Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У листопаді 2019 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, просили суд (з урахуванням заяви про доповнення підстав позову зміну предмету позову шляхом збільшення обсягу позовних вимог та залучення осіб у якості співвідповідачів): визнати недійсними електронні торги від 28.10.2019, проведені Державним підприємством «СЕТАМ» по лоту №377173 та оформлені протоколом №440316 від 28.10.2019, за результатами яких було реалізовано: - земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га, що має цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1956234632224); - домоволодіння, загальною площею 828 кв.м., житловою площею 314 кв.м., з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31580232000); визнати недійсним та скасувати Акт приватного виконавця Говорова Павла Володимировича про проведені електронні торги від 04.11.2019 (лот реалізованого майна №377173), складений в рамках виконавчого провадження № 59955764; визнати недійсним свідоцтво, серія та номер: 3609 від 07.11.2019, видане приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Семчук Мариною Адамівною на ім`я [PERSON] на: - земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га, що має цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1956234632224); - домоволодіння, загальною площею 828 кв.м., житловою площею 314 кв.м. з надвірними спорудами та знаходяться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31580232000). Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що між ними 05.11.1988 було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.02.2014 у цивільній справі №369/1286/14-ц. Позивачі стверджували, що за час шлюбу ними було набуто у спільну сумісну власність земельну ділянку, кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га, що має цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.02.2015 у цивільній справі №369/764/15-ц про розподіл майна подружжя сторін було: - визнано за [PERSON] право власті на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2451 га, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №340928 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 3222482000:05:010:0029, набутої на підставі договору дарування від 04.02.2005 за №3-204, яка розташована по [ADDRESS] , яка зареєстрована на ім`я [PERSON] та житлового будинку, загальною площею 828 кв.м, житловою площею 314 кв.м з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який зареєстрований на ім`я [PERSON] ; - визнано за [PERSON] право власті на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2451 га, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №340928 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 3222482000:05:010:0029, набутої на підставі договору дарування від 04.02.2005 за №3-204, яка розташована по [ADDRESS] , яка зареєстрована на ім`я [PERSON] та житлового будинку, загальною площею 828 кв.м, житловою площею 314 кв.м з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який зареєстрований на ім`я [PERSON] . Зі слів позивачів, на початку листопада 2019 року [PERSON] стало відомо, що майно, яке належить йому на праві спільної часткової власності з [PERSON] , а саме: земельна ділянка, кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га, що має цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було за невідомих обставин продано в процесі примусового виконання рішення суду через ДП «Сетам» на електронних торгах без будь-яких повідомлень. Позивачі вказували, що за деякий час вони дізналися, що приватний виконавець Говоров Павло Володимирович, діючи, на їх думку, незаконно, без будь-яких попереджень, повідомлень продав належні їм домоволодіння та земельну ділянку, кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, що знаходиться по [ADDRESS] , через ДП «СЕТАМ» на електронних торгах 28.10.2019 за номером лоту 377173. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №59955764 позивачам стало відомо наступне. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.09.2014 у справі № 369/356/14, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30.10.2014, було вирішено стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Легбанк» кошти в розмірі 2 904 308,24 грн. 14.01.2015 Києво-Святошинським районним судом Київської області на підставі згаданого рішення було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Легбанк» заборгованість у розмірі 2 904 308,24 грн. 04.02.2015 державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського району Київської області на підставі згаданого виконавчого листа та на підставі заяви про примусове виконання, поданої 02.02.2015, було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №46367511 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Легбанк» боргу в сумі 2 904 308,24 грн. Позивачі стверджували, що приватний виконавець з порушеннями передав їх майно на реалізацію, в тому числі й не зважаючи на те, що майно, на яке він звертав стягнення, належало також і [PERSON] , яка не була боржником за виконавчим листом. Позивачі вказували, що 28.10.2019 було проведено електронні торги на сайті ДП «СЕТАМ» по лоту №377173, на яких відповідно до протоколу №440316 про проведення електронних торгів, було незаконно продано земельну ділянку, кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та домоволодіння, загальною площею 828 кв.