Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

03 листопада 2017 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], третя особа - Управління-служби у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав. 03 листопада 2017 року зроблено запит до адресно-довідкового бюро ГУМВС щодо встановлення місця реєстрації позивача та відповідача. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2017 року по справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. В прохальній частині позову позивач просить суд винести рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], уродженця м. Дніпро, по відношенню до своєї доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 25.09.2004 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, [INFO] у них народилася донька, [PERSON]. Донька з самого народження проживає з позивачкою, після розірвання шлюбу відповідач переїхав на заробітки до Росії, де знайшов собі іншу жінку з якою він і залишився проживати, місце проживання його з травня 2011 року позивачці не відоме. З того часу [PERSON] взагалі забув про існування їхньої дитини, жодного разу не з'явився та не поцікавився станом її здоров'я, не брав участь у її вихованні та не надавав жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, тому він весь цей час ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків. З 2011 року по 2016 роки їхня донька перебувала в КЗО "Навчально-реабілітаційному центрі №6 ДОР" м. Дніпра з з початковим діагнозом: порушення психологічного розвитку порушення фонетико-фонематичної сторони мовлення, все цей час батько дитини участі у вихованні дитини не брав, жодного разу до закладу не з'явився. На даний час позивачка має намір створити сім'ю з чоловіком, який відноситься до її доньки як до своєї рідної. Понад шість років відповідач не цікавиться про долю власної дитини, вважає що відповідач свідомо ухиляється від вихованню батьківських обов'язків, що є підставою позбавлення останнього батьківських прав (а.с. 1,2).. Судові засідання по справі були призначені на 05 грудня 2017 року, 22 грудня 2017 року, 17 січня 2018 року та 05 лютого 2018 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача, адвокат [PERSON]. позов підтримали просили її задовольнити. В призначені судові засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про день та час розгляд справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Управління - служби у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляд справи повідомлявся. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 22 вересня 2005 року, виданого Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції - батьками дитини [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.5). Відповідно довідки з місця проживання виданою головою квартального комітету № 32 [PERSON] від 04.09.2017 року [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], в даному будинку також зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 7). З довідки комунального закладу освіти "Навчально-реабілітаційний центр№6 ДОР" виданої 26.10.2017 року за №02-04/01/592 вбачається, що батько дитини жодного разу не з'являвся та не цікавився здоров'ям доньки (а.с. 8) Відповідно висновку, орган опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпрі ради вважає недоцільним позбавленням батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO] у зв'язку з ненаданням достатніх доказів для підтвердження фактів, викладених у заяві [PERSON](а.с. 20,21). Окрім вивчених письмових матеріалів справи обставини викладені в позовній заяві також підтверджуються показами заінтересованої особи [PERSON] та свідків допитаних в судовому засіданні. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що з батьком бачилася рік тому, батько не виконує своїх батьківських обов'язків, не виконує те, що каже. Також повідомила, що не хоче такого собі батька. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що відповідач не займається вихованням доньки, у житті дитини не з'являється, проживає в іншій країні. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. В силу ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно зі ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки, які ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це захист інтересів дітей і санкція за протиправну поведінку батьків. Відповідно до ст. 165Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Положеннями ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи пояснення, обставини та матеріали справи, суд критично ставиться до висновку органу опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпрі ради щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], суд вважає, що даний висновок є необґрунтований та безпідставний. З аналізу наведених норм права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними. Звідси, пред'явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батько ухиляється від їх виконання, що таким буде лише за встановлення його впертого та систематичного, незважаючи на всі міри попередження, продовження невиконання свого батьківського обов'язку. Ігноруючи зазначені положенням закону, якими визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків брати участь у вихованні та утриманні дитини, відповідач [PERSON] відсторонився від виховання та утримання неповнолітньої доньки [PERSON],матеріальну допомогу на її утримання не надає, її долею не цікавиться, не навідує. Зазначені обставини в сукупності дають можливість зробити висновок, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання неповнолітньої доньки Аналізуючи положення наведених норм законодавства, співставляючи їх зі встановленими фактичними обставинами справи і дослідженими доказами, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] повністю відповідає інтересам неповнолітньої дитини [PERSON], оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться її долею. Таким чином, суд вважає, що позов в цій частині підлягає повному задоволенню. Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved