Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

[PERSON] предявила в суді позов до Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. У обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 16 жовтня 2017 року помер її батько [PERSON], який по день смерті проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається, у тому числі із\~ житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Кавказька, 52 в с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області, який належав [PERSON] \~ \~ \~ \~ Спадкоємцем майна після смерті батька [PERSON] за законом є вона [PERSON] Спадщину вона прийняла шляхом подачі заяви до Шаргородської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини і оформила частину спадкового майна. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, розташований в с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області по вул. Кавказькій, 52, він не має можливості, оскільки державним нотаріусом\~ Шаргородської державної нотаріальної контори їй було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок. [PERSON] просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті 16 жовтня 2017 року її батька [PERSON] на житловий будинок під літерою "А", загальною площею 116,3 м. кв., в тому числі житловою площею 51,8 м. кв., підвал під літерою "А1", ганок під літерою "а", вхід у підвал під літерою "а1", літню кухню під літерою "Б", веранду під літерою "б", сарай під літерою "В", сарай під літерою "Г", огорожу "1", ворота "2", хвіртку "3", загальною вартістю 48966 грн., який знаходиться на вул. Кавказька, 52, в с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області. У підготовче засідання позивач [PERSON] не зявилася. До суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у підготовчому засіданні (а.с.30). Представник відповідача в підготовче засідання не зявився. Від Хоменківського сільського голови [PERSON] до суду поступила заява про те, що Хоменківська сільська рада Шаргородського району Вінницької області позовні вимоги визнає повністю і беззастережно з підстав, зазначених в позові та просить справу розглянути в підготовчому засіданні у відсутності представника сільської ради (а.с.24 -25). За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2 ст.247 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 жовтня 2017 року помер [PERSON] (а.с.29). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається у тому числі із житлового будинку з господарськими будівлями в с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області по вул. Кавказька, 52, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 486 від 16.05.2018 року, відповідно до якої житловий будинок, розташований в селі Хоменки Шаргородського району Вінницької області по вул. Кавказька, 52, дійсно належав [PERSON], який помер 16.10.2017 року, на підставі рішення Шаргородської районної ради №244 від 22.10.1987 року (а.с.9). Спадкоємцем майна після смерті [PERSON] за законом є його дочка [PERSON], як спадкоємець першої черги. \~ \~ \~ \~Спадщину позивач прийняла шляхом подачі заяви до Шаргородської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та частково оформила свої спадкові права (а.с.7). Інших спадкоємців у померлого [PERSON] немає. Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 52 по вулиці Кавказька у селі Хоменки Шаргородського району Вінницької області вбачається, що свідоцтво про право власності на домоволодіння в матеріалах технічного паспорту відсутнє (а.с. 11-15). Згідно довідки КП "Могилів - Подільське МБТІ" № 154 від 10.04.2018 року право власності на житловий будинок по вулиці Кавказька, 52 в с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області не зареєстроване (а.с.10). Відповідно до рішення 10 сесії 22 скликання Хоменківської сільської ради від 29 грудня 1997 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства та будівництва по вулиці Кавказька, площею 0,40 га (а.с.19). На зазначеній земельній ділянці знаходиться спадковий будинок. Постановою державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області [PERSON] від 05.06.2018 року позивачеві [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області по вул. Кавказька, 52, після смерті 16.10.2017 року її батька [PERSON] відмовлено. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії є відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.18). Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 52 по вулиці Кавказька у селі Хоменки Шаргородського району Вінницької області та висновку №130/18 про ринкову вартість житлового будинку вбачається, що спадкове домоволодіння складається із житлового будинку, 1991 року забудови під літерою "А", загальною площею 116,3 м. кв., в тому числі житловою площею 51,8 м. кв., підвалу під літерою "А1", ганку під літерою "а", входу у підвал під літерою "а1", літньої кухні під літерою "Б", веранди під літерою "б", сараю під літерою "В", сараю під літерою "Г", огорожі "1", воріт "2", хвіртки "3". Загальна вартість нерухомого майна становить 48966 гривень (а.с.11 - 16). Таким чином, факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку № 52 по вулиці Кавказька в селі Хоменки Шаргородського району Вінницької області підтверджений вище зазначеними письмовими доказами, дослідженими і перевіреними судом. При вирішенні даного спору суд враховує норми цивільного законодавства, які діяли на час виникнення права у спадкодавця [PERSON] на момент закінчення будівництва, зокрема зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства, положення ЦК України 1963 року, Закону України " Про власність", ЗУ від 07.12.1990 року" Про місцеві [PERSON] народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" ЗУ від 25.12.1974 року "Про державний нотаріат", постанову [PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР". Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затверджені ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5 24. За змістом зазначених нормативних актів питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги відносилось до компетенції місцевих рад, а виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом МЮ Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської [PERSON] депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, і записи в них визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на нерухоме та рухоме майно. Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу. Будинки та домоволодіння в селах державній реєстрації не підлягали. На виконання постанови [PERSON] Міністрів УРСР від 11.03. 1985 року № 105 у 1985 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Рішенням виконавчого комітету Шаргородської районної [PERSON] народних депутатів Вінницької області від 22.10.1987 року № 244 "Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району зобовязано виконкоми сільських рад забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, що мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району. На час проведення інвентаризації житлового фонду в селах Шаргородського району Вінницької області [PERSON] був головою двору, що знаходиться за адресою: с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області, вул. Кавказька, 52, до складу якого входить і житловий будинок з господарськими будівлями, що підтверджується даними погосподарських книг. Таким чином, на день смерті [PERSON] його право власності на житловий будинок по вулиці Кавказька,52 в с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області було набуто та посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, а тому зазначений житловий будинок входить до складу спадщини після його смерті. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються ст.ст. 13, 41, 55 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1269, 1270, 1276 ЦК України. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі субєкти права власності рівні перед законом. Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті\~6 \~та статті\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом… Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За приписами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з відкриття спадщини. У силу ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. За приписами ст.1276 ЦК України, якщо спадкодавець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). \~ \~ \~ \~ За вказаних обставин суд приходить до висновку, що право позивача на отримання у власність спадкового майна порушено і підлягає судовому захисту. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі "Бочаров проти України" від\~ 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих\~ презумпцій\~ щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

Outcome: approved