м, житловою площею 314 кв.м з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 01.11.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було отримано протокол №440316 про проведення електронних торгів, відповідно до якого земельну ділянку, кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та домоволодіння, загальною площею 828 кв.м, житловою площею 314 кв.м з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , під час проведення електронних торгів придбав [PERSON] . 04.11.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було складено акт про проведені електронні торги та підтверджено факт надходження коштів у сумі 3 111 809,04 грн. Позивачі стверджували, що після незаконного продажу їх майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Семчук Мариною Адамівною було видано свідоцтво серія та номер: 3609 від 07.11.2019 та перереєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та домоволодіння, загальною площею 828 кв.м, житловою площею 314 кв.м з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та були зареєстровані на ім`я [PERSON] , на ім`я [PERSON] . З позиції позивачів, внаслідок неправомірних дій та бездіяльності приватного виконавця та продажу майна на оспорюваних електронних торгах було порушено права і законні інтереси [PERSON] , яка є власником половини майна на підставі рішення суду, тому у будь-якому разі слід визнати недійсними електронні торги щодо реалізації спірного майна. Позивачі вважали, що є всі підстави для визнання у судовому порядку недійсними електронних торгів від 28.10.2019, проведених ДП «СЕТАМ» по лоту №377173 та оформлених протоколом №440316, Акту приватного виконавця Говорова П.В. про проведені електронні торги від 04.11.2019 (лот реалізованого майна №377173), а також свідоцтва серія та номер: 3609 від 07.11.2019, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Семчук Мариною Адамівною на ім`я [PERSON] на спірні земельну ділянку та домоволодіння. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.11.2019 було відкрито загальне позовне провадження у цій справі. 24.12.2019 до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив доводи позивачів, вказав на законність набуття ним права власності на спірне нерухоме майно. Ухвалою суду від 02.09.2020, внесеною до протоколу судового засідання, було прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог. 11.12.2020 на підставі розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області було здійснено повторний автоматичний розподіл цієї справи, за результатами якого головуючим суддею у справі було визначено суддю Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. Ухвалою суду від 08.04.2021 заяву представника [PERSON] про відвід судді задоволено, справу передано до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. 09.04.2021 було здійснено повторний автоматичний розподіл цієї справи, за результатами якого головуючим суддею у справі було визначено суддю Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. Ухвалою судді 13.04.2021 було прийнято до розгляду цю справу, призначено підготовче засідання. 09.07.2021 від представника Державного підприємства «СЕТАМ» до суду надійшов відзив на позов, згідно якого останній просив відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, розглянути справу без участі представника ДП «СЕТАМ». Ухвалою суду від 26.08.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 28.09.2021. Представник позивачів в судове засідання з`явилась, позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання з`явився, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилався на те, що законність продажу спірного майна [PERSON] на електронних торгах була встановлена у постанові Київського апеляційного суду від 17.02.2021 у цивільній справі № 369/1177/20. Інші учасники в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені, причини своєї неявки суду не повідомили. Вислухавши думку осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачами 05.11.1988 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER] від 05.11.1988. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.02.2014 у цивільній справі №369/1286/14-ц було розірвано вказаний шлюб. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.02.2015 у цивільній справі №369/764/15-ц про розподіл майна подружжя сторін було: - визнано за [PERSON] право власті на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2451 га, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №340928 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 3222482000:05:010:0029, набутої на підставі договору дарування від 04.02.2005 за №3-204, яка розташована по [ADDRESS] , яка зареєстрована на ім`я [PERSON] та житлового будинку, загальною площею 828 кв.м, житловою площею 314 кв.м з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який зареєстрований на ім`я [PERSON] ; - визнано за [PERSON] право власті на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2451 га, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №340928 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 3222482000:05:010:0029, набутої на підставі договору дарування від 04.02.2005 за №3-204, яка розташована по [ADDRESS] , яка зареєстрована на ім`я [PERSON] та житлового будинку, загальною площею 828 кв.м, житловою площею 314 кв.м з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який зареєстрований на ім`я [PERSON] . У вказаному рішенні встановлено, що за час шлюбу позивачів у цій справі було набуто у спільну сумісну власність земельну ділянку, кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га, що має цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Це ж вбачається також і зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. З огляду на наявну у матеріалах Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрацію за позивачами права спільної часткової власності на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.02.2015 у цивільній справі №369/764/15-ц суду проведено не було. Крім того, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.09.2014 у справі № 369/356/14, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30.10.2014, було стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Легбанк» кошти в розмірі 2 904 308,24 грн. З матеріалів виконавчого провадження № 59955764 вбачається, що 14.01.2015 Києво-Святошинським районним судом Київської області на підставі згаданого рішення було видано виконавчий лист. 03.09.2019 на підставі заяви про примусове виконання від 30.08.2019 за вих. №11-222 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем було відкрите виконавче провадження №59955764 по примусовому стягненню з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Легбанк» заборгованості в розмірі 2 904 308,24 грн. 03.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було отримано інформацію з ДРРП на нерухоме майно, про те, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га, що має цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та домоволодіння, загальною площею 828 кв.м., що знаходиться за тією ж адресою. 03.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем було прийнято постанову про арешт майна боржника [PERSON] та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, а саме: - домоволодіння, загальною площею 828 кв.м, (житловою площею 314,0 кв.м, житловий будинок р.п. 2006, - «А», підвал під будівлею - «А1», мансарда житлова - «А2», господарчій блок,р.п. 2009, загальною площею 219,1 кв.м - «Б», підвал під будівлею - «Б1», басейн підвальний - «В», альтанка,р.п. 2009, загальною площею 41,3 кв.м. - «Г», навіс - «Д», огорожа - «№1-№3»), [ADDRESS] . - земельну ділянку, кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га,що має цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 17.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника [PERSON] , а саме: - домоволодіння, загальною площею 828,0 кв.м, житловою площею 314,0 кв.м, яке складається з житлового будинку під літ. "А", підвал під літ. "А1", мансарда житлова під літ. "А2", господарчий блок, загальною площею 219,1 кв.м., під літ."Б" підвал під будівлею під літ. "Б1", басейн плавальний під літ. "В", альтанка загальною площею 41,3 кв.м. під літ. "Г", навіс під літ. "Д", огорожа "№1-№3", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31580232000, місцезнаходження: [ADDRESS] , житловий будинок складається: сходова клітина площею 12,8 кв.м, приміщення площею 44,3 кв.м, спорт. зал площею 44,1 кв.м, кімната відпочинку площею 21,0 кв.м, санвузол площею 2,2 кв.м, санвузол площею 7,0 кв.м, сауна площею 6,5 кв.м, котельня площею 18,4 кв.м, приміщення площею 18,2 кв.м, приміщення площею 18,3 кв.м, приміщення площею 16,0 кв.м, технічна площею 12,2 кв.м, приміщення площею 22,6 кв.м; 1-й поверх: коридор площею 9,8 кв.м, хол площею 44 кв.м, гостьова площею 23,3 кв.м, санвузол площею 5,5 кв.м, коридор площею 4,3 кв.м, столова площею 55,6 кв.м, кухня площею 19,9 кв.м, сходова клітина площею 11,0 кв.м, санвузол площею 1,6 кв.м, гараж площею 45,1 кв.м; 2-й поверх: коридор площею 36,7 кв.м, житлова кімната площею 24,1 кв.м, житлова кімната площею 20,6 кв.м, ванна площею 14,2 кв.м, житлова кімната площею 50,4 кв.м, гардероб площею 4,0 кв.м, ванна площею 13,1 кв.м, ванна площею 8,9 кв.м, житлова кімната площею 49,9 кв.м, мансарда: більярдна площею 145,7 кв.м; господарчий блок складається: приміщення площею 27,9 кв.м, санвузол площею 3,5 кв.м, котельня площею 11,5 кв.м, приміщення площею 13,1 кв.м, кімната площею 35,2 кв.