Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

15 березня 2018 року позивач [PERSON]\~\~звернулася в суд\~\~з позовом до [PERSON], в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на\~\~утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що\~\~з 9 червня 2007 року по 21 жовтня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно з рішенням судової дільниці № 4 Нєфтєкумського району Ставропольського краю [PERSON] Федерації. 11 жовтня 2008 року у сторін народилася донька [PERSON], яка проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні та вихованні. Також в обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач працює неофіційно, часто змінює місце роботи. Дочка сторін\~\~потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати дитині таку допомогу (аліменти). Добровільної угоди про сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини між сторонами не досягнуто. Судом направлено компетентному суду [PERSON] Федерації через Міністерство юстиції України доручення про вручення документів відповідачеві [PERSON], який зареєстрований\~\~та проживає за адресою: [INFO], Ставропольський край, Лєвокумський район [PERSON] Федерація, а також для виконання окремих процесуальних дій. Допит та вручення документів відповідачу було здійснено відповідно до Конвенції\~\~про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, яка укладена\~\~22 січня 1993 року,\~\~ратифікована Україною\~\~10 листопада 1994 року. З протоколу судового засідання Лєвокумського районного суду Ставропольського краю ([PERSON] Федерація) від 23 серпня 2018 року встановлено, що [PERSON] копію позовної заяви отримав. В судовому засіданні вказав, що позов не визнає, оскільки щомісячно направляє відповідачу на утримання дочки 10000,00 російських рублів (квитанції в судове засідання не надав). Згідно з матеріалами виконання судового доручення\~\~відповідач [PERSON] не бажає\~приймати участь в судовому засіданні, просить\~\~ розглянути справу в його відсутності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. В поданій до суду заяві позов підтримала, вимоги просила задовольнити, а справу розглядати без її участі. Відповідно до ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази,\~\~дійшов висновку про наступне. Відповідно до вимог ч.1\~ст.12 Цивільного процесуального кодексу України\~\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.1\~ст.81 Цивільного процесуального кодексу України\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії свідоцтва про народження серії ІV-МЮ № 591010, виданого 18 листопада 2008 року Нагатинським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви\~встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] (громадянин [PERSON]) та [PERSON] (громадянка України), актовий запис № 2691 від 18 листопада 2008 року (а.с.7). Сторони перебували у шлюбі, який розірвано 21 жовтня 2013 року згідно з рішенням судової дільниці № 4 Нєфтєкумського району Ставропольського краю [PERSON] Федерації (а.с.4-5). Даними довідки № 2143 від 6 грудня 2017 року підтверджується факт проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікованої Верховною Радою України 10 листопада\~\~1994\~\~року, яка набула чинності для України\~\~14\~\~квітня\~\~1995\~\~року, - правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої постійно проживають діти. Конституцією України\~визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з\~\~ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані\~\~утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка\~\~ набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положенням ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" \~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8\~ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до\~ст.141 Сімейного кодексу Укрїани\~мати і батько мають рівні права та обов'язки\~\~щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~\~Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено\~статтею 180 Сімейного кодексу України. Частиною 3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1\~ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність\~\~на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З протоколу судового засідання Лєвокумського районного суду Ставропольського краю ([PERSON] Федерація) від 23 серпня 2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] добровільно, щомісячно перераховує на утримання малолітньої дочки 10000,00 грн, що еквівалентно, станом на 3 грудня 2018 року, за курсом Національного Банку України - 2360,00 гривень. Будь-яких доказів щодо добровільної сплати аліментів відповідач не надав, проте тим самим ствердив, що добровільно може сплачувати зазначену суму коштів на утримання малолітньої доньки. У своєму\~письмовому запереченні\~відповідач зазначив,\~що готовий\~сплачувати аліменти\~на утримання\~малолітньої [PERSON]\~в розмірі\~972,00\~грн,\~тобто ?\~частини прожиткового\~мінімуму для\~дитини у\~віці від\~6\~до 18\~років -\~1944,00\~грн,\~встановленого\~Законом України\~"Пpo\~Державний бюджeт\~на 2018\~рік". Відомостей про місце роботи та доходи батька дитини суду не надано. Законом України "Про державний бюджет на 2018 рік"\~встановлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн, з 1 липня - 1944 грн, з 1 грудня - 2027 гривень. За вказаних обставин і з врахуванням також того, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, відсутністю доказів щодо джерел матеріального забезпечення відповідача, з урахуванням динаміки росту прожиткового мінімуму, а також пояснень відповідача в судовому засіданні Лєвокумського районного суду Ставропольського краю ([PERSON] Федерація) від 23 серпня 2018 року, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 15 березня 2018 року і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, зазначення того, що аліменти на утримання дитини мають бути не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, має місце у тому разі, якщо аліменти стягуються у виді певної частки від доходу заробітку платника аліментів, а не при визначенні виду стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст.141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі ст.ст.\~180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial