Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

У зв'язку з тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" (станом на дату розгляду справи перейменовано на АТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 25 серпня 2010 року, згідно якого відповідачці надано кредит в розмірі 250 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, позивач виконав свої зобов'язання, однак відповідачка не виконує взяті на себе обов'язки по погашенню кредиту, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідачки заборгованість по кредитному договору в сумі 40792 гривні 34 копійки та судові витрати по справі. Представник позивача, АТ КБ "ПриватБанк", в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Одночасно з позовом від представника позивача надійшли клопотання, в яких він просить розглянути справу без його участі у спрощеному позовному провадженні, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином, проте адресовані їй конверти повернулися на адресу суду з відміткою пошти "за закінченням встановленого строку зберігання". Причину неявки відповідачка суду не повідомила і від неї не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи чи слухання справи у її відсутності. Суд визнав неявку відповідачки до суду неповажною. З врахуванням наведених вище обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі документів. А оскільки в судовому засіданні відсутня відповідачка, то суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 25 серпня 2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" (станом на дату розгляду справи перейменовано на АТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідачці надано кредит в сумі 250 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Пізніше кредитний ліміт було збільшено. Відповідачка належним чином не виконувала свої зобов'язання і своєчасно не сплачувала заборгованості по кредиту, за відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 30 квітня 2018 року становить 40792 гривні 34 копійки, що підтверджено відповідним розрахунком, долученим до позовної заяви. Ця заборгованість складається з заборгованості за кредитом - 3852,12 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 31521,54 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3000,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) - 1918,68 грн. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідачка [PERSON] не належним чином виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, виникла заборгованість, яку в добровільному порядку відповідачка не погашає, тобто в наявності є порушення права позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а отже підлягає до задоволення і сума заборгованості підлягає стягненню. В зв'язку з задоволенням позову, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідачки належить стягнути судові витрати, а саме: судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved