Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що між сторонами 16 травня 2008 року укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Разом з тим, відповідач кредитні кошти не повернув, у зв'язку з чим, станом на 31 серпня 2014 року заборгованість складає 8990 грн. 33 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 5433 грн. 92 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2434 грн. 75 коп., заборгованості за комісіями за користування кредитом - 455 грн. 45 коп. та штрафів відповідно до умов договору: 250 грн. штраф (фіксована частина), 416 грн. 21 коп. - штраф (процентна складова). На підставі ст.ст.526, 530, 631, 1049, 1054 ЦК України просив стягнути із [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 8990 грн. 33 коп. та судовий збір - 243 грн. 60 коп.. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подала заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення в пресі. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 16 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") та [PERSON] укладено кредитний договір який складається із анкети-заяви, умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі Умов). На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 5600 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил позивальник зобов'язувалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії відповідно до умов договору. Разом з цим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 31 серпня 2014 року відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом - 5433 грн. 92 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2434 грн. 75 коп.. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за його користування не виконав, вимога позивача про стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою. Разом з тим, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями за користування кредитом, відповідно до розрахунку заборгованості, задоволенню не підлягає, оскільки як з Умов та правил, так і із заяви на кредитування, не вбачається, що за кредитне обслуговування встановлювалась комісія. В матеріалах справи відсутні будь-які дані на підтвердження вказаної вимоги, у зв'язку з чим, у задоволенні вказаної вимоги має бути відмовлено. Враховуючи вище викладене, з [PERSON] має бути стягнута заборгованість в сумі 7868 грн. 67 коп. (5433 грн. 92 коп. + 2434 грн. 75 коп.) Що стосується вимоги про стягнення штрафу суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Кредитним договором, зокрема в заяві на кредитування, передбачено, що при порушенні боржником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбаченим договором, більше ніж на 120 днів, відповідач сплачує банку штраф 250 грн. + 5% від суми позову. Враховуючи, що [PERSON] порушив встановлені строки платежів, з нього має бути стягнений штраф: 500 грн. (фіксована частина) та з врахуванням вище викладеного, зокрема щодо відмови в задоволені вимоги про стягнення комісії, - 393 грн. 43 коп. (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З врахуванням викладено, враховуючи що позовні вимоги позивача задоволено частково, з відповідачки на його користь мають бути стягнуті судові витрати зі сплати судового збору в сумі 231 грн. 42 коп..(243,6 грн. х 95% / 100% )

Outcome: partial