м, кімната площею 41,8 кв.м, санвузол площею 4,5 кв.м, сауна площею 10,0 кв.м, басейн площею 29,6 кв.м, душ площею 3,0 кв.м, санвузол площею 2,8 кв.м, сауна площею 11,7 кв.м, балкон площею 3,3 кв.м, кімната площею 15,9 кв.м, санвузол площею 2,5 кв.м, гардероб площею 2,8 кв.м; - земельної ділянки, площею 0,2451 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, місцезнаходження: [ADDRESS] . 18.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було прийнято постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якої було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкт господарювання Фізична особа-підприємець [PERSON] , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 07.06.2018, та постановлено ФОП [PERSON] надати звіт (висновок) дійсної грошової вартості описаного майна згідно з постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 17.09.2019. 25.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було отримано звіт № 20190918/01 від 18.09.2019 про незалежну експертну оцінку домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого ринкова вартість зазначеного домоволодіння станом на 18.09.2019 становить 1 775 229,15 грн. 25.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було отримано також звіт № 20190918/02 від 18.09.2019 про незалежну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 0,2451 га кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого ринкова вартість земельної ділянки становить 1 336 750 грн. 25.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було заявлено на реалізацію арештоване майно до ДП «СЕТАМ» (заявка за вих. № 7111), а саме: земельну ділянку, кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га, що має цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 28.10.2019 було проведено електронні торги на сайті ДП «СЕТАМ» по лоту №377173, на яких відповідно до протоколу №440316 про проведення електронних торгів, було продано земельну ділянку, кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та домоволодіння, загальною площею 828 кв.м, житловою площею 314 кв.м з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] за ціною 3 111 980,04 грн. 01.11.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було отримано протокол №440316 про проведення електронних торгів, відповідно до якого земельну ділянку, кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та домоволодіння, загальною площею 828 кв.м, житловою площею 314 кв.м з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , під час проведення електронних торгів придбав [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . 04.11.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було складено акт про проведені електронні торги та підтверджено факт надходження коштів у сумі 3 111 809,04 грн. Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Семчук Мариною Адамівною на підставі вказаного Акта про проведені електронні торги, складеного приватним виконавцем Говоровим П.В. 04.11.2019, було видано на ім`я [PERSON] свідоцтво серія та номер: 3609 від 07.11.2019 та перереєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та домоволодіння, загальною площею 828 кв.м, житловою площею 314 кв.м з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та були до цього зареєстровані на ім`я [PERSON] . 03.03.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено відомості про припинення юридичної особи ПАТ «ЛЕГБАНК», номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи 10681110031004202, що підтверджується витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1006423126 від 04.03.2020. 05.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. в рамках виконавчого провадження №59955764 від 03.09.2019 з примусового виконання виконавчого листа №369/827/14, виданого 14.01.2015 Києво-Святошинським районним судом Київської області, по примусовому стягненню з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Легбанк» заборгованості в розмірі 2 904 308,24 грн. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з припиненням юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постановою Київського апеляційного суду від 17.02.2021 у цивільній справі № 369/1177/20 було відмовлено [PERSON] у задоволені його скарги, в якій він просив суд: -визнати незаконною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича у рамках виконавчого провадження №59955764, в частині невжиття заходів доведення до відома боржника [PERSON] документів даного виконавчого провадження; -визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича у рамках виконавчого провадження №59955764, в частині опису, накладення арешту та звернення стягнення на належне на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га, що має цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , через електронні торги Державного підприємства «СЕТАМ» на підставі виконаних ФОП [PERSON] звіту № 20190918/01 від 18.09.2019 про незалежну експертну оцінку вартості