Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд звернути стягнення на квартиру загальною площею 82,30 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №NKХ3GA0000000008 від 18.09.2008 року) ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу в тому числі нотаріального укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу іпотеки на рівні, зазначеному в договорі іпотеки, а саме - 533621,00 грн., будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу іпотеки та виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вищевказаній квартирі. У судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістив. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістила. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. 18 вересня 2009 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір №NKХ3GA0000000008, відповідно до якого Банк надав Позичальникові кредитні кошти шляхом на строк з 18.09.2008 р. по 18.09.2013 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 76802,32 доларів США на наступні цілі: споживчі у розмірі 70000,00 доларів США, 2100,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, а також 4729,32 дол. США для сплати страхових платежев, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного Договору /а.с.14-16/. Відповідно до п.8.3 умов Договору, забезпеченням виконання позичальником зобовязань за даним договором виступає іпотека - трикімнатної квартири №33 в м.Миколаєві по вул. Потьомкінська 129-б, а також всі інші види застави, іпотеки, поруки і т.п., надані Банку з метою забезпечення зобовязань за цим договором /а.с.16 оборот/. У якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 18.09.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений іпотечний договір, предметом якого є квартира №33, яка знаходиться в м.Миколаєві по вул. Потьомкінська 129-б, загальною площею 82,30 кв.м., житловою площею 47,30 кв.м., яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності № 136 від 18.10.2007 року, виданого Виконавим комітетом Миколаївської міської ради та зареєстрованого в КП ММБТІ 18.10.2007 року в реєстровій книзі №136, номер запису 22120 та в ЄРПВНМ за р.№ 20695354 /а.с.20-22/. Дотепер третя особа [PERSON] свої зобовязання за вищевказаним договором не виконав, в зв'язку з чим за ним обліковується заборгованість: станом на 01.03.2016 р. у розмірі 91303,16 доларів США., яка складається з наступного:- заборгованість за кредитом 62772,87 доларів США, - заборгованість по процентам за користування кредитом 15021,14 доларів США, - заборгованість по комісії за користуванням кредитом 3870,88 доларів США, - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 9638,27 доларів США /а.с.6-10/. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України зазначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Частина 1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Частинами 1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволенню вимог іпотеко держателя. Позивачем на адресу відповідача та третьої особи було надіслано повідомлення про усунення порушення зобов'язань вих. №30.1.0.0/2-541 від 20.01.2016 року /а.с.12/ із зворотнім повідомленням про вручення /а.с.13/. Але вимоги позивача залишені без розгляду та реагування, заборгованість не погашено, в добровільному порядку відповідачем та третьою особою не вчинено дій, які б призвели до досудового врегулювання спору. Згідно ст.38 Закону України "Про іпотеку", якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю. Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотекодержателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. Згідно з ч.4 ст.9, ст.109 Житлового кодексу України, статей 3940 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. За всіх вище викладених обставин, приймаючи до уваги встановлені факти надіслання позивачем вимог на адресу позичальника, те, що позичальник належним чином на такі вимоги не відреагував, те, що іпотечний договір містить зауваження щодо способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності на такий предмет до стягувача, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Однак, згідно Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014р., протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4\~Закону України "Про заставу"\~та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5\~Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Оскільки, законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору не може бути підставою для відмови у позові. В зв'язку із чим, відповідно до ст.217 ЦПК України, задовольняючи позов, суд вважає необхідним рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, встановити відстрочку виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки до закінченні дії мораторію, встановленого Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved