Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з цивільним позовом до Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач), третя особа [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 9 березня 2011 року помер її дід по матері [PERSON]. До своєї смерті, а саме 17 вересня 2010 року, [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів позивачеві все своє майно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу якої входять дві земельні ділянки. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2011 року надано позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі вказаного рішення суду позивач подала заяву про прийняття спадщини до Чорнобаївської державної нотаріальної контори. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року визнано за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на частку у пайовому фонді ПП «КП Міжгіря», яка належала [PERSON] Разом з тим, позивач не може оформити право власності на земельні ділянки в порядку спадкування, оскільки при житті спадкодавцеві [PERSON] державні акти на них не видавалися. У зв'язку з цим, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, позивач просила визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування, а справу розглянути за її відсутності. Під час розгляду цивільної справи судом позивач шляхом подання письмової заяви уточнила позовні вимоги та просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на набуття права власності на зазначені земельні ділянки (а.с. 35-36). У судове засідання сторони та третя особа не з'явились. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, оскільки відповідач проти позову не заперечує (а.с. 32). Третя особа [PERSON] також надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги (а.с. 19). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 9 березня 2011 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 9 березня 2011 року серії І-СР № 159893 (а.с. 7). Згідно з довідкою Іркліївської сільської ради Чеорнобаївського району Черкаської області від 23 січня 2017 року № 358, виданої на підставі погосподарської книги № 26 (особовий рахунок № 2002-1) [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] В господарстві проживав разом із дружиною [PERSON] (а.с.13). При житті [PERSON], а саме 17 вересня 2010 року, склав заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області 17 вересня 2010 року та зареєстрований у реєстрі за № 78, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому по закону, заповів позивачу (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2011 року у справі № 2-1029/11 визначено позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 14). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 27 січня 2017 року (вих. № 26/01-16) (а.с. 29), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 26), позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16 січня 2012 року № 29344367 зареєстровано спадкову справу № 52301606 (а.с. 9). Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року у справі № 709/3049/15-ц визано за позивачем право в порядку спадкування за заповітом на частку майна в пайовому фонді СКВ "Міжгір'я", правонаступником якого є ПП "КП "Міжгір'я", яка належала її дідові [PERSON] (а.с. 15-16). Разом з тим, позивач не може оформити паво власності в порядку спадкування за заповітом на дві земельні ділянки, які належали [PERSON], право власності на які не було оформлено належним чином до його смерті. Зокрема, судом встановлено, що спадкодавцеві [PERSON] на підставі розпоряджень Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області від 30 вересня 2009 року № 189 та від 2 квітня 2010 року № 73 виділено земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,0382 га та 2,5834 га, розташовані на території Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 620938 та серії ЯЛ № 620939 (а.с. 10-11). Вказані державні акти при житті спадкодавця не реєструвалися та не видавалися. Обставини щодо належності на праві власності спадкодавцю вказаних земельних ділянок також підтверджуються листом відділу Держгеокадастру у Чорнобаївському районі Черкаської області від 24 січня 2017 року (вих. № 5) (а.с. 12). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 9 березня 2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що померлий [PERSON] склав заповіт, відповідно до змісту якого все своє майно заповів позивачу. Водночас ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Суд встановив, що третя особа [PERSON], яка є непрацездатною вдовою спадкодавця [PERSON] у зв'язку з настанням пенсійного віку, своє право на обов'язкову частку у спадщині не реалізувала. Більше того, як зазначалося вище, позовні вимоги позивача просила задовольнити. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та прийняла її, однак не може оформити право власності на вищевказані земельні ділянки, оскільки при житті спадкодавець не оформив на них право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на наявність заповіту, а також на те, що спадкодавець при житті не встиг зареєструвати право власності на належні йому земельні ділянки, а відповідні державні акти було оформлено після його смерті, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право на набуття права власності на вказані земельні ділянки. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved