Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

01.10.2014року (згідно поштового штемпеля) [PERSON] звернувся з даною позовною заявою до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" (а.с.1-4,14), в якій просив стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування матеріального збитку та шкоди, завданих за наслідками ДТП, яка відбулась 30.01.2014 року, суму в розмірі 9586 грн., також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Позивач обґрунтовував вимоги позову тим, що 30.01.2014 року о 12.20 год. по вул. 50 років ВЛКСМ в м.Чернігові відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої його транспортний засіб ВАЗ 211140 д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Винним у дорожньо-транспортній пригоді визнаний [PERSON], який застрахував свою цивільно-правову відповідальність в "Альфа-Гарант". Позивач вказував, що відбулося страхове відшкодування, але у розмірі, який фактично не відповідає розміру заподіяної шкоди і витратам, понесеним щодо відновлення транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди. В подальшому 27.10.2014 року (а.с.56-58), уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування матеріального збитку 500 грн. франшизи та моральної шкоди в сумі 500 грн. Також позивач просив стягнути з товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" в рахунок відшкодування матеріального збитку 6330 грн. 61 коп. В заяві про збільшення позовних вимог від 24.12.2014 року (а.с.147-148) позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь в рахунок відшкодування матеріального збитку та шкоди, завданих за наслідками ДТП, яка відбулась 30.01. 2014 року 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 1452 грн. 88 коп. в рахунок відшкодування ПДВ, 868 грн. 74 коп. фактичних збитків, відповідно до платіжних документів, які були витрачені на ремонт автомобіля, що перевищують розмір збитків, встановлених експертизою. Також позивач просив стягнути з товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" на свою користь в рахунок відшкодування матеріального збитку 5961 грн. 87 коп. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.12.2014 року позовні вимоги [PERSON] до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія „Альфа-Гарант", [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задоволено частково. Судом стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія „Альфа-Гарант" на користь [PERSON] 4008 грн. 99 коп. суми страхового відшкодування. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн. В задоволені решти вимог позову відмовлено. Також судом стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія „Альфа-Гарант" на користь [PERSON] судові витрати в сумі 593 грн. 13 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь УК у м. Чернігові Державний бюджет судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп. В апеляційній скарзі товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія „Альфа-Гарант" просить скасувати оскаржуване рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.12.2014 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія „Альфа-Гарант". Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема статей 213, 214 ЦПК України. Апелянт вказує, що суд першої інстанції всупереч вимогам п. 3 ч. 1 статті 215 ЦПК України не зазначив мотиви, з яких відхилив наданий представником товариства з додатковою відповідальністю СК „Альфа-Гарант" в якості доказу звіт № 6398 від 23.03.2014 року та звіт № 7193 від 08.04.2014 року ТОВ „Експертум-АВЕ" про визначення вартості матеріальних збитків, спричинених позивачу внаслідок ДТП. Як зазначає апелянт, звітом № 7193 від 08.04.2014року було обгрунтовано визначено суму матеріального збитку - 1005 грн. 14 коп. з врахуванням ПДВ. Також апелянт вказує, що визначення судовим експертом вартості відновлювального ремонту транспортного засобу станом цін на 22.04.2014 року є помилковим та таким, що суперечить статті 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності", оскільки необхідно було приймати до уваги ціни на день пошкодження майна. На думку апелянта, висновок судового експерта № 479 від 11.12.2014 року не враховує пошкодження, які мав автомобіль позивача до ДТП, тому він не може прийматись судом в якості належного доказу по справі. Апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно стягнув зі страхової компанії на користь позивача 4008, 99грн., оскільки позивач довів розмір понесених витрат в сумі 3102грн., з яких 2755,39 грн. було відшкодовано апелянтом 22.04.2014року. В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.12.2014 року не оскаржується. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, перевіривши доводи апеляційної скарги, в порядку статті 303 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи апеляційним судом, апеляційний суд на підставі приписів п.1ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції,- зміні, з виключенням з його мотивувальної частини висновку суду про те, що [PERSON] представив суду докази понесення майнової шкоди лише на суму 3102 грн. В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.12.2014року підлягає залишенню без змін. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами та матеріалами справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, що 30.01.2014 року о 12.20 год. на вул. 50 років ВЛКСМ, 28 в м. Чернігові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "ГАЗ 3110" д.н.з.[NUMBER] під керуванням [PERSON]та транспортним засобом "ВАЗ 21114" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.02.2014 року [PERSON] визнаний винним в порушенні п. 10.4 ПДР, ст.124 КУпАП і притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Згідно розрахунку страхового відшкодування та страхового акту № ЦВ/14/0131 від 22.04.2014року(а.с.81,82), розмір страхового відшкодування визначено в сумі 2755 грн. 39 коп. і вказана сума була перерахована страховою компанією [PERSON] 22.04.2014року, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 2284 ( а. с. 83). Як вбачається з рішення суду першої інстанції в оскаржуваній апелянтом частині, судом стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія „Альфа-Гарант" на користь [PERSON] 4008 грн. 99 коп. суми страхового відшкодування, а також судові витрати в сумі 593грн.13коп. Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та невідповідності нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вказаного висновку суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, виключивши з його мотивувальної частини висновок суду про те, що [PERSON] представив суду докази понесення майнової шкоди лише на суму 3102 грн., з наступних підстав. На підтвердження розміру матеріальної шкоди, пов'язаної з ремонтом пошкодженого автомобіля суду першої інстанції позивачем було представлено наступні документи: товарний чек № 37 від 06.02.2014 року, виданий ФОП [PERSON], з якого вбачається, що понесені витрати на суму 770 грн. (а.с.5 зворот); товарний чек №135 від 15.02.2014, виданий ФОП [PERSON], з якого вбачається, що понесені витрати на суму 2332 грн. (а.с.7 зворот). З копії свідоцтва платника податку ФОП [PERSON] (а.с.53 зворот) вбачається, що визначена ставка єдиного податку 5%. Також позивач представив суду першої інстанції: акт виконаних робіт № 0000001052 від 07.02.2014 року з ремонту/обслуговування автомобіля д.н.з. [NUMBER] (а.с.6), акт виконаних робіт № 144 від 16.02.2014 року ФОП [PERSON] про ремонт автомобіля ВАЗ 211140 д.н.з. [NUMBER] (а.с.8), рахунок № 415 від 05.05.2014 року ФОП [PERSON] на суму 1731 грн. (а.с.8 зворот), акт виконаних робіт № 148 від 06.05.2014 року ФОП [PERSON] (а.с.9). За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що [PERSON] представив суду докази понесення майнової шкоди лише на суму 3102 грн. Разом з тим, згідно вимог заявленого позову (а.с.147-148), позивач стверджував, що він здійснив відновлювальний ремонт свого транспортного засобу після ДТП, витративши 9586грн., що підтверджується, як вказував позивач, відповідними письмовими доказами. З метою усунення неповноти з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також на виконання приписів ч.4 статті 10 ЦПК України апеляційним судом було запропоновано позивачу представити суду належні та допустимі докази вартості відновлювального ремонту транспортного засобу в розмірі, на який [PERSON] посилається в позовних вимогах. [PERSON] на підтвердження вказаних обставин було представлено наступні документи: 5 товарних чеків до вищезазначених актів виконаних робіт, виданих ФОП [PERSON] щодо понесених позивачем витрат, а саме, товарний чек №145 від 16.02.2014року на суму 401грн.(а.с.224),товарний чек №144 від 16.02.2014року на суму 1927 грн. (а.с. 225),товарний чек №415 від 05.05.2014року на суму 1701грн.(а.с.226), товарний чек №416 від 05.05.2014року на суму 30 грн.( а.с. 227), товарний чек №421 від 06.05.2014року на суму 2225 грн. (а.с.228), а також позивачем представлено фіскальний чек на суму 200грн. до акту виконаних робіт № 0000001052 від 07.02.2014року (а.с.229, 230). За даних обставин підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції висновок суду про те, що [PERSON] представив суду докази понесення майнової шкоди лише на суму 3102 грн., оскільки вищезазначеними розрахунковими документами підтверджуються понесені позивачем витрати на ремонт свого пошкодженого транспортного засобу в розмірі, який вказує позивач в заявлених позовних вимогах - 9586грн.(а.с.147-148). Згідно висновку експерта № 479 судової автотоварознавчої експертизи судового експерта [PERSON] від 11.12.2014 року (а.с.107-138) вбачається, що вартість відновлюваного ремонту легкового автомобіля ВАЗ-21114-01-110 "Lada-111 1.6і 16V" державний реєстраційний номер [NUMBER] необхідний для усунення пошкоджень, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 30.01.2014 року, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу його складників, станом цін на 22.04.2014 року з урахуванням ПДВ 20% - 1452 грн. 88 коп. складає - 8717 грн. 26 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля ВАЗ-21114-01-110 "Lada-111 1.6і 16V" державний реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження у дорожньо - транспортній пригоді 30.01.2014 року, станом цін на 22.04.2014 року складає - 8717 грн. 26 коп. З мотивувальної частини вказаного висновку вбачається, що судовим експертом були досліджені акти технічного огляду аварійним комісаром колісного транспортного засобу від 06.02.2014 року та від 07.02.2014 року (акт додаткового технічного огляду), якими були встановлені пошкодження, які не відносяться до пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30.01.2014 року, і вказані акти прийняті до уваги судовим експертом при проведенні експертизи; таким чином, висновок експертизи містить в собі визначення суми заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 30.01.2014року, при цьому у висновку судової автотоварознавчої експертизи експертом були враховані експлуатаційні пошкодження транспортного засобу позивача, які не відносяться до ДТП, яка мала місце 30.01.2014року. Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги при вирішенні даного спору по суті вказаний висновок судового експерта, оскільки даний висновок не враховує пошкоджень транспортного засобу позивача, які не відносяться до ДТП, яка мала місце 30.01.2014року, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Оскільки як вбачається з мотивувальної частини вказаного висновку, судовим експертом при проведенні експертизи використані акти технічного огляду колісного транспортного засобу від 06.02.2014 року та від 07.02.2014 року аварійним комісаром, якими були встановлені пошкодження, які не відносяться до пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30.01.2014 року, і вказані акти прийняті до уваги судовим експертом при проведенні експертизи. Також необхідно зазначити, що в ході судового розгляду даної справи клопотань про призначення додаткової або повторної експертизи не надходило. Доводи апелянта відносно того, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті необґрунтовано прийняв до уваги вищезазначений висновок експерта №479 судової автотоварознавчої експертизи, не взявши при цьому до уваги представлені суду страховою компанією звіти № 6398 від 24.03.2014року та №7193 від 08.04.2014року ТОВ ''Експертум-АВЕ'', відповідно до яких матеріальні збитки позивача складають 1005 грн.14коп. з урахуванням ПДВ, також не можуть бути підставою для відмови в задоволенні вимог заявленого позову до страхової компанії. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 91-92) ухвалою суду першої інстанції від 06.11.2014року в порядку, визначеному приписами статей: 143,144 ЦПК України, які регламентують порядок призначення експертизи, за клопотанням представника позивача було призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу; при цьому судового експерта було попереджено про кримінальну відповідальність за статтями 384,385 Кримінального кодексу України. Відповідно до приписів статті 66 ЦПК України, висновок експерта є одним із видів доказів; згідно ч.2 статті 212 ЦПК України, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, і в даному випадку суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в тому числі, і представлені страховою компанією звіти, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, відобразив результати їх оцінки в рішенні. Твердження апелянта відносно того, що вартість матеріального збитку позивача внаслідок ДТП та вартість ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу позивача необхідно було визначати станом на 30.01.2014року, тобто день, коли відбулась ДТП, а не станом на 22.04.2014року, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні вимог заявленого позову до страхової компанії. Оскільки згідно розрахунку страхового відшкодування та страхового акту № ЦВ/14/0131 від 22.04.2014 року (а.с.81,82), розмір страхового відшкодування визначено в сумі 2755 грн. 39 коп. і вказана сума була перерахована страховою компанією [PERSON] 22.04.2014року, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 2284 (а.с.83). Позивач у вимогах позову вказував, що виплачена йому 22.04.2014року страховою компанією сума є меншою, ніж сума фактичних збитків, спричинених його транспортному засобу за наслідками ДТП (а.с.147-148), і за даних обставин суд першої інстанції в ухвалі про признання по справі судової автотоварознавчої експертизи на вирішення експерта поставив питання про визначення вартості матеріального збитку позивача внаслідок ДТП та вартості ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу позивача станом на 22.04.2014року. Доводи апеляційної скарги не спростовують вірного по суті висновку суду першої інстанції відносно того, що оскільки висновком проведеної по справі судової автотоварознавчої експертизи визначено розмір шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], який становить 8717 грн. 26 коп., тому саме дана сума повинна була бути врахована страховою компанією при визначенні розміру страхового відшкодування 22.04.2014 року. Суд першої інстанції при вирішенні справи по суті обгрунтовано прийняв до уваги ту обставину, що страховою компанією неправомірно було занижено розмір шкоди, тому суд відповідно до положень статей:9,22,28, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначив, що стягненню з товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь [PERSON] підлягає страхове відшкодування в сумі 4008 грн. 99 коп. Розрахунок вказаної суми наступний: 8717 грн. 26 коп. - 500 - 1452 грн.88 коп.(сума ПДВ 20%) - 2755 грн.39 коп. (виплачена сума страховою компанією позивачу 22.04.2014року) = 4008 грн. 99 коп. На думку апеляційного суду, до вказаного висновку суд першої інстанції обгрунтовано прийшов на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до приписів статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, судом першої інстанції обгрунтовано стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія „Альфа-Гарант" на користь [PERSON] в рахунок відшкодування документально підтверджених судових витрат 593грн.13 коп., з наведенням відповідного розрахунку в рішенні суду. В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 грудня 2014 року не оскаржується.

Outcome: partial