Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 05.02.2020 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ НВО «Технік Солар» про розірвання договору закупівлі товару та надання послуг і відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач має на праві власності земельну ділянку в [ADDRESS] , де вирішив збудувати сонячну електричну станцію. ТОВ НВО «Технік Солар», в особі директора [PERSON] , який діє на підставі Статуту підприємства, запропонував позивачу укласти Договір про закупівлю товару та надання послуг №7-6, який сторони уклали 27.06.2019. Згідно п. 1.1. Договору відповідач зобов`язався передати у власність позивача в передбачені договором строки кабелі та супутнє обладнання для СЕС (сонячна електрична станція) та свої послуги щодо будівництва СЕС. Відповідно до вимог п.1.2 Договору найменування товару сонячні панелі, мережений інвертор, кабелі та супутнє обладнання, пакет послуг монтаж СЕС під ключ, оформлення документації «Зелений тариф». Пунктом 3.1. Договору встановлено, що строк поставки обладнання розраховується з моменту сплати повної суми за договором протягом одного місяця, строк оформлення пакету послуг «Зелений тариф» два місяці з моменту сплати суми. Представник позивача зазначив, що позивач виплатив відповідачу кошти в сумі 409200 грн. (15500 доларів США за зовнішньо-економічним договором за комерційним курсом продажу на день платежу) за закупівлю супутнього обладнання для СЕС, а 20.10.2019 виплатив ще 470305 грн. (18700 доларів США) за проведення монтажних робіт щодо будівництва СЕС. Позивач був впевнений, що відповідач візьметься до виконання договору невідкладно, оскільки він мав необхідні кошти і умови, однак позивач не побачив ні будівельників, ні будь-яких матеріалів, ні будь-яких ознак того, що проводились якісь підготовчі будівельні роботи. Коли позивач розшукав директора ТОВ НВО «Технік Солар», останній вибачався та пояснив, що був дуже зайнятий, однак негайно візьметься за роботу. Представник позивача вказав, що станом на лютий 2020 року відповідач не розпочав виконувати договір, позивач представника відповідача знайти не міг, на телефонний зв`язок останній не виходить. Після цього, позивач декілька разів приїздив у смт. Побузьке, однак не зміг побачити відповідача ні разу. Представник позивача вважає, що відповідач припустив істотних порушень умов договору, і тому є підстави для розірвання договору. Відповідач користується грішми позивача і вводив в оману останнього, що займається будівництвом СЕС. За непідтвердженими даними, він провадив будівельні роботи на іншому об`єкті, тобто коштами позивача вирішував свої особисті проблеми. Представник позивача зазначив, що неправомірними діями відповідача позивачу заподіяна майнова шкода в сумі 409200 грн. основного боргу, 470305 грн. боргу за невиконані будівельні роботи СЕС, 2341 грн. витрат щодо перерахунку коштів у відділення АТ «ОТП БАНК» на рахунок відповідача 27.6.2019, 12886 грн. 88 коп. за будівельні матеріали та 4081 грн. також за будівельні матеріали. Позивачу також заподіяна моральна шкода в сумі 100000 грн., так як відповідач ввів в оману останнього, який сподівався вже до 31.12.2019 опалювати свій житловий будинок СЕС та жити в ньому разом зі своєю сім`єю. Через це, позивач нервував, часто їздив у смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області розшукуючи відповідача, витрачав час і кошти. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 526, 530, 599, 611, 1166, 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", представник позивача просить розірвати договір про закупівлю товару та надання послуг №7-6 від 27.06.2019, укладений між позивачем та відповідачем; стягнути з відповідача на користь позивача 409200 грн. основного боргу сплаченого за договором, 470305 грн. за виконання будівельних робіт, 2341 грн., що були перераховані у відділення АТ «ОТП БАНК» на рахунок відповідача, 16947 грн. 88 коп. за будівельні матеріали; 100000 грн. моральної шкоди, а також стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2027 грн. та витрати за надання правничої допомоги в сумі 9446 грн. Ухвалою суду від 10.02.2020 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого розгляду. 18.08.2020 проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 126-128). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується відміткою від 31.08.2020 на конверті про невручення рекомендованого листа з причин "адресат відсутній за вказаною адресою", який направлявся з судовою повісткою за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача (а.с. 123), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подавав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення представника відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив на позов, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.06.2019 між позивачем та відповідачем в особі директора товариства [PERSON] , укладено договір про закупівлю товару та надання послуг №7-6, за яким відповідач зобов`язався передати позивачу у власність в передбачені зазначеним договором строки кабелі та супутнє обладнання, обладнання для СЕС (Пакети програмного забезпечення різного призначення та різні комп`ютерні системи, кабелі та супутня продукція, електричні проводи, частини, аксесуари та прилади до СЕС, сонячна панель), а позивач зобов`язався прийняти від продавця у власність обладнання та оплатити його ціну на умовах цього договору (а.