Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до ПАТ «Реал Банк» про стягнення грошових коштів у вигляді депозиту в розмірі 185 002,31 грн., нарахованих процентів за депозитним вкладом, а також 10 000,00 грн. моральної шкоди. Позов мотивував тим, що 24.01.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір № 746/43/БТ банківського вкладу фізичних осіб «Реальний прибуток» з капіталізацією нарахованих процентів в сумі 55 746,06 грн. на строк до 24.01.2015 року. 20.02.2014 року між сторонами було укладено договір № 747/43/БТ банківського вкладу фізичних осіб «Реальний прибуток» з капіталізацією нарахованих процентів в сумі 39 255,25 грн. на строк зберігання коштів до 20.08.2014 року включно. 20.02.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір № 795/43/БТ банківського вкладу фізичних осіб «Реальний прибуток» з капіталізацією нарахованих процентів в сумі 290 000,00 грн. на строк до 20.08.2014 року включно. 28.05.2014 року позивач, у зв'язку із введенням в банку тимчасової адміністрації, звернувся із заявою щодо визнання його кредитором банку по заборгованості, що виникла по вищевказаним кредитним договорам, а 20.06.2014 року позивач отримав 200 000,00 грн. Решта грошових коштів із нарахованим процентами не були повернуті позивачу, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому [PERSON] просив суд стягнути на його користь залишок неповернутих коштів у розмірі 185 002,31 грн., нараховані проценти, а також завдану йому моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву щодо розгляду справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. В ході судового розгляду до суду засобами поштового зв'язку надійшли письмові заперечення щодо позову, які долучені до матеріалів справи. Суд ухвалив, відповідно до статті 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювати, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. 24.01.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Реал Банк» було укладено договір № 746/43/БТ банківського вкладу фізичних осіб «Реальний прибуток» з капіталізацією нарахованих процентів в сумі 55 746,06 грн. на строк до 24.01.2015 року. 20.02.2014 року між сторонами було укладено договір № 747/43/БТ банківського вкладу фізичних осіб «Реальний прибуток» з капіталізацією нарахованих процентів в сумі 39 255,25 грн. на строк зберігання коштів до 20.08.2014 року включно. 20.02.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір № 795/43/БТ банківського вкладу фізичних осіб «Реальний прибуток» з капіталізацією нарахованих процентів в сумі 290 000,00 грн. на строк до 20.08.2014 року включно. Постановою Правління Національного Банку України № 109 від 28.02.2014 року ПАТ «Реал Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі вищезазначеної постанови, рішенням № 10 від 28.02.2014 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, розпочато процедуру виведення ПАТ «РЕАЛ БАНК» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасова адміністрація була запроваджена строком на три місяці, починаючи з 03.03.2014 року по 02.06.14 року. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Відповідно до ч. 6 ст. 36 цього ж Закону України, обмеження щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів не поширюються щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Відповідно до Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 «Про затвердження Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», протягом місяця з дня прийняття рішення НБ України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення банку з ринку уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію, проводиться аналіз стану бази даних про вкладників неплатоспроможного банку, порівняння інформації на повну відповідність даним з копій документів вкладників зі справ з оформлення рахунків. Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. На виконання зазначеного положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», [PERSON] було виплачено гарантовану суму відшкодування у повному обсязі, а саме 200 000 гривень. Постановою Правління Національного банку України № 295 від 21 травня 2014 року було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ „РЕАЛ БАНК". Відповідно до ч. 6. ст. 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно із ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», кредитор банку - юридична або фізична особа, яка мас документально підтверджені вимоги до боржники щодо його майнових зобов'язань. Задоволення вимог кредиторів реалізується в процедурі ліквідації банків відповідно до розділу VIII "Ліквідація банків" вказаного закону, в якій згідно з порядком, передбаченим цим Законом, складається реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснюються заходи щодо задоволення вимог креди торів. Згідно з частиною 3 зазначеної вище статті 46 Закону, вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури. Порядок та строки подання кредиторських вимог встановлено статтями 45, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідно до яких фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" та "Голос У країни" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відтикання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Частиною 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону, уповноважена особа Фонду визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає реєстр акцентованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Відповідно до ч. 6. ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реестру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцию Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Таким чином, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що у процесі ліквідаційної процедури визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість погашення їх вимог. Частиною 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено наступну черговість задоволення вимог кредиторів: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом. Відповідно до ч. З ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. Таким чином, задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку, строки та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Із зазначеним порядком задоволення вимог кредиторів під час проведення процедури ліквідації банку, [PERSON] ознайомлений, що підтверджується підписаною ним кредиторською вимогою від 28.05.2014 року. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року передбачено, що порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором під час процедури ліквідації Банку не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора. Отже, під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури у зв'язку з невідповідністю цієї процедури порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зважаючи на викладене, за наявності передбаченої чинним законодавством процедури задоволення вимог кредиторів, позивач має право отримати грошові кошнивиключно в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку . Позовна вимога про стягнення моральної шкоди також не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Отже, виникнення моральної шкоди не можливо без наявності незаконних дій або бездіяльності інших осіб, незаконні дії або бездіяльність інших осіб га моральна шкода знаходяться у взаємозв'язку між собою та мають причинно-наслідковий зв'язок. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України та із врахуванням тієї обставини, що позивач звільнений від сплати судового збору. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed