Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

07.08.2017 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить визнати [PERSON] таким , що втратив право на користування житловим приміщенням позивача, а саме будинком за адресою вул. Б. Хмельницького, 26, Сигнаївка, Шполянського району, Черкаської області Свій позов позивач мотивує тим, що в 1985 році він став власником житлового будинку з надвірними спорудами в с. Сигнаївка Шполянського району Черкаської області по вул. Б.Хмельницького, 26. В 2005 році позивач надав власне житло для проживання своєму синові [PERSON], який був зареєстрований Шполянським РВ УМВС для постійного проживання по названій адресі. В травні 2016 року [PERSON] залишив своє місце проживання та став проживати і працювати в різних місцях. Спільного господарства з відповідачем позивач не веде. За період з травня 2016 року по даний час відповідач жодного разу не з'явився в місці своєї реєстрації. Всі обов'язки по утриманню будинку, ведення господарства, лежать тільки на позивачу. Відповідач відсутній в місці свого проживання понад 1 рік, має інше житло, тому позивач вважає, що він втратив право на користування моїм жилим приміщенням в с. Сигнаївка Шполянського району Черкаської області по вул. Б. Хмельницького, 26. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет та підставу позову і протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у суд не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі наступного. У суді встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вул. Богдана Хмельницького, 26 , с. Сигнаївка, Шполянського району Черкаської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №93228727 від 31.07.2017 (а.с.5) та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) будинок за адресою вул. Богдана Хмельницького, 25, с. Сигнаївка, Шполянського району Черкаської області (а.с.6-7) та довідкою №331 від 04.07.2017, виданої Сигнаївською сільською радою Шполянського району Черкаської області (а.с.11). Згідно з довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №330 від 04.07.2017, виданої Сигнаївською сільською радою Шполянського району Черкаської області, [PERSON] зареєстрований але не проживає за адресою [INFO] (а.с.10). Відповідно до пояснень [PERSON] та Викиданця [PERSON] [PERSON] зареєстрований, але не проживає за адресою [INFO] з травня 2016 року (а.с.8, 9). Відповідачем не надані докази поважних причини відсутності у будинку за місцем реєстрації, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Необхідність дотримання даних норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод знайшло своє вираження в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.06.2013 року у справі "Цибулько та інші проти України" та від 01.06.2006 року "Федоренко проти України". Відповідно до ст.41,55 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В розумінні житлового права входячи з положень ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР членами сімї є дружина наймача, їх діти і батьки. Згідно з ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Стаття 7 цього ж Закону передбачає, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача; відповідач дійсно відсутній у спірному приміщені понад один рік; відповідачем не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Відповідач не проживає у житловому будинку позивача з травня 2016 року без поважних причин, а тому відповідно до вимог ст. 405 ЦК України та ст. 72 ЖК УРСР\~втратив право на користування цим житлом.. Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред'явив позов до відповідача, який належить до задоволення. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. Позивач просить залишити судові витрати на його рахунку. На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 64, 72 ЖК України, ст.ст.6,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved