Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Перемога», в якому вимагає визнати припиненим укладений між нею та відповідачем договір оренди земельної ділянки від 02.01.2007 року. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони 02.01.2007 уклали договір оренди землі, згідно якого позивач передала відповідачеві у користування свою земельну ділянку площею 6,8225 га, кадастровий номер 2321582000:01:002:0041, яка розташована на території Семененківської (Кіровської) сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчена державним актом серії ЗП №140768, виданого 07.12.2006 року виданого Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області. Договір було укладено строком на 10 років. Державна реєстрація договору відбулася 05.11.2007 року. Позивач вважає, що моментом укладення договору є момент його підписання, а тому вважає, що його дія припинилася 02.01.2017 року. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст. ст. 74, 76 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень не надав. Представником відповідача до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що відповідачеві потрібен час для пошуку кваліфікованого представника та підготовки письмових заперечень. Суд приходить до висновку, що клопотання представника про відкладення розгляду справи є необґрунтованим, оскільки до клопотання не додано жодного доказу наявності обєктивних причин неможливості реалізації процесуальних прав учасника цивільного процесу з боку відповідача. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав: Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Згідно з пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків. Звернення особи до суду з позовом про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим може розглядатися судом у разі наявності відповідного спору. Вказана правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України №6-243цс14 від 4 лютого 2015 року. 02.01.2007 [PERSON] та ТОВ «Перемога» уклали договір оренди землі, згідно якого позивач передала відповідачеві в строкове платне користування свою земельну ділянку площею 6,8225 га, кадастровий номер 2321582000:01:002:0041, яка розташована на території Семененківської (Кіровської) сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Відповідно до п. 8 Договору сторони визначили строк дії договору 10 років. Відповідно до п. 37 договору дія договору припиняється в разі закінчення строку на який його було укладено. Вирішуючи питання про строк дії договору між [PERSON] та ТОВ «Перемога» від 02.01.2007 року, суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на момент укладення зазначеного договору), у разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього Закону. Таким чином, учасники такого правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний документ. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується із принципом свободи договору, встановленого ст. 627 ЦК України. Згідно ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на момент укладення договору), укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, і набирає чинності після такої реєстрації. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (в редакції, що діяла на момент реєстрації договору від 24.05.2011 року), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов, склали та скріпили підписом письмовий документ, в якому зафіксовані правові наслідки цього правочину. Реєстрація ж договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Вказана правова позиція наведена у правових висновках, викладених в постановах Верховного Суду України № 6-127цс13 від 18 грудня 2013 року, № 6-118цс13 від 25 грудня 2013 року та № 6-162цс13 від 19 лютого 2014 року. За таких обставин, договір оренди землі між сторонами є вчиненим з моменту його укладення та підписання, тобто з 02.01.2007 року, у звязку з чим дія його припинилась 02.01.2017 року.

Outcome: approved