Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

У квітні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою спільного двору, що має адреси: [ADDRESS] у м. Миколаєві та просила виділити їй у користування земельну ділянку площею 101 кв.м. (а.с. 2-3, 79-80) Ухвалою суду [PERSON] була замінена на належного відповідача [PERSON]. В липні 2014 року позивач збільшила позовні вимоги та просила виділити ій у користування земельну ділянку площею 126,43 кв.м. згідно єдиного варіанту, який було запропоновано відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №125-030 від 11 квітня 2014 року. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] в м. Миколаєві, який знаходиться у спільному дворі загальною площею 1011 кв.м. Відповідачі є співвласниками інших житлових будинків, споруд та будівель на цій земельній ділянці. Між сторонами постійно виникають конфлікти щодо меж земельної ділянки та порядку її користування. На підставі зазначеного, посилаючись на норми ст.ст. 152, 158, 160 ЗК України та ст.377 ЦК України, просила задовольнити позовні вимоги. В судових засіданнях представники позивача позовні вимоги підтримали, пояснили суду, що, незважаючи на те, що між сторонами не визначено меж землекористування спільного двору, на підставі рішень органів самоврядування певні об'єкти нерухомості були виділені в самостійні адреси, проте для подальшої приватизації земельної ділянки необхідно визначити порядок користування спірною земельною ділянкою. В останьому судовому засіданні представник позивача просила розглядати справу без її участі на підставі наявних у справі доказів. В судових засіданнях представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не є співвласником житлового будинку №11 разом із відповідачем, так як відповідно до рішення адміністрації Центрального району виділився в окрему адресу, крім того будинок за адресою: [ADDRESS] є багатоквартирним у звязку із чим на цей спір не розповсюджуються норми ст.377 ЦК України. На підставі зазначеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог. (а.с.30-31) Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судових засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив суду, що розміри ідеальних часток сторін в результаті виділення певних з них в самостійні обєкти нерухомості повинні бути перераховані, у зв'язку із чим на даний момент визначення порядку користування спірною земельною ділянкою на підставі відомостей, що містяться в інвентаризаційній справі є неможливим. На підставі зазначеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, оглянувши матеріали інвентаризаційної справи КП "ММБТІ" за адресами: [ADDRESS] у м. Миколаєві (а.с. 65,70а), судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до відомостей технічної інвентаризації, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] у м. Миколаєві складається з декількох житлових квартир, а також господарських будівель та споруд дореволюційних років будівництва. (а.с.89-100) При цьому відповідно до рішень виконавчого комітету Миколаївської міської ради певним співласникам зазначеного об'єкту нерухомості були видані свідоцтва про право власності на окремі адреси: [ADDRESS], тобто було здійснено фактичний виділ в самостійні об'єкти нерухомості із спільної часткової власності. При цьому, земельна ділянка залишилася в спільному користуванні сторін спору, тобто надання нових адрес та видача правовстановлюючих документів органом місцевого самоврядування всупереч вимог закону здійснювалася без визначення меж землекористування особи, що виділяється. Крім того, не було проведено перерахування ідеальних часток співласників, що залишилися. На момент розгляду справи співвласниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS] у м. Миколаєві залишилися з відповідними частками [PERSON] - 15/100; [PERSON] - 15/100; [PERSON] -15/100 (а.с.73). При цьому власником будинку по [ADDRESS] є [PERSON] (колишні 20/100 часток) (а.с. 113), [ADDRESS] - [PERSON] (колишні 10/100 часток) (а.с.77), [ADDRESS] - [PERSON] (колишні 25/100 часток) (а.с. 75). Позивач є власником зазначеного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.2011 р., укладеного із [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №387. (а.с.4-6,51) В той час як [PERSON] отримав право власності на вказаний будинок (колишня літ.Б-2, сарай П, огорожі та споруди домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в м. Миколаєві) на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2010 р., виданого замість договору купівлі-продажу від 29.09.2001 р. за реєстровим №1-347. (а.с.7,8) Щодо земельної ділянки, то судом встановлено, що відповідно до рішення Миколаївської міської ради депутатів трудящихся від 21.09.1954 р. №1728 "Про результати обміру земель у будівельному кварталі №73 м. Миколаєва" за адресою: [ADDRESS] закріплено земельну ділянку площею 1022 кв.м. (а.с.103). На даний момент фактична площа (згідно висновку експерта) зазначеної земельної ділянки складає 1011 кв.м., що відповідає розміру, який зазначений в матеріалах технічної інвентаризації (а.с.14) При цьому, згідно відповіді Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради від 28.10.2013 р. №02-03/3405 на земельні ділянки за адресами: [ADDRESS] у м. Миколаєві документів, які підтверджують право власності або право користування не зареєстровано. (а.с.110) Судом встановлено, що між сторонами виникають певні суперечки стосовно порядку користування вказаною земельною ділянкою та господарськими спорудами на ній, що підтверджується відповіддю Адміністрації Центрального району Миколаїської міської ради від 17.11.2011 р. №А-2268. (а.с.34) Відповідно до висновку №125-030 судової будівельно-технічної експертизи від 11.04.2014 р., складеного експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області [PERSON] було запропоновано лише один варіант виділу позивачу в користування земельної ділянки - з врахуванням його фактичного землекористування розмірі 126,43 кв.м., що на 25,33 кв.м. більше його ідеальної частки в розмірі 101,1 кв.м. (а.с.142-150) Відповідно до ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Згідно вимог ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Для визначення порядку користування земельною ділянкою суд виходив з розміру часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час виникнення спільної часткової власності, яка для позивача складає 10/100 часток, що безпосередньо відповідає положенням постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що визначення порядку користування відповідно до варіанту, який було запропоновано експертом РТПП Миколаївської області з виділенням позивачу земельної ділянки площею значно більшою ніж припадає на його ідеальну частку порушує зазначені вимоги закону та суттєво обмежує права відповідачів. Зазначене підтверджується тим, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №125-030 від 11.04.2014 р. визначити порядок користування земельної ділянки з врахуванням ідеальної частки позивача є технічно неможливим. Крім того, варіант запропонований експертом передбачає залишення в спільному користуванні сторін земельної ділянки площею 209,4 кв.м. що в майбутньому призведе до можливості виділення в особисте користування відповідачів земельної ділянки в загальному розмірі (1011-126,43-209,4) 675,17 кв.м. в той час як на їх ідеальну частку припадає 909 кв.м. На підставі викладеного, такий варіант визначення порядку користування спірною земельною ділянкою суд відхиляє. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених нами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У зв'язку з тим, що позовні вимоги [PERSON] грунтуються саме на варіанті виділення у користування земельної ділянки, який було запропоновано відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №125-030 від 11.04.2014 р., та відхилено судом, то у задоволенні її позову слід відмовити. Відповідно до приписів ст.88 ЦПК України у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати сплачені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed