Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі-позивач) звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.03.2015 сторони зареєстрували шлюб, у якому в них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням суду від 16.04.2018 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням суду від 01.10.2020 визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . У позові вказано, що відповідач востаннє спілкувався та бачився з позивачем та сином на початку 2018 року. Відповідач є громадянином Турецької Республіки, посвідки на проживання в Україні не мав, у період з 2018 по 2018 роки проживав за місцем реєстрації позивача. Наразі його місце знаходження не відоме. Протягом трьох років відповідач ніякої уваги дитині не приділяє, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичного догляду, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться здоров`ям дитини, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, взагалі не виконує свої батьківські обов`язки. Позивач зазначає, що змушена самостійно дбати про добробут дитини, забезпечувати харчуванням та медичним доглядом. Відповідач повністю ігнорує свої обов`язки щодо дитини, матеріально не підтримує. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23.12.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та викликано сторони в засідання. У підготовчому судовому засіданні 10.03.2021 представник позивача [PERSON] подав клопотання про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] . Згідно з протокольною ухвалою суду від 10.03.2021 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про виклик свідків та викликано у судове засідання свідків [PERSON] та [PERSON] , підготовче провадження у справі було завершено та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково пояснила, що майже три роки перебуває у іншому шлюбі, новий чоловік виховує дитину, піклується, дитина називає його батьком. Чоловік позивача готовий усиновити хлопчика. Відповідач на зв`язок не виходить, дитиною не цікавиться. Представник позивача позов підтримав та просив задоволити з підстав, викладених у позові. Також клопотав про долучення до матеріалів справи розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №295/17645/18 від 13.02.2020 Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрально-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) та про допит свідка [PERSON] . З огляду на те, що до справи подано документи, яких на час підготовчого провадження у справі не існувало, суд за обґрунтованим клопотанням представника позивача долучив подані документи до матеріалів справи. В судове засідання відповідач не з`явився, судова повістка надсилалась йому за останньою відомою адресою проживання, також надавалось оголошення про виклик на офіційному веб-сайті суду. Представник Служби у справах дітей Житомирської міської ради підтримав вимоги позивача, вказав, що виходячи з інтересів дитини вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, надав рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №614 від 02.06.2021 «Про затвердження висновку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] » та висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що він батько позивача, перебуває з нею у теплих відносинах. Відповідач періодично жив з позивачем до того, як дитині виповнився рік. З дочкою та внуком свідок спілкується постійно та підтримує з ними зв`язок. Востаннє свідок бачив відповідача у 2017 році та не знає, де він зараз. Відповідач дитиною не опікується, не займається його вихованням, подарунків не надсилає, гроші не дає, речі не купує, аліменти не сплачує. Складається враження, що відповідач відмовився від дитини. З 2017 року про сина дбає лише мати. Хлопчик батьком вважає нинішнього чоловіка позивача. Свідок [PERSON] пояснила, що є подругою позивача, хрещеною її сина. Відповідача не бачила більше п`яти років, він зник ще до того, як дитині виповнився рік. Свідок з позивачем регулярно спілкується та бачиться. Дитина татом називає нового чоловіка позивача, про те, що в нього є інший батько, він не знає. Відповідача свідок бачила кілька разів після народження хлопчика, батьківської турботи він до сина не проявляв, всі свята проходили без його участі. Дитину утримують позивач та її новий чоловік. Відповідач своїх батьківських обов`язків щодо сина не виконує. Позивач ніколи не перешкоджала батьку спілкуватися з сином. Свідок [PERSON] , пояснила, що вона працює вихователем ДНЗ №71, [PERSON] відвідує дитячий садочок з 2017 року, тата жодного разу в садочку не бачили, він до садочку не приходив, батьківських обов`язків щодо дитини не виконує. Про відповідача як батька дитина ніколи не згадує. Утриманням та вихованням дитини займається виключно мама. Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення без участі відповідача [PERSON] , беручи до уваги те, що він повідомлявся про дату, час та місце судових засідань за останнім відомим місцем проживання та шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада», повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, тобто без поважних причин, від нього на адресу суду не надходило жодних клопотань, відзиву на позовну заяву. Поряд з цим, суд враховує складність справи, її важливість як для інтересів дитини, так і її батьків, розумні строки розгляду. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Як вбачається із змісту Постанови Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.10.2015, яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області підтверджується, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , тобто відповідач у справі [PERSON] та позивач [PERSON] (а.с.7) Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 16.04.2018 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10-11). [PERSON] 24.12.2019 уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.12.2019, яке видано Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с. 8). Заочним рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 01.10.2020 визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю - [PERSON] , [INFO] (а.с. 12-13). З розрахунку заборгованості по аліментах за виконавчим листом №295/17645/18 від 13.02.2020, який проведений старшим державним виконавцем Богунського ВДВС у м.Житомирі Машевським О., вбачається, що здійснюється примусове виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 26.12.2018 до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.05.2021 становила 65149,60 гривень (а.с. 65-66). Із висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав від 02.06.2021 №614, зокрема, вбачається, що [PERSON] фактично з 2017 року сім`єю з позивачем та спільною дитиною не проживає. За весь час своєї відсутності батько не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не здійснює виховання щодо підготовки до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не створює умов для отримання дитиною освіти, не провідує його за місцем проживання, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Згідно з довідкою Житомирського дошкільного навчального закладу №71 дитину приводить і забирає з садочку мати [PERSON] . Мати цікавиться, вихованням та навчанням дитини, відвідує батьківські збори, дитячі свята та бере активну участь в інших заходах закладу. Протягом останніх двох років батька дитини не бачили в садочку (а.с. 63-64). Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов`язків виховувати дитину, передбаченого п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Наведені матеріали справи свідчать про те, що батько дитини, відповідач у справі [PERSON] , не піклується жодним чином про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує зі своєї сторони необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною взагалі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Дитина знаходиться на повному утриманні матері та проживає разом із нею та її новим чоловіком, якого вважає батьком. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Як визначено ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей . На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, самоусунувся від таких, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно дитини, [PERSON] , оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам самої дитини, її належному догляду та вихованню. Згідно з п.1 ч.1 ст.167 СК України особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом враховано, що позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру та сплачено судовий збір відповідно до Закону України "Про судовий збір" в розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією №ПН2058 від 01.12.2020 (а.с.4). Оскільки судом задоволено в повному обсязі позовні вимоги позивача, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивачем сплачений останньою судовий збір в розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 840,80 грн.

Outcome: approved