домоволодіння, відповідно до якого ринкова вартість зазначеного домоволодіння станом на 18.09.2019 становить 1 775 229,15 грн., та звіту №20190918/02 від 18.09.2019 про незалежну грошову оцінку земельної ділянки, відповідно до якого ринкова вартість земельної ділянки становить 1 336 750 грн., у тому числі й в частині складення та направлення для виконання заявки на реалізацію арештованого майна до ДП «СЕТАМ» (заявка за вих. № 7111) від 25.09.2019, а також складення акту про проведені електронні торги (лот реалізованого майна №377173) від 04.11.2019; -скасувати наступні рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, прийняті в рамках виконавчого провадження №59955764 при примусовому виконанні виконавчого листа № 369/827/14 від 14.01.2015, а саме: постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 17.09.2019; постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якої було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкт господарювання від 18.09.2019; акт про проведені електронні торги (лот реалізованого майна №377173) від 04.11.2019; постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 06.11.2019; -визнати такими, що не можуть бути використаними: звіт № 20190918/01 від 18.09.2019 про незалежну експертну оцінку вартості домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого ринкова вартість зазначеного домоволодіння станом на 18.09.2019 становить 1 775 229,15 грн., складеного ФОП [PERSON] , сертифікат суб`єкта оціночної діяльності ФДМУ №467/18 від 07.06.2018; звіт № 20190918/02 від 18.09.2019 про незалежну грошову оцінку земельної ділянки, загальною площею 0,2451 га кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого ринкова вартість земельної ділянки становить 1 336 750 грн., складеного ФОП [PERSON] , сертифікат суб`єкта оціночної діяльності ФДМУ №467/18 від 07.06.2018. Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Частиною 1 ст. 203 ЦК України 2003 року передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За правилами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. У статті 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ч. 2 ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. З огляду на ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У постанові ВП ВС від 15.05.2019 у справі № 678/301/12, вказано, що виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу; або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом статей 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження). Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором. Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частина перша статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України). Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба (приватний виконавець) та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Отже, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/856/17. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) підтверджено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу та зазначено, що відсутність згоди одного із співвласників на розпорядження нерухомим майном є підставою визнання правочину, укладеного іншим співвласником щодо розпорядження спільним майном, недійсним. Підстав для відступу від цього правового висновку колегія суддів не знайшла. Відповідно до частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення звертається саме на майно боржника. Звернення стягнення проводиться в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Згідно частини третьої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Виконавець перед вирішенням питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника повинен з`ясувати питання, чи не володіє він даним нерухомим майном спільно з іншими особами, вирішувати питання про необхідність визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. Питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця (частина перша статті 443 ЦПК України). Подібні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 462/518/18 (провадження № 61-13422св19). Ці ж правові позиції підтримані і в постанові ВС від 05.04.2021 у справі № 741/496/18. Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18.11.2015 у справі № 6-1884цс15 та від 13.04.2016 у справі № 6-2988цс15, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для поновлення порушеного права є визнання прилюдних торгів недійсними. У постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 у справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Відповідно до висновку Верховного Суду у справі № 910/10136/17 від 02.05.2018 дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 24.10.2012 у справі №6-116цс12, та Верховного Суду, зокрема, від 14.02.2018 у справі №490/5475/15. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Як визначено ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто, в результаті аналізу правових норм та судової практики, з огляду на встановлені у ході розгляду справи обставини суд приходить до наступних висновків. Посилання позивачів на те, що належне їм спірне майно було реалізовано внаслідок неправомірних дій, бездіяльності та рішень приватного виконавця, суд не бере до уваги, оскільки ці обставини досліджувались в іншій справі за № 369/1177/20, скарга [PERSON] була залишена без задоволення. Разом з тим, з огляду на усталену судову практику Верховного Суду, що відображена у згаданих вище за текстом постановах, суд повинен перевірити, чи було порушено під час електронних торгів, що за своєю суттю є правочином, права інших осіб. Так, зі змісту рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.02.2015 у цивільній справі №369/764/15-ц вбачається, що спірні земельна ділянка та домоволодіння були набуті сторонами у їх спільну сумісну власність під час їх шлюбу. Вказані обставини відповідачами не заперечувались та не були спростовані відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України. Той факт, що право спільної сумісної власності позивачів не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказане не спростовує, так як право спільної сумісної власності виникає в силу вимог ст. 60 СК України у момент реєстрації права власності за одним із подружжя. Разом з тим, в силу вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право спільної часткової власності у позивачів на час реалізації спірних земельної ділянки та домоволодіння на ці об`єкти нерухомого майна не виникнуло, оскільки на час передачі їх на електронні торги реєстрація цього права на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.02.2015 у цивільній справі №369/764/15-ц здійснена не була. Тобто, на час передачі спірного майна на реалізацію на електронних торгах та їх проведення земельна ділянка та домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , залишились у спільній сумісній власності позивачів. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] , яка є співвласником спірного майна, не є боржником у виконавчому провадженні, в рамках якого приватним виконавцем було здійснено звернення стягнення на це майно. Майно на час звернення стягнення не перебувало у стягувача в іпотеці. Доказів того, що [PERSON] дала згоду на продаж на електронних торгах належних і їй на праві власності спірних земельної ділянки та домоволодіння, суду надано не було. Більш того, позивач вказує на те, що такою реалізацією без її згоди та відома було порушено її право власності на спірні об`єкти нерухомого майна. А отже, з огляду на усталену судову практику Верховного Суду, що відображена у згаданих вище за текстом постановах, суд констатує, що під час продажу спірного майна на електронних торгах було порушено право власності [PERSON] на земельну ділянку та домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . З огляду на вказане суд задовольняє позовну вимогу про визнання недійсними електронних торгів від 28.10.2019, проведених Державним підприємством «СЕТАМ» по лоту №377173 та оформлених протоколом №440316 від 28.10.2019, за результатами яких було реалізовано спірне майно. Позиція Київського апеляційного суду, викладена у постанові від 17.02.2021 у цивільній справі № 369/1177/20, зазначених обставин не спростовує, так як в рамках цієї справи було розглянуто лише можливість встановлення належності спірного майна не лише боржнику, а й іншим особам, а також законність дій та рішень приватного виконавця в рамках виконавчого провадження № 59955764. Оскільки вимоги позивачів про визнання недійсним та скасування Акту приватного виконавця про проведені електронні торги від 04.11.2019, а також про визнання недійсним свідоцтва, серія та номер: 3609 від 07.11.2019, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Семчук Мариною Адамівною на ім`я [PERSON] на спірні об`єкти нерухомого майна, є похідними від вимог позивачів про визнання недійсними електронних торгів та також порушують право власності [PERSON] на це майно, то ці вимоги також підлягають задоволенню. Той факт, що у задоволенні вимоги [PERSON] про визнання недійсним та скасування Акту приватного виконавця про проведені електронні торги від 04.11.2019 було відмовлено в рамках цивільної справи № 369/1177/20 за його скаргою, позицію суду у цій справі щодо задоволення цієї вимоги не спростовує, так як у справі № 369/1177/20 ця вимога розглядалась не в порядку спору про право, а в порядку розгляду питання законності чи незаконності дій приватного виконавця. У цій же справі ця вимога розглянута з метою захисту права власності [PERSON] на спірне майно та його поновлення, як похідна від вимоги по визнання недійсними електронних торгів. У зв`язку із задоволенням позову в порядку ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів [PERSON] та приватного виконавця на користь позивачів судовий збір у розмірі по 1 225 грн. з кожного відповідача на користь кожного позивача. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Враховуючи викладене,

Outcome: approved