Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просить постановити рішення яким визнати частково недійсними рішення Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області №48 від 10 жовтня 2006 року "Про передачу земельних ділянок у власність", в частині передачі [PERSON] безкоштовно у власність земельної ділянки, площею 0,12 га в садівничому товаристві "Женьшень" для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення ОСГ, рішення № 263 від 22 серпня 2007 року "Про внесення змін в рішення №48 IV сесії V скликання від 10 жовтня 2006 року", в частині погодження надання дозволу на передачу [PERSON] безкоштовно у власність земельної ділянки, площею 0,12 га в садово-городньому кооперативі "Женьшень", визнати недійсним Розпорядження Голови Яворівської районної державної адміністрації Львівської області №150 від 02 квітня 2007 року "Про передачу громадянам земельних ділянок у власність та оренду для ведення садівництва", в частині затвердження технічної документації із землеустрою, щодо передачі [PERSON] у власність земельної ділянки, площею 0,1200 га на території Домажирської сільської ради, для ведення садівництва та визнати недійсним і скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку від 06 червня 2007 року, виданий на ім"я [PERSON]. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що він являється членом садівничого товариства «Женьшень», з часу реєстрації цього товариства, яке знаходиться на території Дмажирської сільської ради Яворівського району Львівської області і за ним закріплена земельна ділянка за [NUMBER], площею 0,06 га. Його земельна ділянка у названому товаристві межувала із земельною ділянкою [NUMBER], що належала [PERSON] Розпорядженням Голови Яворівської районної державної адміністрації Яворівського району Львівської області від 13 листопада 2009 року за №512, йому було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки, площею 0,0600 га, у власність для ведення садівництва за рахунок земель, наданих для ведення садівництва на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області. Однак у 2013 році, йому стало відомо про те, що на земельну ділянку, якою він користувався і, яка розташована на території садівничого товариства «Женьшень», вже виготовлена технічна документація і користувачем його земельної ділянки є [PERSON]. Крім цього, [PERSON] вже був виготовлений державний акт на земельну ділянку. Як йому стало відомо, ще 09 жовтня 2009 року, [PERSON] звернулася до голови Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області про надання їй дозволу на приватизацію своєї земельної ділянки [NUMBER], площею 0,06 га та на приватизацію його земельної ділянки за [NUMBER], площею 0,006 га, у садово-городньому кооперативі "Женьшень", яку ніхто не обробляє, з посиланням на протокол правління товариством №15 від 07 жовтня 2006 року. Домажирська сільська рада Яворівського району Львівської області в своєму рішенні №48 від 10 жовтня 2006 року та в рішенні №263 від 22 серпня 2007 року передала [PERSON] у власність земельну ділянку, загальною площею 0,1200 га, в тому числі і його земельну ділянку, площею 0,06 га для ведення садівництва. А Розпорядженням Голови Яворівської районної державної адміністрації від 02 квітня 2007 року №150, [PERSON] було затверджено технічну документацію із землеустрою і цей документ був підставою для отримання нею державного акта на право приватної власності на земельну ділянку у садівничому товаристві "Женьшень". Такими діями, всупереч діючому земельному законодавству та Статуту товариства "Женьшень", його фактично було позбавлено права на земельну ділянку, а тому він був змушений звертатися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники підтримали позовні вимоги, дали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні повністю заперечив вимоги позивача [PERSON] та пояснив, що відповідно до вимог ст.ст.58-60 ЦПК України, кожна особа повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В даному випадку необхідно підтвердити, що позивачу [PERSON] була передана від садівничого товариства "Женьшень" спірна земельна ділянка і належним чином закріплена за ним. Жодних документів щодо передачі і закріплення земельної ділянки за [PERSON] надано не було. Таким чином, позивач не довів порушення свого права. В редакції статті 22 Закону України "Про кооперацію" від 10 липня 2003 року №1087-ІV, чинної до 14 січня 2011року, було встановлено правову норму, згідно якої, земля кооперативу складається із земельних ділянок, наданих йому в оренду або придбаних ним у власність. Кооперативи придбають земельні ділянки відповідно до Земельного кодексу України. Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що спірна земельна ділянка, надана [PERSON] від СТ "Женшьшень", перебувала на той час в оренді кооперативу чи була власністю кооперативу. Натомість, як вбачається із рішень Домажирської сільської ради від 10 жовтня 2006 року №48 та від 22 серпня 2007 року №263 про передачу земельної ділянки у власність [PERSON], орган місцевого самоврядування керувався, ст.12 Земельного кодексу України. При цьому, в п/п."а" та в п/п."б" ч.І ст.12 Земельного Кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, відповідно до цього Кодексу. Згідно із ст.7 Земельного Кодексу України, при розмежуванні земель державної та комунальної власності до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст передаються: усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності; земельні ділянки за межами населених пунктів, на яких розташовані об'єкти комунальної власності; землі запасу, які раніше були передані територіальним громадам сіл, селищ, міст відповідно до законодавства України; земельні ділянки, на яких розміщені об'єкти нерухомого майна, що є спільною власністю територіальної громади та держави. Таким чином, пояснення позивача про передачу йому земельної ділянки від СТ "Женшьшень" не доведено жодними доказами, як і не доведено факту, що спірна земельна ділянка перебувала в оренді кооперативу, або ж належала СТ "Женьшень" на праві власності. Твердження позивача про те, що протокол від 07 жовтня 2006 року №15 є підроблений, є відвертим припущенням [PERSON] і не грунтується на жодних доказах. Позивач намагається обгрунтувати свої позовні вимоги не лише припущеннями, але і відвертою неправдою. [PERSON] стверджує, що у 2013 році, йому стало відомо про те, що на спірну земельну ділянку виготовлено технічну документацію [PERSON], однак, в заяві [PERSON] до СТ "Женьшень" без дати, позивач вже вказує на те, що у 2012 році, йому стало відомо, що спірна ділянка приватизована [PERSON] Просить в задоволенні позову відмовити повністю. Представник відповідача - Яворівської районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не з'явився, подавши письмове заперечення в якому вказує на те, що позовних вимог [PERSON] Яворівська РДА не визнає і вважає, шо в їх задоволенні слід відмовити виходячи з наступного. Право користування земельною ділянкою [NUMBER] в садівничому товаристві «Женьшень» [PERSON] підтверджено списком членів садово-городнього кооперативу «Женьшень» лише з 01 червня 2008 року, що жодним чином не підтверджує його членство в кооперативі станом на 02 квітня 2007 року, у час коли Розпорядженням Голови райдержадміністрації [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,12 га. Інформація, зазначена в довідці №7д від 27 червня 2013 року, яка видана головою садівничого товариства «Женьшень» не підтверджується документами по обліку членів кооперативу, тому вважаємо, що факт членства [PERSON] в садівничому товаристві «Женьшень» до 02 квітня 2007 року позивачем не доказано.

Outcome: approved