Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

В лютому 2014 року позивач Товариство з відповідальністю „Миргородкомунсервіс" (надалі ТОВ „Миргородкомунсервіс") звернувся в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на порушення своїх прав через ухилення того від укладення договору про надання житлово - комунальних послуг, виходячи із приписів, пункту 1 частини третьої ст. 20 Закону України „Про житлово - комунальні послугти". При розгляді справи по суті представник позивача [PERSON], яка діє на підставі відповідної довіреності / а.с. 47 /, заявлений позов підтримала, просила задовольнити його, пояснивши, що на підставі відповідного договору від 22.11.2010 року відповідач придбав трикімнатну квартиру [ADDRESS], яку прийняв згідно акту прийому - передачі об'єкта інвестування 10.03.2011 року. Будинок, в якому знаходиться дана квартира, перебуває на балансі позивача, який надає відповідачу комунальні послуги відповідно до тарифів, встановлених органом місцевого самоврядування. Відповідач ухиляється від укладення договору про надання житлово - комунальних послуг. Відповідач [PERSON] заявлений позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В своїх поясненнях наголосив на тому, що його право власності на квартиру [ADDRESS] належним чином не оформлено, тому він ще не є власником цієї квартири, а відтак немає підстав для укладення відповідного договору. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, надані ними на засадах змагальності і диспозитивності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення зі слідуючих обгрунтувань. Відповідно до договору № 4422-ВСІБ-1-008 від 22.11.2010 року про дольову участь у Фонді фінансування будівництва відповідач [PERSON] придбав трикімнатну квартиру [ADDRESS] / а.с. 30 - 36 /. За змістом копії акту прийому - передачі об'єкта інвестування від 10 березня 2011 року [PERSON] прийняв цю квартиру у володіння та користування/ а.с. 37 /. Будинок, в якому знаходиться придбана відповідачем квартира, перебуває на балансі позивача / 6 - 8 /, якого рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 19.10.2011 року № 765 визначено обслуговуючою організацією (виконавцем послуг) і такі послуги по утриманню будинку та прибудинкової території надаються відповідно до затверджених органом місцевого самоврядування переліку та структури тарифу / а.с. 4, 13, 18, 19 /. Відповідач не бажає укладати з позивачем договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, що підтверджується копією його листа, адресованого позивачу / а.с. 5 / та визнано ним в судовому засіданні. Пунктом 1 частини 3 ст. 20 Закону України „Про житлово - комунальні послуги" імперативно встановлено, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно до правового висновку зробленого Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України 10 жовтня 2912 року при розгляді справи № 6 - 110 цс 12, відповідно до ст. 627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобов'язана укласти відповідний договір. Такий випадок, зокрема, передбачено пунктом 1 частини 3 ст. 20 Закону України „Про житлово - комунальні послуги", відповідно до якого споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору /а.с. 11 /. З огляду на викладене, позовні вимоги ТОВ „Миргородкомунсервіс" в цій частині слід задовольнити. Що стосується позовних вимог про відшкодування судових витрат по платі правової допомоги, то при вирішенні цієї частин позову суд виходить з наступного. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Частина 1 ст. 84 ЦПК України визначає, що суб'єктами надання правової допомоги є адвокат або інший фахівець в галузі права. В ході розгляду справи стороною позивача, в супереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України та у строки, імперативно встановлені частиною 2 ст. 27 ЦПК України, суду першої інстанції, аж до моменту його виходу в нарадчу кімнату, не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що його представник за довіреністю [PERSON] / а.с. 47 / є адвокатом чи іншим фахівцем в галузі права, а також те, що надані нею послуги позивачем їй оплачені на основі документів бухгалтерського обліку. З цих підстав у цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, витрати ТОВ „Миргородкомунсервіс", пов'язані з оплатою ним судового збору в сумі 243 гривни 60 копійок / а.с. 1 /, слід присудити до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: partial