Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

19 березня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", в якому просить (згідно уточненої позовної заяви від 31.05.2021) суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 70000 грн. Позов мотивовано тим, що 29 червня 2017 року між сторонами було укладено угоду № PDV 2-2051659 про надання банківських послуг з відкриття та обслуговування поточних рахунків. 21.07.2020 року на вказаний рахунок була зарахована заробітна плата позивачу в розмірі 2472,96 грн, але в цей же день з рахунку вказані грошові кошти були списані відповідачем. 25.08.2020 року на цей же рахунок була зарахована заробітна плата в розмірі 1903,23 грн. В цей же день грошові кошти були списані відповідачем. Суд ухвалив у справі № 185/6704/20 рішення про стягнення з АТ "Райффайзен Банк Аваль" грошові кошти в розмірі 4358,72 грн., які незаконно були списані з мого рахунку. На час списання відповідачем грошових коштів у позивача були відсутні будь-які зобов`язання перед банком. Перед отриманням наступної заробітної плати позивач звернувся в банк, але йому підтвердили, що і в серпні відбудеться списання коштів його заробітної плати з рахунку в банку. Тоді він вимушений був звільнитися з роботи, на якій пропрацював десять років, щоб не залишатися без засобів до існування. Внаслідок винних дій відповідача щодо незаконного списання грошових коштів з рахунку, які були заробітною платою позивача, він залишився без засобів до існування, оскільки його зарплата - це єдиний його дохід. Представник відповідача надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позовних вимогах [PERSON] до АТ "Райффайзен Банк Аваль" в повному обсязі, посилаючись на те, що кожен має право вільно обирати банк, у тому числі й для отримання заробітної плати, позивачем не було здійснено жодної дії, спрямованої на зміну способу отримання заробітної плати, в матеріалах цивільної справі відсутні докази, які б свідчили про звернення з цього питання позивача до роботодавця, будь-якої банківської установи. Отже, позивачем не доведено факт того, що дії банку щодо списання коштів з рахунку призвели до його звільнення. Має місце бездіяльність позивача, а також відсутність причинного зв`язку між діями відповідача та негативними наслідками для позивача внаслідок його звільнення. Порушене право [PERSON] як споживача вже захищене та поновлене в судовому порядку, з відповідача стягнуто грошові кошти у відшкодування матеріальної шкоди. Позивач надіслав відповідь на відзив, в якій зазначив що протиправність дій та вина відповідача доведені судовим рішенням, і вказані обставини не потребують доказуванню. Факт моральних страждань позивача є встановленим і доведеним самим фактом протиправних дій відповідача, що безперечно не може не створювати ті негативні наслідки, про які зазначає позивач. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив, що у нього відбулися вимушені зміни в житті, довелось звільнитись з роботи. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені позову, зазначив, що списання грошових коштів було одне, матеріальна шкода відшкодована, не було суттєвих змін в житті позивача. Ухвалою суду від 13.09.2021 року замінено відповідача у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про відшкодування моральної шкоди на його правонаступника - Акціонерне товариство "Райффайзен Банк". Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року у справі №185/6704/20 позов [PERSON] до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про захист прав споживачів - задоволено; стягнуто з Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 4358,72 гривень. Вказаним рішенням суду встановлено, що 03.10.2006 року між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/1137552/3186/74 відповідно до умов якого позивальнику наданий кредит в розмірі 9000 доларів США, строком до 01.10.2016 року з процентною ставкою 14% річних. 16.08.2013 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі №185/2716/13-ц ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором у розмірі 42845,51 грн., в решті вимог було відмовлено. Судом у даній справі встановлено, що відповідно до договорів поруки № 014/113752/3186/74 та № 014/113752/3186/74 від 02.10.2006 року, [PERSON] , [PERSON] виступили поручителями за основним кредитним договором № 014/113752/3186/74 від 02.10.2006 року, яким зобов`язувались перед позичальником відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , позивачем не було надано належних доказів, що [PERSON] та [PERSON] прийняли на себе зобов`язання відповідати перед позичальником за виконання зобов`язання боржника саме за кредитним договором від 03.10.2006 року № 014/113752/3186/74, договори поруки не містять зобов`язання поручителів відповідати по зобов`язанням боржника за кредитним договором від 03.10.2006 року, будь - яких змін, виправлень, застережень до договори поруки не містять, у зв`язку із вказаними обставинами у задоволенні вимог позивача до відповідачів [PERSON] , [PERSON] відмовлено. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року у справі №185/6704/20 набрало законної сили 26.02.2021 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Свідок, [PERSON] , у судовому засіданні пояснив, що 20.07.2020 року виплачено аванс працівникам, до свідка підійшов позивач вказав, що гроші не отримав, позивач просив перевести до іншого банку нарахування заробітної плати, щоб Аваль не списував гроші з зарплатної картки, начальник відмовив у переведенні до іншого банку видачу заробітної плати, звернення було усним. На підприємстві надавали строк для врегулювання питання з Банком, потім [PERSON] звільнився. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, не маючи розпорядження [PERSON] , не маючи рішення суду про стягнення коштів та не маючи на це законних підстав, що встановлення рішенням суду, неправомірно списав кошти із зарплатної картки позивача. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України). Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі статті 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Підставами для виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди відповідно до статті 1167 ЦК України є наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, і ці обставини підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до статей 12, 81 ЦПК України. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач посилається в тексті позову, що йому діями відповідача була заподіяна моральна шкода, яка виразилась в негативних емоціях та переживаннях у зв`язку з втратою заробітної плати та вимушеного звільнення. Однак, як вбачається з копії трудової книжки позивача, 19.08.2020 року він звільнився за власним бажанням. Свідок [PERSON] , керівник підприємства, на якому працював до звільнення позивач, вказав, що відмовив [PERSON] в зміні Банку для нарахування заробітної плати, з таким проханням [PERSON] звертався усно. Незважаючи на те, що позивач вільний в обранні Банку, де він буде отримувати заробітну плату, позивач погодився з такими діями керівництва підприємства та звільнився за власним бажанням. Враховуючи вказані вище обставини, суд приходить до висновку, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями Банку та звільненням позивача з роботи. Також позивач посилається в тексті позову, що йому діями відповідача була заподіяна моральна шкода, а саме душевні страждання та переживання через неправомірне списання грошових коштів з банківської карти позивача, тому що позивач вимушений був принижуватись, позичаючи грошові кошти у родичів та знайомих, щоб прокормити себе. Суд дійшов висновку, що такі неправомірні дії банку, які виразились у неправомірному списанні грошових коштів з банківської карти позивача, знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку зі шкодою завданою позивачу, оскільки позивач довів протиправність дій відповідача, внаслідок яких йому було завдано матеріальної шкоди на суму неправомірно стягнутої суми. Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши доводи позивача про завдання моральної шкоди та враховуючи усі докази у справі, суд доходить висновку, що діями відповідача були порушені права позивача, які виявились у незаконному списанні з карткових рахунків [PERSON] , призначених для перерахування заробітної плати на загальну суму 4358,72 грн. Позивачем доведено, що зазначені порушення з боку відповідача призвели до моральних страждань через втрату засобів до існування. Такі порушення вимагали додаткових зусиль для організації його життя, тому суд вважає, що є підстави для стягнення компенсації моральної шкоди. Разом з цим, заявлений позивачем до відшкодування розмір моральної шкоди 70000 грн. суд вважає надмірним та, з урахуванням того, що на цей час не існує якогось сталого алгоритму визначення розміру моральної шкоди, але виходячи з характеру порушення і його наслідків для [PERSON] , розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу, тривалість його страждань і переживань, з огляду на те, що списання було здійснено двічі, матеріальна шкода відшкодована, оцінивши усі чинники завданої моральної шкоди, виходячи із морально-правових імперативів справедливості, розумності й добросовісності суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial