Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 грудня 2015 року уклав договір фінансового лізингу №002530 з додатками, де предметом лізингу мав стати транспортний засіб МТЗ 82.1, 2014 р.в. за ціною 180000 гривень за який він повинен спочатку сплатити передплату в сумі 90000 гривень, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладений договір лізингу і протягом декількох днів відповідач передасть йому в користування предмет лізингу. В той же день він сплатив на рахунок відповідача 90000 гривень авансового платежу та, уважно прочитавши договір лізингу з додатками до нього дізнався, що предметом лізингу є Foton FT 244, 18000,00 гривень являються адміністративним платежем, тобто винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору. Оскільки він вважав, що це часткова оплата вартості транспортного засобу, представник відповідача надала йому недостовірну інформацію про умови договору, а предмет лізингу не був переданий йому протягом обіцяних днів, то на підставі його заяви про розірвання договору відповідач 12 лютого 2016 року повернув йому лише 43200 грн. Договір фінансового лізингу №002530 з додатками від 22 грудня 2015 року порушує його права як споживача, враховуючи, що у договір включені умови, які є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності їх наслідками є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача (п.1.87, п. 3.2.6., 5.5 у взаємозв'язку з п.5.6, п.п.5.7, 10.5, 10.11, 10.13, 10.15, 12.4, 12.7, положення розділу 12 договору) також договором не передбачено жодної санкції щодо лізингодавця у разі порушень умов та строків договору, що призводить до дисбалансу договірних відносин. Укладений договір не містить всіх істотних умов, а саме - предмета договору (не вказано який саме транспортний засіб є предметом договору, його виробник, колір, з пробігом чи ні, модель, комплектацію, рік випуску тощо. Таким чином, позивачу нав'язано договір, який містить істотний дисбаланс стосовно прав та обов'язків сторін, відповідач має право продати предмет лізингу будь-якої якості, будь-якого року випуску (новий чи такий, що використовувався), будь-якої комплектації, а позивач не має змоги відмовитися від прийняття такого предмету лізингу не сплативши значний штраф Лізингодавцю та не відшкодувавши йому збитки. Крім того, вказаний договір містить елементи договору найму, тому повинен був посвідчений нотаріально. Також, відповідач надаючи фінансові послуги, оскільки надано послугу з адміністрування фінансових активів для придбання товару, не мав відповідної ліцензії. Тому просив визнати договір недійсним та стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі 46800 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» в судове засідання представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 грудня 2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» укладений договір фінансового лізингу з додатками відповідно до п.1.1 якого предметом лізингу став транспортний засіб Foton FT 244 (а.с.10-17). Додатком до договору №1 встановлений предмет лізингу, вартість предмету лізингу 7171,32 долари США, сума виплат авансового платежу 3585,66 доларів США, щомісячний авансовий платіж 288,80 доларів США, адміністративний платіж (10%) 717,13 доларів США, комісія за передачу транспортного засобу 215,14 доларів США. У додатку №2 до договору визначена модель транспортного засобу. На виконання умов договору фінансового лізингу позивач [PERSON] сплатив відповідачу авансовий платіж в розмірі 90000,00 гривень, що підтверджується копією квитанції №2 від 22 грудня 2015 року (а.с.18). 28 грудня 2015 року від [PERSON] до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» надійшла заява про розірвання вказаного договору та повернення сплачених коштів (а.с.53). Своїм листом (а.с.19) ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» повідомило про часткове задоволення вимог [PERSON] та повернення 43200 грн., в поверненні іншої суми було відмовлено в зв'язку з тим, що за умовами договору адміністративний платіж в розмірі 18000 грн. не повертається, а від авансу в розмірі 72000 грн. підлягає поверненню 60 %, і 12 лютого 2016 року кошти в сумі 43200 грн. були перераховані на рахунок позивача (а.с.20). Відповідно до ч.1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -\~третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України "Про фінансовий лізинг". Відповідно до ч.2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. За ст. 628 ЦК України зі змісту договору укладеного між позивачем та відповідачем випливає, що він є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу. Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Одночасно ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною, що пов'язані з наявністю в договорі умов, які є несправедливими. Частиною 2 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Перелік умов договору, що являються несправедливими міститься в ч. 3 ст. 18 вказаного Закону. Однак за ч.4 вказаної статті, перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Частинами 5 та 6 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Зі змісту спірного договору вбачається, що договором обмежені права лізингоодержувача як споживача відносно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом (стаття 12 договору встановлює відповідальність лише лізингоодержувача). Відповідно до вимог ч.1 ст. 808 ЦК України, якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Однак п.1.4 спірного договору суперечить вказаним вимогам ст.808 ЦК України, і звільняє лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності предмета лізингу. Крім того, згідно з п. 4 ч.1 ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"). Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. За таких обставин посилання позивача на несправедливі умови спірного договору, відсутність у відповідача відповідної ліцензії для надання фінансових послуг та відсутність нотаріального посвідчення спірного договору, знайшли своє підтвердження в судовому засідання, а тому позов необхідно задовольнити та визнати недійсним договір фінансового лізингу, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним адміністративний платіж в розмірі 18000 грн. та частину авансового платежу в розмірі 28800 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved