Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 03.03.2009 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № NKJNAD40312286 відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 185783,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.02.2014 року. В забезпечення виконання зобовязань 03.03.2009 року між банком та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна, згідно якого [PERSON] надав у заставу автомобіль HYUNDAI, модель: SANTA FE, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: KMHSH81WP8U374900, реєстраційний номер: ВЕ1009АР, що належить на праві власності [PERSON]. 01.06.2011 року державним виконавцем відділу ДВС Жовтневого РУЮ Миколаївської області [PERSON] у виконавчому проваджені №27013504 було винесено постанову про арешт майна, згідно якої було накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі і на автомобіль HYUNDAI, модель: SANTA FE, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: KMHSH81WP8U374900, реєстраційний номер: ВЕ1009АР. На думку сторони позивача, арешт у відношенні заставного рухомого майна підлягає скасуванню так як право застави у ПАТ КБ ПриватБанк виникло 03.03.2009 року, а постанову про накладення арешту ВДВС винесено у 2011 році тобто пізніше, ніж рухоме майно було передано в заставу ПАТ КБ "ПриватБанк". Заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ ПриватБанк станом на 16.10.2015 року складає 483 175,37 грн., що значно перевищує вартість предмету застави, яка постійно знижується в наслідок зносу майна. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням останнім зобов'язань за кредитним договором, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2012 року, банку було надано всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету залогу, а тому вважають, що відділ ДВС не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Враховуючи те, що ПАТ КБ ПриватБанк має намір звернути стягнення на заставне майно в порядку, визначеному вищевказаним рішенням суду, але на майно накладений арешт, то банк не може скористатися своїм правом заставодержателя - звернути стягнення на заставлене майно шляхом його реалізації. На підставі викладеногопросили задовольнити позовні вимоги та звільнити автомобіль з-під арешту. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про підтримання позову і розгляд справи у їх відсутність. Згодні на розгляд справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] до суду не зявився. Про причини неявки суд не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином та вчасно. Заперечень проти позову або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Представник відділу ДВС Жовтневого РУЮ до суду не зявився. Про причини неявки суд не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та вчасно. Заперечень проти позову чи заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Представник третьої особи до суду не зявився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Надали суду письмові пояснення в яких проти задоволення позову заперечували, оскільки на їх думку доводи позивача щодо безпідставного накладення відділом ДВС Жовтневого РУЮ Миколаївської області арешту на майно боржника, не підтверджені належними доказами. За згодою позивача розгляд справи проведено в заочному порядку. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню за наступного. В судовому засіданні встановлено, що 03.03.2009 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № NKJNAD40312286 відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 185783,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.02.2014 року. В забезпечення виконання зобовязань 03.03.2009 року між банком та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна, згідно якого [PERSON] надав у заставу автомобіль HYUNDAI, модель: SANTA FE, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: KMHSH81WP8U374900, реєстраційний номер: ВЕ1009АР, що належить на праві власності [PERSON]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № NKJNAD40312286 від 03.03.2009 року, станом на 23.01.2012 р. в розмірі 182246 грн. 22 коп. звернуто стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль HYUNDAI, модель: SANTA FE, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: KMHSH81WP8U374900, реєстраційний номер: ВЕ1009АР, що належить на праві власності [PERSON], шляхом надання ПАТ КБ "ПриватБанк" права укладати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надано ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Постановою державного виконавця відділу ДВС Жовтневого РУЮ Миколаївській області [PERSON] від 11.06.2011 року у виконавчому провадженні №27013504, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] шляхом заборони його відчуження, на підставі виконавчого листа щодо стягнення з останнього на користь ВАТ "Державний Ощадний банк України" боргу в сумі 633637 грн. 71 коп.. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Згідно Закону України "Про заставу" від 2 жовтня 1992 р. (з наступними змінами) застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, в силу якого кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Відповідно до ч.3 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Право застави виникає з моменту укладання договору застави (ст. 16 указаного Закону). Отже права ПриватБанку, як заставодержателя заставленого автомобіля, виникли 03.03.2009 року. Крім того, Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18 листопада 2003 р. (з наступними змінами) встановлено, що обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та/або договором. Відповідно до ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як встановлено при розгляді справи право застави виникло у позивача до винесення рішень про стягнення з боржника коштів на користь ВАТ " Державний Ощадний банк України" і винесення постанови про арешт майна боржника відділом ДВС Жовтневого РУЮ Миколаївської області, та дані які б свідчили про те, що вартість предмета застави значно перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю,не встановлено, суд, приходить до висновку, що автомобіль HYUNDAI, модель: SANTA FE, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: KMHSH81WP8U374900, реєстраційний номер: ВЕ1009АР, що належить на праві власності [PERSON]та перебуває в заставі, на підставі договору застави від 03.03.2009 року, та на який за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2012 року з [PERSON] звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № NKJNAD40312286 від 03.03.2009 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», підлягає звільненню з-під арешту за виконавчим провадженням ВП №27013504, накладеного згідно постанови про арешт майна № 27013504 від 01.06.2011 року.

Outcome: approved