Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

у жовтні 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про розподіл особового рахунку. В обгрунтування своїх вимог зазначає про те, що сторони у справі є співвласниками квартири [ADDRESS] та між ними визначений порядок користування вказаним житловим приміщенням. Оскільки позивач одноособово сплачує комунальні послуги та квартплату, а відповідач не надав для цього коштів, виникла необхідність в розподілі особового рахунку. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засідані також не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - ПАТ "Київенерго" в судовому засіданні зазначив, що можливість укладення сппіввласниками об"єкту окремих договорів та відкриття окремих особових рахунків для оплати спожитої електричної енергії в межах одного об"єкту полягає у створенні технічної можливості розділення обліку електричної енергії на окремих електроустановках співвласників, для чого необхідно здійснити певні технічні заходи з реконструкції та переобладанння. Представник третьої особи - КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2006 року визначено порядок користування квартирою [ADDRESS], згідно якого виділено в користування [PERSON] ізольовану кімнату, житловою площею 10,9 кв.метрів, а [PERSON] разом із неповнолітньої дочкою [PERSON], [INFO], - ізольовану кімнату, житловою площею 20 кв.метрів. (а.с. 10) Згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2011 року визнано за [PERSON] та [PERSON] за кожним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. (а.с. 7) Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1-3 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 цієї статті передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 29 від 22 грудня 1995 року (з наступними доповненнями) передбачено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Вбачається, що кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Згідно з частинами 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке становить єдине ціле. Суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога [PERSON] про розподіл між нею та [PERSON] особових рахунків по оплаті витрат за утримання квартири по оплаті за теплову енергію (опалення), газове постачання, електропостачання, водопостачання, вивезення побутових відходів. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Згідно зі ст. 66 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). У ст. 67 цього Кодексу вказано, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006р. №45) власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі), мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням (п. 10 Правил). Пунктом 10 Правил також встановлено, що у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється: - за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); - за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; - за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). З наведеного вбачається, що діючим законодавством обов'язок по оплаті комунальних платежів, відповідно до частки співвласника в квартирі, покладений на кожного з співвласників. Вбачається, що порядок розподілу витрат на утримання квартири та житлово-комунальні послуги, за умови, що у квартирі мешкає декілька користувачів, та при наявності спору з цього питання, визначений зазначеним нормативним документом. Крім того, така вимога заявлена до відповідача [PERSON], який не має повноважень на поділ особових рахунків по оплаті витрат та послуг. КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" виступало в якості третьої особи, вимоги до нього, як до відповідача [PERSON], не заявлялись. Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 33 ЦПК України визначено, що замінити неналежного відповідача суд вправі лише за клопотанням позивача, яка заявлено не було. Фактично рішення суду про зміну договору найму житлового приміщення - квартири за адресою: [ADDRESS], та надання [PERSON] в користування окремої кімнати, а відповідачу [PERSON] іншої кімнати та залишення інших господарських приміщень у спільному користуванні буде підставою для укладення між [PERSON] та обслуговуючою організацією окремого договору найму.

Outcome: dismissed