Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

09.10.2015 року помер [PERSON], який на випадок своєї смерті склав на імя позивача та [PERSON] особисте розпорядження (заповіт), яким заповів в рівних частках житловий будинок з присадибною земельною ділянкою за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Вербівка, вул. Маяковського, 24. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач, а також [PERSON] Сестра позивача [PERSON], відмовилась від прийняття спадщини на її користь. Для оформлення спадщини позивач звернулась до нотаріуса, який відмовив у видачі нотаріального акту, оскільки в заповіті адресу житлового будинку з присадибною ділянкою вказано с. Вербівка, вул. Маяковського, 24, що не узгоджується з даними в Свідоцтві № 65 від 16.06.2005 року про право власності на жилий будинок з господарськими будівлями по вулиці Маяковського, 23 в с. Вербівка. Оскільки іншої нерухомості в с. Вербівка в [PERSON] за життя не було, позивач просить суд здійснити тлумачення заповіту від 20.09.2013 року, який посвідчено секретарем виконкому Вербівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (зареєстровано в реєстрі за № 45) вказавши, що спадкодавець заповів домоволодіння по вул. Маяковського, 24 в с. Вербівка Липовецького району Вінницької області. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідача подав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути у його відсутність. Завідувач Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Липовецької державної нотаріальної контори. Оскільки особи, які беруть участь у справі скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що 09.10.2015 року помер [PERSON] (а.с. 6), який на випадок своєї смерті 20.09.2013 року склав на імя позивача та [PERSON] особисте розпорядження (заповіт, а.с. 7), яким заповів в рівних частках житловий будинок з присадибною земельною ділянкою за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Вербівка, вул. Маяковського, 24. З матеріалів Спадкової справи № 28/2016 слідує, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач, а також [PERSON], якому спадкодавець заповів земельну ділянку площею 3,1023 гектарів. Сестра позивача [PERSON], відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача. Для оформлення спадщини позивач звернулась до нотаріуса, який відмовив у видачі нотаріального акту, оскільки в заповіті адресу житлового будинку з присадибною ділянкою вказано с. Вербівка, вул. Маяковського, 24, що не узгоджується з даними в Свідоцтві № 65 від 16.06.2005 року (а.с. 8) про право власності на жилий будинок з господарськими будівлями по вулиці Маяковського, 23 в с. Вербівка. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). За даними обліку домоволодінь в с. Вербівка Липовецького району Вінницької області (а.с. 10), власником житлового будинку по вул. Миру (раніше "Маяковського", а.с. 12), 23 рахується [PERSON], який помер 09.10.2015 року. Іншої нерухомості в с. Вербівка в [PERSON] за життя не було. З зазначеного слідує, що при складанні заповіту в його змісті було допущено описку, у звязку з чим заповіт має суперечливий характер. Виходячи з аналізу положень норм ст. 213, 1256 ЦК України тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. Складаючи 20.09.2013 року заповіт [PERSON] самостійно та вільно виявив волю щодо настання реальних наслідків вчиненого ним правочину, що в разі його смерті позивач та [PERSON] успадкує в рівних частинах житловий будинок з присадибною земельною ділянкою по вулиці Маяковського в с. Вербівка Липовецького району Вінницької області. Оскільки на праві приватної власності в с. Вербівка [PERSON] належав лише житловий будинок № 23 і іншого домоволодіння за життя у вказаному населеному пункті в нього не було, суд дійшов висновку, що дійсне волевиявлення заповідача було спрямоване на розпорядження зазначеним майном, тобто домоволодінням за № 23. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи те, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про задоволення позову. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved