Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

06 червня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту настання нещасного випадку на виробництві. У обґрунтування заяви [PERSON] зазначив, що з 1976 року він працював трактористом в колгоспі ім. Куйбишева с. Слобода-Шаргородська Шаргородського району Вінницької області. До його обов'язків також входив ремонт тракторів. 17.11.1981 року під час монтажу бокового скла трактора він отримав виробничу травму, зокрема, поріз склом, яке монтував, вен та сухожилля пальців лівої руки, окрім безіменного. Вказана обставина підтверджується записами в його амбулаторній карті. На теперішній час він вирішив отримати страхові виплати за виробничу травму, проте, виявилося, що акти про нещасні випадки не збереглися і Шаргородське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області відмовило у призначенні страхових виплат. Довідкою Слободо-Шаргородської сільської ради підтверджується факт ліквідації правонаступника колгоспу ім. Куйбишева - СВК "Слобідський". Так як від встановлення факту настання нещасного випадку на виробництві залежить здійснення ним права на страхові виплати, він змушений звертатися з цією заявою до суду. Просить встановити факт нещасного випадку на виробництві, який стався з ним 17 листопада 1981 року під час виконання трудових обов'язків тракториста колгоспу ім. Куйбишева с. Слобода - Шаргородська Шаргородського району Вінницької області. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, посилаючись на зазначені в ній обставини та просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи - начальник Шаргородського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області Андрійчишен В.А. не заперечував щодо задоволення заяви [PERSON], оскільки нещасний випадок на виробництві мав місце, але відсутність документів, які підтверджують факт настання нещасного випадку позбавляють Фонд правових підстав для призначення страхових виплат. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], представника заінтересованої особи Андрійчишена В.А., допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час ухвалення рішення суд у відповідності до приписів ст.264 ЦПК України встановлює наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, вирішує, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, визнаючи одні та відхиляючи інші докази. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293, ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 315 ч.2 ЦПК України). Згідно з пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення." Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про охорону праці", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Згідно з положеннями ст. 13 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленим формами. За приписами ст. 43 ЗУ " Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого … 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги. Аналогічні вимоги містяться в пп.3.1. п.3 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 27.04.2007 № 24, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 року за № 715/13982. Відповідно до Положення "Про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві", затвердженого постановою Держкомпраці та постановою Президії ВЦСПС від 7 січня 1977 року, що діяло на момент настання нещасного випадку, який стався із заявником, розслідуванню підлягали нещасні випадки, якщо вони сталися на виробництві …. При цьому оформлявся акт по формі Н-1. Акти розслідування нещасного випадку, акти за формою Н-1 або НПВ разом з матеріалами розслідування підлягають зберіганню протягом 45 років на підприємстві, працівником якого є (був) потерпілий. Відповідно до пункту 23 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку). У разі реорганізації підприємства, на якому стався такий нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку. Судом встановлено, що діяльність СВК "Слобідський" с. Слобода - Шаргородська Шаргородського району Вінницької області, який є правонаступником колгоспу ім. Куйбишева припинено на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 25.01.2011 року про визнання банкрутом, про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 01.02.2011 року (а.с.15, 17 - 20). Із повідомлення головного спеціаліста архівного відділу Шаргородської РДА № 389 від 27.10.2017 року вбачається, що, згідно опису за 1976 - 1986 роки по фонду № 110 від колгоспу ім. Куйбишева с. Слобода - Шаргородська Шаргородського району Вінницької області до архіву акти з розслідування нещасних випадків на виробництві за 1981 рік не надходили (а.с.14). Шаргородське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області відмовило [PERSON] у призначенні страхових виплат у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують факт настання нещасного випадку на виробництві (а.с.37). Таким чином, заявник не має іншої можливості підтвердити обставини, які посвідчують факт, що має юридичне значення, ніж в судовому порядку. Юридичний факт, що з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві підтверджується показами заявника, трудовою книжкою колгоспника, із якої вбачається, що [PERSON] з 25.02.1977 року по 20.01.1997 року працював трактористом в колгоспі ім. Куйбишева с. Слобода - Шаргородська Шаргородського району Вінницької області, рік вступу в члени колгоспу - 1976 (а.с.7); випискою із амбулаторної карти №5167 хворого [PERSON], із якої вбачається, що 17.11.1981 року останній був доставлений в Шаргородську центральну районну лікарню з виробничою травмою. Діагноз: рвана рана нижньої треті лівого передпліччя. Пошкодження згиначів 1- 11 - 111- 1У пальців лівої кисті (а.с. 7 - 9, 36); даними амбулаторної карти про перебування [PERSON] на амбулаторному лікуванні з 17.11.1981 року по 03.12.1981 року у зв'язку з отриманою травмою (а.с. 7 - 9, 36); довідкою ЛКК Шаргородської ЦРЛ № 1951 від 23.10.2017 року, згідно якої [PERSON] знаходиться на диспансерному нагляді у зв'язку застарілим ушкодженням сухожилків згиначів 11 - 111 пальців лівої кисті з розгинальною контрактурою. Порушення захвату та утримання (а.с.10); висновком лікаря - рентгенолога від 23.10.2010 року (рентген № 0164) (а.с.11). На підтвердження обґрунтованості заяви [PERSON] посилався на показання свідків. З цього приводу суд допитав свідків, які суду показали, що вони добре знають заявника, працювали з ним у 1981 році в колгоспі ім. Куйбишева с. Слобода - Шаргородська Шаргородського району, були свідками отримання ним травми при заміні лівого бокового скла трактора в ремонтній майстерні тракторної бригади колгоспу, надавали першу медичну допомогу. Суд визнає достовірність цих показів з урахуванням того, що згідно трудових книжок зазначених свідків, у 1981 році вони працювали разом з [PERSON] в колгоспі ім. Куйбишева, їх показання відповідають і не суперечать іншим, вказаним вище доказам, дослідженим і перевіреним судом. Таким чином, факт настання з [PERSON] нещасного випадку на виробництві підтверджений вище зазначеними доказами, дослідженими судом і має для заявника юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація його права на отримання страхових виплат і іншого порядку його встановлення немає. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених в рішенні у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

Outcome: approved