Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Стислий виклад позиції Позивачки [PERSON] (далі - Позивачка) у березні звернулася до суду з позовом до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" (далі - Відповідач). Просила стягнути з Відповідача 92601,08 гривень в рахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги (розмір підтверджується розрахунком Відповідача); 173212,37 гривень в рахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01 серпня 2019 року по 26 березня 2020 року (розмір визначено з урахуванням довідки Відповідача про середньомісячну заробітну плату). В обґрунтування позовних вимог Позивачка зазначила, що працювала на посаді головного фахівця відділу правового забезпечення юридичного управління Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" в період з 24 січня 2019 року по 31 липня 2019 року. Відповідно до наказу про звільнення №224-ВК від 25 липня 2019 року було звільнено за власним бажанням, внаслідок порушення власником або уповноваженим органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, згідно пункту 3 статті 38 Кодексу законів про працю. Наказом про звільнення №224-ВК від 25 липня 2019 року передбачено: бухгалтерії підприємства здійснити розрахунок з [PERSON] , виплатити вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку та компенсацію за невикористану щорічну відпустку - 12 календарних днів (а.с.9). 02 серпня 2019 року до Відповідача було направлено вимогу щодо здійснення виплати всіх належних сум, в якій, окрім іншого, зазначалась інформація щодо банківської картки на яку здійснювати нарахування невиплачених коштів (а.с. 52). Станом на 26 березня 2020 розрахунок не здійснений, зокрема не виплачена заробітна плата, не виплачена вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку, не виплачена компенсація за невикористану щорічну відпустку. Стислий виклад заперечень Відповідача Відповідач у тексті відзиву від 22 квітня 2020 року на позовну заяву, що поданий на стадії спрощеного позовного провадження (до переходу у загальне позовне провадження) просив відмовити лише в частині задоволення вимог щодо виплати середнього заробітку час затримки розрахунку. В іншій частині вимог розмір заборгованості не оспорював (а.с. 40-42). Зазначив, що Позивачка прийнята на роботу а УДП «Укрінтеравтосервіс» на посаду головного фахівця відділу правового забезпечення юридичного управління 24.01.2019 згідно наказу УДП «Укрінтеравтосервіс» від 22.01.2019 № 31-ВК. Позивачка отримала карту АБ «Банк Альянс», призначену для отримання заробітної плати. На картковий рахунок АБ «Банк Альянс» Підприємство протягом роботи [PERSON] перераховувало заробітну плату. Загалом, за період з 24.01.2019 по 31.07.2019 на картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] перераховано 53155,24 грн. заробітної плати (включно з матеріальною допомогою), що підтверджується банківською випискою від 13.01.2020 року за вказаним рахунком, що є додатком до позовної заяви (а.с. 17-18). 31 липня 2019 року [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, згідно частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України. Внаслідок зміни керівника Підприємства, разом з Позивачкою, за вказаною частиною статті 38 КЗпП України звільнились ще 7 осіб, включно з колишнім керівником та усім штатом юридичного управління Підприємства. Відповідно до статті 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Таким чином, станом на 31 липня 2019 у Підприємства виникла заборгованість по виплаті вказаним особам вихідної допомоги у розмірі близько 1 200 000 грн. Враховуючи тяжке фінансове становище Підприємства і наявність такого розміру заборгованості по виплаті як вихідної допомоги так і заробітної плати працюючим працівникам, керівником (звільнений на даний час) не прийнято рішення щодо її погашення. Також варто зазначити, що у листопаді 2019 року Підприємство перестало співпрацювати з АБ «Банк Альянс», внаслідок чого перерахунок на картковий рахунок став неможливим. 05 грудня 2019 року на посаду керівника УДП «Укрінтеравтосервіс» призначено [PERSON] (наказ додається), яким прийнято рішення щодо якомога швидкого погашення заборгованості перед звільненими працівниками. Працівниками бухгалтерії Підприємства неодноразово зв`язувалась з Позивачкою у телефонному режимі з метою з`ясування банківських реквізитів/номеру карткового рахунку для переказу заборгованості із заробітної плати. Проте, Позивачкою дана інформація не повідомлялась (а.с. 45). Відтак, розуміючи що Позивачкою умисно здійснюється процес затягування отримання заробітної плати з метою отримання більшої суми середнього заробітку за затримку розрахунку, керівництвом прийнято рішення здійснити виплату коштів Позивачці через поштовий переказ КМД УДПП Укрпошта. Так, 11 березня 2019 Підприємством здійснено переказ за місцем реєстрації Позивачки (підтверджується платіжним дорученням № 614 від 10 березня 2020 та копію списку реєстру з відміткою банку. Враховуючи ризик умисного неотримання Позивачкою вказаних грошових коштів, сума переказу становила 2020 грн. Проте, вказані кошти Позивачкою з поштового відділенні отримані не були (а.с. 43-44). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2020 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено строк для подання відзиву п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали (а.с. 32, 33). Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 травня 2020 року заяву Відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження задоволено; вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; встановлено Відповідачу строк для подання до суду відзиву; клопотання Відповідача про проведення судових засідань в порядку відеоконференції задоволено - вирішено здійснювати розгляд справи за участю представника (-ів) Відповідача в режимі відеоконференції з приміщення Голосіївського районного суду м. Києва; роз`яснено сторонам принцип диспозитивності цивільного судочинства, передбачений статтею 13 ЦПК України; запропоновано Відповідачу надати суду деталізований розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку; роз`яснено учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) є їхнім правом. У разі ненадання учасником заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (а.с. 64-66). Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 03 червня 2020 року підготовче засідання було закрито та призначено справу для розгляду по суті (а.с. 84, 85). Позивачка подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судових засідань, у які не з`явився без повідомлення причин неявки, процесуальними правами щодо подачі заяв по суті справи не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті, тому суд розглянув справу за його відсутності. З моменту розгляду справи в порядку загального позовного провадження Відповідачем не було надано відзиву та неявка без поважної причини у судове засідання. Відповідно до пунктів 1-4 частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дані умови проведення заочного розгляду справи наявні у їх сукупності. На підставі пунктів 1-4 частини першої статті 280 та частини четвертої статті 223 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання Відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з підстав. Фактичні обставини, встановлені судом Встановлено, що Позивачка працювала на посаді головного фахівця відділу правового забезпечення юридичного управління Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" в період з 24 січня 2019 року, що підтверджується копією наказу про прийняття на роботу №31-ВК від 22 січня 2019 року (а.с.8) по 31 липня 2019 року, що підтверджується наказом копію наказу про звільнення №224-ВК від 25 липня 2019 року (а.с.9). Відповідно до наказу про звільнення №224-ВК від 25 липня 2019 року Позивачку було звільнено за власним бажанням, внаслідок порушення власником або уповноваженим органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, згідно пункту 3 статті 38 Кодексу законів про працю. Наказом про звільнення №224-ВК від 25 липня 2019 року передбачено: бухгалтерії підприємства здійснити розрахунок з [PERSON] , виплатити вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку та компенсацію за невикористану щорічну відпустку - 12 календарних днів (а.с.9). Заборгованість у розмірі 92601,08 гривень в рахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги (розмір підтверджується розрахунком Відповідача) Відповідачем не оспорюється. Спір у частині розміру заборгованості відсутній. Даний розмір визначений розрахунком заборгованості УДП «Укрінтеравтосервіс» перед [PERSON] станом на 29.01.2020 року за підписами в.о. генерального директора [PERSON] та головного бухгалтера [PERSON] , які скріплені відбитком печатки підприємства (а.с. 23). Позивачка надала свій розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01 серпня 2019 року по 26 березня 2020 року. Даний розрахунок здійснено Позивачкою на підставі довідки Відповідача про середньомісячну заробітну плату, що видана УДП «Укрінтеравтосервіс» за підписами в.о. генерального директора [PERSON] та головного бухгалтера [PERSON], які скріплені відбитком печатки підприємства (а.с. 24). Відповідач доводів в частині розрахунку не надав, лише заперечив щодо самого факту стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Спір в частині розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку відсутній. Відповідач оспорює лише сам факт законності такого стягнення. Зміст спірних правовідносин Спір наявний у частині самого факту необхідності стягнення заборгованості в рахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги, а також в частині самого факту стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Оцінка судом аргументів учасників справи Суд не бере до уваги доводи Відповідача щодо здійснення Відповідачем поштового переказу коштів у сумі 2000 грн. Оскільки, з доданої копії реєстру №6 отримувачем є інша особа - [PERSON] , а не [PERSON] (а.с. 44). Також доводи Відповідача що Позивачка умисно затягує процес отримання заробітної плати нічим не підтверджується. Позивачка 02 серпня 2019 року направила вимогу щодо здійснення виплати всіх належних сум, в якій, окрім іншого, зазначалась інформація щодо банківської картки, на яку здійснювати нарахування невиплачених коштів (а.с. 52) Статтею 233 КЗпП України, частиною другою, встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (стаття 21 Закону України «Про оплату праці»). Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Частинами першою та другою статті 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А І групи. Відповідно до статті 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Отже, суд відхиляє доводи Відповідача про важкий фінансовий стан підприємства. Вказана обставина не може бути підставою для відмови у позові. Доводи Відповідача про неможливість здійснити виплату також не заслуговують на увагу, оскільки Відповідач не мав об`єктивних перепон виплатити Позивачці наявну заборгованість. Зокрема, Відповідач міг здійснити переказ на картку Позивачки , реквізити якої він мав; переказати усю суму поштовим переказом або обрати будь-який інший спосіб (наприклад, внести відповідну суму на депозит нотаріусу для подальшого переказу Позивачці). В Відповідача на користь Позивачки слід стягнути 92601 (дев`яносто дві тисячі шістсот одну) гривню 08 коп (сума до виплати, тобто після оподаткування) в рахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги. Окрім цього, з Відповідача на користь Позивачки слід стягнути 173212 (сто сімдесят три тисячі двісті дванадцять) гривень 34 коп. в рахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01 серпня 2019 року по 26 березня 2020 року відповідно до поданого Позивачкою розрахунку ( 7 місяців затримки х 22206,7 гривень /середньомісячна заробітна плата [PERSON] / + 16 робочих днів затримки розрахунку х 1110,34 гривень /середньоденна заробітна плата [PERSON] / ). Даний розрахунок здійснено Позивачкою на підставі довідки Відповідача про середньомісячну заробітну плат, що видана УДП «Укрінтеравтосервіс» за підписами в.о. генерального директора [PERSON] та головного бухгалтера [PERSON], які скріплені відбитком печатки підприємства (а.с. 24). Відповідач доводів в частині розрахунку не надав, лише заперечив щодо самого факту стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Суд стягує середній заробіток за час затримки розрахунку як суму з утриманням податків, обов`язкових платежів та зборів з цієї суми, тобто як суму до оподаткування. Відповідно на стадії виконання (добровільного чи примусового) до виплати Позивачці підлягатиме сума за мінусом податків, обов`язкових платежів та зборів. Підставою для такого рішення є норма частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України (Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні), відповідно до якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (див. пункт 71 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц). При прийнятті рішення судом враховується, що Позивачка звільнена 31 липня 2019 року. Вже 02 серпня 2019 року розпочала захист своїх прав, про що свідчить вимога на адресу підприємства щодо виплат усіх сум, надання копії наказу про звільнення, довідки про роботу та заробітну плату, довідки про нараховані суми, належні працівникові при звільненні. Вимушена була користуватись правовою допомогою. У справі №689/337/20 Ярмолинецьким районним судом було видано судовий наказ про стягнення з Відповідача на користь Позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 92601,08 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 12.02.2020 у сумі 142122,92 грн., а всього 234724 грн. Однак, саме за заявою Відповідача у подальшому судовий наказ було скасовано. В межах справи 689/628/20 не встановлено недобросовісних процесуальних дій Позивачки з метою затягування розгляду справи. В той же час процесуальні дії Відповідача свідчать про бажання затягнути розгляд справи. Наприклад, Відповідач клопотав про загальне позовне провадження, в якому навіть не подав відзиву; клопотав про відеоконференцію з іншим судом, але жоден представник не з`явився в суд для розгляду справи в даному режимі. При цьому Відповідач не оспорював власне розрахунків, наведених Позивачем. З моменту звільнення Відповідач у добровільному порядку не погасив заборгованість перед Позивачкою у будь-якому розмірі. За даних умов у їх сукупності суд не вбачає підстав для зменшення суми середнього заробіток за час затримки розрахунку. На основі викладеного та

Outcome: approved