с. 16-21). Пунктом 1.2. договору про закупівлю товару та надання послуг визначено, що товаром є сонячні панелі, мережевий інвертор, кабелі та супутнє обладнання виробника ЄС, Китай, Україна, а пакетом послуг - монтаж СЕС під ключ, оформлення документації "Зелений тариф". В пункті 2.1. договору про закупівлю товару та надання послуг встановлено, що кількість обладнання визначається з урахуванням специфікації-Додатку №1 до договору. Згідно п. 3.1. договору про закупівлю товару та надання послу, строк поставки обладнання розраховується з моменту сплати повної суми за договором, протягом 1 місяця, строк оформлення пакету послуг "Зелений тариф" - 2 місяці з моменту сплати суми договору. Як вбачається з п. 4.1. договору про закупівлю товару та надання послуг, загальна вартість договору включає в себе вартість обладнання, його упаковки і маркування, вартість завантаження, перевезення, розвантаження та складає 409200 грн., 15500 доларів США за зовнішньо-економічним договором, за комерційним курсом продажу на день платежу. Оплати за обладнання здійснюються покупцем безготівково шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця після підписання обома сторонами договору про закупівлю товару та надання послуг. Товар передається покупцю актом прийому-передачі. Покупець сплачує суму 409200 грн. з урахуванням договору та за курсом продажу валюти розрахунку на день проведення платежу, еквівалентної 15500 доларів США (п. 5.1., 5.3. договору про закупівлю товару та надання послуг). Пунктом 9.1. договору про закупівлю товару та надання послуг визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання сторонами умов договору, вони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та положеннями договору. Згідно п. 12.1. договору про закупівлю товару та надання послуг, даний договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2019. Дія договору припиняється: повним виконанням сторонами своїх зобов`язань за цим договором; за згодою сторін; з інших підстав, передбачених чинним законодавством України (п. 12.2. договору про закупівлю товару та надання послуг). Згідно копій накладної №97 від 27.06.2019 та накладної №98 від 27.06.2019, позивачем на виконання умов договору про закупівлю товару та надання послуг сплачено відповідачу кошти в сумах відповідно 309200 грн. та 100 тис. грн. (а.с. 24-25). Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України,\~є припинення\~правовідношення,\~відшкодування збитків\~та інші\~способи відшкодування\~майнової шкоди,\~а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Частина перша ст. 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Згідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до\~частин 1-2\~ст.\~612\~ЦК України,\~боржник вважається\~таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов`язання\~або не\~виконав його\~у строк,\~встановлений договором\~або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Особа,\~яка порушила\~зобов`язання,\~несе відповідальність\~за наявності\~її вини\~(умислу\~або необережності),\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Особа\~є невинуватою,\~якщо вона\~доведе,\~що вжила\~всіх залежних\~від неї\~заходів щодо\~належного виконання\~зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини 1-2 ст. 614 ЦК України). Згідно частин\~1-2\~ст.\~623\~ЦК України,\~боржник,\~який порушив\~зобов`язання,\~має відшкодувати\~кредиторові завдані\~цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629\~ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Нормами ст.\~631\~ЦК України\~визначено,\~що строком\~договору є\~час,\~протягом якого\~сторони можуть\~здійснити свої\~права і\~виконати свої\~обов`язки\~відповідно до\~договору. Договір\~набирає чинності\~з моменту\~його укладення. Сторони\~можуть встановити,\~що умови\~договору застосовуються\~до відносин\~між ними,\~які виникли\~до його\~укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За змістом ч. 1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Дослідивши надані представником позивача докази, судом встановлено, що між сторонами було укладено споживчий договір, за яким позивач як споживач зобов`язався сплатити відповідачу кошти, а останній зобов`язався надати послуги, а саме: передати у власність позивачу обладнання для СЕС та виконати монтаж СЕС під ключ, оформити документацію "Зелений тариф". На виконання умов договору позивач виконав свої зобов`язання та сплатив суму коштів, обумовлену договором, за вартість обладнання, його упакування і маркування, його завантаження, перевезення та розвантаження, а саме 27.06.2019 сплатив кошти в сумі 409200 грн., що підтверджується дослідженими копіями накладних. Однак, в порушення вимог п. 3.1. договору, у визначений цим договором строк, протягом місяця з моменту повної суми за цим договором, відповідач обладнання позивачу не поставив та не змонтував, а також протягом двох місяців з моменту повної суми за цим договором пакет послуг "Зелений тариф" не оформив. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність вини відповідача у невиконанні взятих на себе зобов`язань за договором, укладеним з позивачем, а тому понесені останнім матеріальні збитки, пов`язані зі сплатою коштів в сумі 409200 грн., у зв`язку з бездіяльністю мають бути відшкодовані відповідачем. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за виконання будівельних робіт в сумі 470305 грн., оскільки з копії розписки директора ТОВ НВО «Технік Солар» [PERSON] від 20.10.2019, вбачається, що останній 27.06.2019 отримав від позивача грошові кошти в сумі 18700 доларів США на виконання умов договору, однак якого саме договору не зазначено, як і не зазначено на виконання яких робіт (а.с. 22). Крім того, договором про закупівлю товару та надання послуг, укладеного між сторонами, не було визначено обов`язок позивача сплачувати 18700 доларів США за роботи з будівництва, як зазначено у наданій [PERSON] розписці, а тому вимога позивача про стягнення коштів за виконання будівельних робіт в сумі 470305 грн., є безпідставною. Також, позивачем не доведено факт понесення ним збитків за будівельні матеріали в сумі 16947,88 грн. Суд визнає неналежними докази, надані позивачем на підтвердження факту придбання будівельних матеріалів, а саме: копію накладної від 03.09.2019 про прийняття товару від ФОП [PERSON] на суму 4061 грн. та копію накладної №Б--0009498 від 27.06.2019 (а.с. 26), оскільки такі накладні не містять відомостей про покупця товару. За нормами ч. 1 ст. 1087, ч. 1 ст. 1088 ЦК України, розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді. При здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків (чеків), розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту. Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за пунктом 15 статті 3 якого, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів". Отже, на підтвердження придбання будівельних матеріалів позивач мав би надати чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця. Разом з тим, договором про закупівлю товару та надання послуг не було визначено обов`язок позивача придбавати будівельні матеріали, а тому вимога позивача про стягнення коштів за придбання будівельних матеріалів, що не обумовлено договором, є безпідставною. Також, позивачем не доведено факт спричинення йому невиконанням відповідачем умов договору збитків в сумі 2341 грн., а саме коштів, що були перераховані у відділення АТ "ОТП БАНК", оскільки з досліджених копій квитанцій від 27.06.2019 №405Т02HZF5 про сплату комісійної винагороди в сумі 95 грн., №405Т02HZF3 про сплату комісійної винагороди в сумі 1546 грн., №405Т02HZF7 про сплату комісійної винагороди в сумі 200 грн. та №405Т02HZF1 про сплату комісійної винагороди в сумі 500 грн., не можливо встановити за які конкретно операції була сплачена така комісійна винагорода, а тому, позовна вимога про стягнення з відповідача 2341 грн. є безпідставною. Вимоги позивача про розірвання договору є також безпідставними, оскільки як встановлено судом, договір було укладено строком до 31.12.2019, тобто на час звернення позивача з позовом до суду (05.02.2020) та на час розгляду справи, договір припинив свою дію. Вирішуючи спір в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить зі слідуючого. За нормами\~ст.\~22\~Закону України\~"Про\~захист прав\~споживачів",\~захист прав\~споживачів,\~передбачених законодавством,\~здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). На підтвердження наявності моральної шкоди, позивачем не надано жодного документу про зміни стану його здоров`я. Разом з тим, суд вважає, що в даній справі є підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачу, оскільки відповідач отримавши від позивача велику суму коштів, розмір якої склав 409200 грн., не виконав умови договору, тоді як позивач очікував на отримання послуг, визначених договором. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує ступінь вини відповідача, а саме те, що невиконання умов договору спричинено бездіяльністю відповідача; враховується час, протягом якого позивач був змушений доводити бездіяльність відповідача; враховується сума спричинених відповідачем збитків, визнаних судом, розмір яких склав 409200 грн., а тому приходить до висновку про можливість стягнення 10 тис. грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, при цьому враховує вимоги розумності і справедливості. З наведених підстав, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції АТ КБ "ПРИВАТБАНК" №0.0.1605157271.1 від 04.02.2020 та квитанції АТ КБ "ПРИВАТБАНК" №0.0.1605157275.1 від 04.02.2020, позивачем за подачу до суду позову в даній справі сплачено судовий збір в сумі 6805,06 грн. (а.с. 1-2), а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 2856,13 грн. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 419200грн.*6805,06грн./998793,88грн.). Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено. В позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати на правничу допомогу в сумі 9446 грн., однак на виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України, представником позивача не додано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також не надано жодного документу про сплату коштів позивачем, а тому вимога про відшкодування витрат за надання правової допомоги задоволенню не підлягає. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 409200 грн. понесених матеріальних збитків, 10 тис. грн. моральної шкоди та судового збору в сумі 2856,13 грн., а іншу частину судового збору в розмірі 3948,93 грн. покласти на позивача. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial