яких зазначено, що в обгрунтування позову позивач посилається на висновок будівельно-технічного дослідження №2 від 20.08.2020 року, який не є належним та допустимим доказом. Дефектний акт таблиця № 1 в одиницях виміру, яка зазначена у висновку експерта кількості не відповідає площам зазначених в технічному паспорті на квартиру, (експерт завищив кількість); локальний кошторис не відповідає обґрунтуванням, які зазначені в дефектному акті та складеному локальному кошторисі. Невідомо чим керувався експерт при оцінці вартості матеріалів, вартість яких завищена. Позивач не надавав докази купівлі матеріалів та ремонтно-будівельних робіт. У висновку будівельно-технічного дослідження №2 від 20.08.2020 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Окрім того зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди, зокрема, доказів заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат нематеріального характеру, а тому твердження позивача про те, що після затоплення квартири ним було пережито значний нервовий стрес та хвилювання є голослівним, а тому не може бути прийняте судом в якості підстав для задоволення заявленої вимоги. Враховуючи наведене просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів викладених у письмових поясненнях. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 151 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Положеннями ст. ст. 319, 312 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Наведені норми матеріального права встановлюють зобов`язання власника нерухомого майна щодо його утримання, це стосується й внутрішньоквартирних систем. Згідно технічного паспорта виданого Івано-Франківським ОБТІ та реєстрації прав власності на нерухомість від 31.07.2006 року власником квартири за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.06.2020 року встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 13.07.2018 року на праві приватної власності належить трьохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із акту про залиття житлового приміщення, що трапилось на системі холодного водопостачання від 13.01.2020 року, складеного у складі комісії: директора ТВ "Новекс-Комфорт", [PERSON] - голови комісії; головного інженера товариства Дащака Ю.П., технічного працівника з обслуговування мережі холодного водопостачання [PERSON] , на передодні вказаної дати в квартирі [ADDRESS] , трапилась аварія на внутрішньоквартирній системі холодного водопостачання, внаслідок чого відбулося залиття житлових приміщень, квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , з намоканням майна, зокрема: стіни, стеля та підлога. Причиною аварії і залиття, що трапилось у внутрішньоквартирній системі холодного водопостачання є передчасний вихід з ладу труби внутрішнього розгалуження у квартирі [ADDRESS] (домовласник гр. [PERSON] ) Несправність ліквідована силами власника квартири [ADDRESS] . З актом ознайомлена домовласник квартири [ADDRESS] [PERSON] . У відповідності з вимогами пункту 2.3.6 наказу №76 від 17.05.2005 року Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства «Правила утримання житлових будинків та прибудинкових територій» причина залиття з зазначенням пошкоджених та таких, що вимагають ремонту або заміни конструктивних елементів, а також обсягів необхідних ремонтно - будівельних робіт з усунення дефектів, що виникли, встановлюється в «Акті про залиття» за формою додатку №4. 27.01.2020 року складено дефектний акт, в присутності постраждалої особи, винуватця події та свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] було залито водою (затоплено) квартиру в [ADDRESS] в період 08.01,11.01,13.01,15.01 та 17.01.2020 року, зазначено перелік дефектів (майно, яке пошкоджене) внаслідок затоплення, а саме: замокання стіни, здуття фарби та декоративної штукатурки, цвіль, відшарування шпалер, замокання ламінату тощо, та підтверджено свідками, що квартира потребує ремонту відповідно до дефектів, перелічених у Дефектному акті. З копії розписки від 27.01.2020 року встановлено, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] повністю визнає, що 8.01,11.01,13.01,15.01 та 17.01.2020 року з її вини було залито водою (затоплено) квартиру в [ADDRESS] , було завдано матеріальної шкоди, пошкодженено майно: згідно дефектного акту (коридор, стеля, стіна з двох сторін в залі, стіна в коридорі, ламінат в залі). Зобов`язалась привести пошкоджене майно до попереднього стану до 31.03.2020 року або відшкодувати потерпілій стороні грошові кошти в строк до 31.03.2020 року. Таким чином, суд вважає, що залиття квартири позивача, що відбулося в період 08.01,11.01,13.01,15.01 та 17.01.2020 року в результаті неналежного утримання труби внутрішнього розгалуження у квартирі [ADDRESS] , підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, а наслідки зафіксовані в акті про залиття житлового приміщення, що трапилось на системі холодного водопостачання від 13.01.2020 року та дефектному акті. Відповідачем заперечується факт вини, однак належних та допустимих доказів, що залиття квартири позивача відбулось з інших причин відповідачем не подано. Відповідач зобов`язаний здійснювати належний догляд свого майна, утримувати у відповідному технічному стані, що й знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з шкодою, що була спричинена позивачу. Частиною 1 статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача. Позивач надав суду докази на підтвердження винних дій відповідача, а відповідач це не спростував і не довів відсутність своєї вини. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.05.2020 року встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Отже, виходячи із вищевикладеного, можна дійти висновку про те, що у зв`язку із недотриманням відповідачем свого обов`язку як власника квартири по утримуванню в належному стані свого майна, встановленого ст. 322 ЦК України, позивачу завдано шкоди внаслідок залиття її квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, зокрема, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 30.06.2020 року [PERSON] укладено договір №2/Е з фізичною особою-підприємцем, судовим експертом Пілянським І.С. на проведення інженерно-технічних досліджень, згідно якого виконавець (ФОП судовий експерт Пілянський І.С.) за завданням замовника ( [PERSON] ) бере на себе зобов`язання виконати роботи по проведенню будівельно-технічної експертизи, на розгляд якої поставлено наступні питання: 1) яка технічна причина залиття квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 2) яка вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої шкоди), проведення яких необхідне для усунення пощкоджень унаслідок залиття квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ?. З листа від 30.06.2020 року встановлено, що судовим експертом повідомлялось [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про те, що 06.07.2020 року о 09.00 необхідно забезпечити присутність сторін спору та безперешкодний доступ до приміщень квартири [ADDRESS] , в квартирі [ADDRESS] та приміщень квартири [ADDRESS] . З висновку будівельно-технічного дослідження №2 від 20.08.2020 року встновлено що технічною причиною залиття квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] було приникнення вологи через суміжні огородувальні конструкції з приміщень, які розташовані над цією квартирою поверхом вище. Вартість ремонтно-будівельних (розмір завданої матріальальної шкоди), проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] визначено в сумі 102464 грн. Відповідачем заперечується висновок будівельно-технічного дослідження №2 від 20.08.2020 року, який вважає неналежним та недопустимим доказом. Відповідно до вимог ч. 1ст.72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт експертного дослідження [PERSON] , як того вимагає ст. 72 ЦПК України, володів спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Згідно із ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Відповідно до ч. 6 ст. 102 ЦПК України, у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. Як вбачається з Реєстру атестованих судових експертів (інформація є загальнодоступною, розміщена на офіційному сайті Міністерства юстиції України) експерту [PERSON] рішенням Експертно-кваліфікаційної комісії КНДІСЕ від 10-02-2020 №12 підтверджено кваліфікацію судового експерта з правом проведення інженерно-технічних експертиз, а саме: будівельно-технічну (10.6 Дослідження об`єктів нерухомості, будівельнних матеріалів, конструктцій та відповідних документів; Земельно-технічна (10.7 Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками); оціночно-будівельна (10.10 визначення оціночної вартості будівельних об`єктів). Частиною 6 ст. 106 ЦПК зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, мас ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, у наданому позивачем Висновку з датою оцінки - 20 серпня 2020 року не зазначено, що оцінювач (експерт) обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 27.11.2020 року №20/20 вбачається, що проведеною судовою будівельно-технічною експертизою встановлено, що локальний кошторис, складений у вигляді зведеного кошторисного розрахунку вартості ремонтно-будівельних робіт та який наявний у висновку будівельно-технічного дослідження № 2 від 20.08.2020 року ( [PERSON] ), не в повній мірі відповідає вимогам нормативних документів, єдиних в Україні у галузі містобудування та ціноутворення в будівництві, які усуваються до складання подібних документів. Отже, з урахуванням вищевикладеного, висновок будівельно-технічного дослідження, проведений експертом Пілянським І.С., на який посилається позивач на відшкодування збитків у вигляді вартості ремонтно-будівельних робіт не є належним та допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати від 18 грудня 2019 року № 522/1029/18. 02.10.2020 року між ПП "Дахбуд" та [PERSON] укладено договір підряду "02/10 згідно якого п.1.1 передбачено, що у порядку та на умовах, визначених цим договором замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання своїми силами і засобами, виконати на свій ризик роботи по ремонту квартири замовника за адресою: [ADDRESS] , а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи. Згідно п.2.1. підрядник зобов`язується розпочати виконання робіт 05.10.2020 року і закінчити виконання робіт 31.12.2020 року. Пунктом 3.1. зазначеного договору вартість робіт і порядок розрахунків встановлюється за домовленістю сторін вартість робіт, що виконуються підрядником відповідно до умов цього договору визначена у Додатку №1 до договору (кошторис), який становить невід`ємну частину даного Договору становить 93 020 грн. Згідно Локального кошторису №20-02-10 від 02.10.2020 року складеного ПП «Дахбуд» на замовлення [PERSON] ремонт квартири за адресою: [ADDRESS] , становить 93 020 грн. Згідно акту звіряння взаємних розрахунків між ПП "Дахбуд" та [PERSON] складений акт звірки у тому, що стан взаємних рохрахунків за даними обліку на суму 93012,00 грн. З акту виконаних робіт №20-02-10 за листопад 2020 року складеного ПП «Дахбуд» на замовлення [PERSON] ремонт квартири за адресою: [ADDRESS] встановлено, що вартість ремонтних робіт складає 93 020 грн. Згідно додаткової угоди № 1 до Договору підряду № 02/10 від 02.10.2020 року між ПП "Дахбуд" та [PERSON] викладено п.3.2 договору в наступній редакції "Замовник зобов"язаний оплатити Підряднику вартість робіт до 31 грудня 2020 року" Як вбачається з квитанції 70899954 від 10.12.2020 року [PERSON] сплатила ПП "Дахбуд" 93012 гривень за виконані роботи по ремонту згідно акту 20-02-10. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами розмір завданої позивачу шкоди, який остання підтвердила локальним кошторисом ПП «Дахбуд», актом виконаних робіт на суму 93 012 грн. За таких обставин, встановивши, що позивач довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, врахувавши акт про залиття квартири та локальний кошторис, акт виконаних робіт, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки матеріали справи містять докази того, що позивачем вже здійснено відновлюваний ремонт квартири на суму 93012 гривень і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди, то відповідно до ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а саме: душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, стан майна після залиття, необхідність докладання додаткових зусиль та витрачання часу на поновлення порушеного права, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Беручи до уваги постанову Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 /зі змінами та доповненнями/ „Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди", суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача в цій частині та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1000 гривень, оскільки саме ця сума, на думку суду, служитиме належним відшкодуванням моральних страждань, які позивач зазнала внаслідок пошкодження належного їй нерухомого майна через залиття квартири, хвилювань, необхідності захисту своїх прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витратив розмірі 930,12 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 15, 23, 280, 12, 312, 319, 322, 386, 1166, 1168, 1192, ЦК України,

Outcome: approved