Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивач в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на наступні обставини. Позивач зазначив, що відповідач є матір'ю малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказав, що [PERSON], [INFO] з 22.06.2016 р. та по теперішній час перебуває у КЗ "Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей". 22.06.2016 року до служби у справах дітей звернувся [PERSON], 1996 р.н., який повідомив, що за адресою: [ADDRESS], ним був виявлений його молодший брат [PERSON], 2011р.н., який перебував без нагляду матері, [PERSON] З 15.06.2016 р. по 22.06.2016 р. малолітній перебував з [PERSON], матір його не розшукувала, а всі його спроби самостійно знайти [PERSON] ні до чого не привели. [PERSON] є особою з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не має у місті власного житла та засобів до існування, тому попросив влаштувати його молодшого брата [PERSON] до центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Відповідно до наказу від 14.07.2016 №01-08/96 [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах. Позивач вказав, що відповідач фактично повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина, а саме: не піклується про фізичний, духовний, моральний розвиток, матеріально не утримує, будь-яким чином його майбутнім не переймається. Адміністрація КЗ "Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей", де малолітній [PERSON] перебуває вже понад півроку, неодноразово повідомляла, що матір дитину жодного разу не відвідувала, до центру не телефонувала, жодним чином його подальшою долею не переймалась, що свідчить про повну байдужість матері до дитини. Рішенням Бердянського міськрайонного суду відповідача вже було позбавлено батьківських прав стосовно двох старших дітей, [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO] Малолітній [PERSON] перебуває у КЗ "Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей", граничний термін його перебування у закладі сплив 22.03.2017 року та, незважаючи на це, [PERSON] нічого не зробила, щоб змінити свій спосіб життя та ставлення до сина, хоча під час бесіди в службі у справах дітей 21.07.2016 р. року обіцяла, що відновить документи, вирішить питання з житлом та забере сина з центру. Відповідач не стала співпрацювати з спеціалістами Бердянського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, де їй готові були надати допомогу у створенні сприятливих умов для повернення дитини в родину. Сама [PERSON] не тільки не порушувала перед службою у справах дітей та адміністрацією КЗ "Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" питання щодо повернення дитини в сім'ю, а й взагалі сина жодного разу не відвідувала, не цікавилась його здоров'ям, долею та життям, про своє фактичне місце перебування та плани щодо дитини нікому не повідомляла. Позивач зазначив, що службою у справах дітей неодноразово направлялися листи до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області з проханням встановити місце перебування даної громадянки, а також було направлено подання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП за ухилення від виконання батьківських обов'язків. Позивач вказав, що під час їх особистої бесіди з [PERSON] вона пояснила, що знає, що син [PERSON] перебуває у КЗ "Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" вже більше ніж півроку, а не відвідувала дитину, бо не мала коштів. Зі слів [PERSON], вона повернулась до міста місяць назад, винаймає разом зі співмешканцем житло за адресою: [ADDRESS] на теперішній час ніде не працює, паспорту так і не має, бо не було коштів на вирішення цього питання, але з позбавленням її батьківських прав не згодна. Під час проведення профілактичного рейду 02.03.2017 року було перевірено умови проживання за адресою: [ADDRESS] та з»ясовано, що [PERSON] разом зі співмешканцем [PERSON] винаймає у двокімнатній квартирі одну кімнату, на момент обстеження будь-яких дитячих речей, одягу, іграшок та предметів гігієни для проживання та розвитку дитини не було. [PERSON], який є старшим братом малолітнього [PERSON], 16.02.2017 р. під час бесіди в службі у справах дітей, пояснив, що не вірить, що [PERSON] зможе змінити свій спосіб життя, а саме: кине пиячити, буде працювати та займатися вихованням дитини. Представник позивача - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом публікації оголошення у пресі. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» в судове засідання не з»явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є матір»ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00016788548 від 22.06.2016 року, батько [PERSON] [INFO] записаний за вказівкою матері згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно наказу служби у справах дітей виконавчого комітету БМР № 01-08/ 96 від 14.07.2016 року, [PERSON]. [INFO] взятий на облік, як дитина, яка опинились у складних життєвих обставинах, у зв»язку з проживанням дитини у сім»ї, в якій матір ухиляється від виконання батьківських обов»язків. [PERSON], [INFO], відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку з 22.06.2016 року та по теперішній час перебуває у КЗ "Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей". Судом встановлено, що 22.06.2016 року до служби у справах дітей звернувся [PERSON], 1996р.н., який повідомив, що за адресою: [ADDRESS], ним був виявлений його молодший брат [PERSON], 2011р.н., який перебував без нагляду матері, [PERSON], з 15.06.2016 р. по 22.06.2016 р. малолітній [PERSON] перебував з [PERSON], матір його не розшукувала, а всі його спроби самостійно знайти [PERSON] ні до чого не привели. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина, а саме: не піклується про фізичний, духовний, моральний розвиток, матеріально не утримує, будь-яким чином його майбутнім не переймається. Згідно актів про відвідування дитини родичами, наданих адміністрацією КЗ "Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей", де перебуває [PERSON], 2011 р.н., відповідач дитину жодного разу не відвідувала, до центру не телефонувала, жодним чином його подальшою долею не переймалась, що свідчить про повну байдужість матері до дитини. Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29.05.2003 року відповідача було позбавлено батьківських прав стосовно її сина- [PERSON]., 1996 р.н. Відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14.05.2009 року відповідача було позбавлено батьківських прав стосовно її доньки- [PERSON]., 2003 р.н. Судом встановлено, що [PERSON] не тільки не порушувала перед службою у справах дітей та адміністрацією КЗ "Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" питання щодо повернення дитини в сім'ю, а й взагалі сина жодного разу не відвідувала, не цікавилась його здоров'ям, долею та життям, про своє фактичне місце перебування та плани щодо дитини нікому не повідомляла. Встановлено, що під час особистої бесіди спеціалістів служби з [PERSON] вона пояснила, що знає що син [PERSON] перебуває у КЗ "Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" вже більше ніж півроку, а не відвідувала дитину, бо не мала коштів, вона повернулась до міста місяць назад, винаймає разом зі співмешканцем житло за адресою: [ADDRESS] на теперішній час ніде не працює, паспорту не має, бо не було коштів на вирішення цього питання, але з позбавленням її батьківських прав не згодна, що підтверджується відповідними довідками про результати бесід. Згідно актів обстеження умов проживання, під час проведення профілактичного рейду 02.03.2017 року було перевірено умови проживання за адресою: [ADDRESS] та з»ясовано, що [PERSON] разом зі співмешканцем [PERSON] винаймає у двокімнатній квартирі одну кімнату, на момент обстеження будь-яких дитячих речей, одягу, іграшок та предметів гігієни для проживання та розвитку дитини не було. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради виконкому Бердянської міської ради від 15.03.2017 року № 01-1571/46 орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно її малолітнього сина- [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.2 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року із змінами «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п. 18 зазначеної постанови зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька та матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей), поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов»язків. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року із змінами «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід виріщувати лише після повного, всебічного, об»активного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3200 грн. на користь держави. На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.15 18 На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 і

Outcome: approved