Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Новий" звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08 травня 2008 року між АКБ «Новий» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2329708/01, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 50000,00 грн. шляхом видачі грошових коштів з позичкового рахунку готівкою. Згідно п. 1.8 кредитного договору, даний договір діє до повного погашення і нарахованих на ньому відсотків, комісії за кредитне обслуговування та штрафних санкцій. Згідно п. 1.1,1.2,1.3 договору, відповідач зобов'язаний був за користування кредитом сплачувати позивачу плату у розмірі 18% річних на кожен останній робочій день місяця за поточний звітний місяць. Остаточний розрахунок по відсоткам здійснюється при повному погашенні кредитних зобов'язань. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору позичальник повинен щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, сплачувати комісію за кредитне обслуговування в розмірі 250грн. від суми кредиту, вказаної у п.1.1 кредитного договору. Відповідач свої зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків та користування кредитом не виконує. Позивач надсилав відповідачу листи з вимогою щодо погашення заборгованості за договором кредиту, але відповідач проігнорував його і не виконав данні вимоги . Згідно додаткової угоди № 17 від 05 червня 2008 року до генерального договору добровільного страхування ризику непогашених кредитів № 03-2006 КРЕД/ДН, ЗАТ «Страхова компанія «Каштан» прийняла на страхування ризики АКБ «Новий» по кредитним угодам у тому числі і по кредитному договору № 2329708/01 від 08 травня 2008 року укладеного між сторонами по справі. Відповідно до заяви АКБ «Новий» про настання страхового випадку та договору страхування, частина заборгованості у сумі 46826,25 грн. за кредитним договором № 2329708/01 від 08 травня 2008 року була погашена ЗАО «СК Каштан». Так станом на 19 березня 2014 року загальна прострочена заборгованість за договором кредиту складає 37109,80грн., з яких 2575,00грн.- прострочена заборгованість за кредитом; 18498,98грн. - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом; 15800,00грн. - прострочена заборгованість по комісії за кредитне обслуговування; 31,53грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом; 204,29грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування. За рахунок власних коштів боржника за кредитним договором було сплачено 4862,87 грн. Згідно п.5.8 кредитного договору нарахування пені припиняється після повного виконання кредитного зобов'язання. Таким чином відповідач зобов'язаний сплатити позивачу згідно умов кредитного договору заборгованість у розмірі - 37109,80грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АКБ «Новий» заборгованість у розмірі 37109,80грн. за кредитним договором № 2329708/01 від 08 травня 2008 року та судові витрати по справі у розмірі 371,10 грн. 09.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Новий", в уточненій редакції якого просив суд: визнати недійсним кредитний договір № 2329708/01 від 08 травня 2008 року; стягнути з Публічного акціонерного товариства АКБ "Новий" на свою користь безпідставно утримані грошові кошти в розмірі 2610 гривень 76 копійок, 4404 гривні сплачені ним за проведення почеркознавчої експертизи, витрати за отримання правової допомоги і збитків пов'язаних з правовою допомогою в сумі 5350 гривень, та сплачений ним судовий збір на загальну суму 641 гривню 00 копійок. В обґрунтування своїх зустрчіних вимог [PERSON] зазначив, що восени 2001 року він втратив свій паспорт, про що звернувся з заявою до міліції та в листопаді 2001 року отримав новий паспорт. Кредитний договір від 08 травня 2008 року було укладено за його старим паспортом невідомою йому особою, про що він дізнався лише в травні 2015 року. Оскільки він не був стороною кредитного договору, і не отримував грошові кошти, відсутні умови для дійсності правочину, вказує, що в результаті недійсного правочину йому завдано матеріальної шкоди, яка полягає у безпідставному списанні грошових коштів на користь ПАТ АКБ "Новий" з його пенсії, необхідністю нести витрати пов'язані із судовим захистом своїх інтересів в суді, отримання платної правової допомоги, складання правових документів, платної участі його представника у судових засіданнях. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зустрічні позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні просив в задоволенні первісних позовних вимог ПАТ АКБ "Новий"- відмовити, зустрічні позовні вимоги - задовольнити в повному обсязі, своїми поясненнями підтвердив обставини зазначені в зустрічній позовніій заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні первісних позовних вимог ПАТ АКБ "Новий"- відмовити, зустрічні позовні вимоги - задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що позивач ніколи не укладав кредитний договір з ПАТ АКБ "Новий" та ніколи не був приватним підприємцем як зазначено в кредитному договорі. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами письмові докази, з'ясувавши виниклі між сторонами спірні правовідносини, суд вважає первісний позов не обґрунтованим і таким, що непідлягає задоволенню, а зустрічний позов частково обгрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що 15.04.2014 року позивач за первісним позовом ПАТ АКБ "Новий" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 37109, 80 грн. (а.с. 1-4), зазначивши в позові, що 08 травня 2008 року між АКБ «Новий» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений кредитний договір № 2329708/01, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 50000,00 грн. шляхом видачі грошових коштів з позичкового рахунку готівкою, які не були своєчасно повернені відповідачем. На обгрунтування своїх первісних позовних вимог позивачем були додані до позову наступні документи: - розрахунок заборгованості позичальника за кредитним договором № 2329708/01 від 08 травня 2008 року станом на 19.03.2014 року (а.с.6-9), на підтвердження розміру заборгованості; - копія кредитного договору №2329708/01 від 08 травня 2008 року (а.с.10), на підтвердження укладення договору між сторонами по справі на зазначених умовах; - копія видаткового касового ордеру № 828_137 від 08 травня 2008 року (а.с.12), на підтвердження видачі відповідачу грошової суми згідно кредитного договору; - копія письмової вимоги з довідкою про розмір заборгованості (а.с.13-14), на підтвердження повідомлення відповідача щодо необхідності погашення заборгованості; - копія паспорту та ідентифікаційного номеру [PERSON] (а.с. 15-17), на підтвердження особи відповідача та місця його реєстрації. 01 серпня 2014 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було задоволено позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний Комерційний банк «Новий» до [PERSON] про стягнення заборгованості (справа № 209/2050/14-ц) . Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Комерційний банк «Новий» заборгованість за кредитним договором № 2329708/01 від 08 травня 2008 у розмірі: - 37109,80грн., та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 371,10 гривень.(а.с. 40). 22 жовтня 2015 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинсьа (а.с. 74-75), заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду - задоволено. Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.08.2014 року по справі № 209/2050/14-ц, за позовом ПАТ АКБ "Новий" до [PERSON] про стягнення заборгованості - скасовано, призначено справу до розгляду в загальному порядку. Як встановлено судом, згідно наданої [PERSON] довідки Дніпровського РВ в м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області № 1221-1180 від 15.06.2015 року (а.с. 51) замість втраченого паспорта [PERSON] серії [NUMBER] виданого 20.02.1998 року Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ, останнім було отримано новий паспорт серії [NUMBER] виданого 26.11.2001 року. В той час як, згідно кредитного договору № 2329708/01 від 08.05.2008 року (а.с. 10-11), спірний договір укладено за паспортом [PERSON] серії [NUMBER] виданого 20.02.1998 року Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ, який був недійсним (втрачений у 2001 році). Також, за клопотанням представника відповідача, судом було призначено почеркознавчу експертизу, та згідно висновку № 1733-16 від 10.08.2016 року судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі № 209/2050/14 (а.с. 130-136) - підпис на кредитному договорі від 08.05.2008 року № 2329708/01 від імені [PERSON], виконаний не [PERSON], а іншою особою. З цих підстав, надані позивачем докази на підтвердження первісного позову суд визнає не належними і не достовірними, та такими, що спростовані наданими стороною відповідача доказами, у зв'язку з чим мається необхідність відмовити позивачу у задоволенні первісних позовних вимог за їх необгрунтованістю і не доведеністю. Крім того, на підтвердження своїх заперечень проти зустрічного позову представник позивача не надала суду доказів того, що саме відповідач укладав вказаний кредитний договір. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] до ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Новий", про визнання договору недійсним та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, судом були встановлені наступні обставини та правовідносини. Як встановлено судом, спірний кредитний договір № 2329708/01 від 08.05.2008 року укладено за паспортом [PERSON] серії [NUMBER] виданого 20.02.1998 року Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ, який був недійсним (втрачений у 2001 році), що підтверджується наданою відповідачем довідкою Дніпровського РВ в м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області № 1221-1180 від 15.06.2015 року (а.с. 51). Також, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини вказані представником відповідача про те, що [PERSON] ніколи не був приватним підприємцем (про що зазначено у вступній частині кредитного договору), що підтверджується наданими відповідачем довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 104) та довідками з місця роботи [PERSON] виданими ПАТ "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" 27.10.2015 року (а.с. 98, 99), згідно яких останній працює у ПАТ "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" з 03.05.2006 року по теперішній час, займає посаду електромонтера з ремонту та монтажу кабельних ліній 5 розряду. Із матеріалів цивільної справи, вбачається, що відповідач [PERSON] станом на 08.05.2014 року значився зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26), але судові повістки-повідомлення впродовж 2014 року направлялися судом на адресу яка зазначена в первісному позові і доданій до нього копії втраченого паспорту, а саме по [ADDRESS] (а.с. 1, 28, 31, 32, 37), у зв'язку з чим відповідач [PERSON] не мав можливості бути присутнім у судових засіданнях при розгляді цивільної справи за позовом АКБ "Новий" до [PERSON] про стягнення заборованості. Згідно заяви [PERSON] до суду від 11.06.2015 року про видачу копії рішення суду від 01.08.2014 року (а.с. 45), заявник зазначив, що 23 травня 2015 року ним було виявлено, що з його пенсії знято 300 гривень за виконавчим листом суду на підставі рішення суду від 01.08.2014 року. Після чого, цього ж дня 11.06.2015 року [PERSON] в приміщенні суду отримав копію судового рішення. Ці обставини не заперечувались сторонами у справі, тому суд визнає їх достовірними та такими, що не підлягають доказуванню. 15.06.2015 року [PERSON] було подано до суду заяву про перегляд заочного рішення суду від 01.08.2014 року (а.с. 48-50), яка була розглянута судом і задоволена, заочне рішення суду від 01.08.2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний Комерційний банк «Новий» до [PERSON] про стягнення заборгованості - скасовано (а.с. 74-75), та в подальшому [PERSON] були заявлені зустрічні позовні вимоги до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Новий" про визнання договору недійсним та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинсьа від 22 жовтня 2015 року (а.с. 74-75), заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду - задоволено. Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.08.2014 року по справі № 209/2050/14-ц, за позовом ПАТ АКБ "Новий" до [PERSON] про стягнення заборгованості - скасовано, призначено справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинсьа від 21 грудня 2015 року (а.с. 93), прийнято до спільного розгляду зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товаритсва АКБ "Новий", про визнання договру недійсним з первісним позовом Публічного акціонерного товариства АКБ "Новий" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно наданих відповідачем відомостей про відрахування УПФУ в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська (а.с. 89, 90, 100, 101, 161) підтверджуються відрахування Дніпровським відділом ДВС з рахунку [PERSON] на користь ПАТ АКБ "Новий" суми грошових коштів в розмірі 2610 гривень 76 копійок, на виконання рішення суду від 01.08.2014 року. Як вбачається з висновку № 1733-16 від 10.08.2016 року судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі № 209/2050/14 (а.с. 130-136) - підпис на кредитному договорі від 08.05.2008 року № 2329708/01 від імені [PERSON], виконаний не [PERSON], а іншою особою. На підставі викладеного суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються зустрічні позовні вимоги відповідача з таких мотивів. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Як встановлено судом, і це не заперечується сторонами у справі, під час вчинення правочину (укладення кредитного договору) відповідач не був присутнім, волевиявлення на укладення правочину не мав, будь-яких дій чи намірів щодо вчинення правочину не здійснював, правочин не підписував. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Першою-третьою, п'ятою та шостою частинами статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. 3 ст. 215, 216 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Відтак, із врахуванням викладених правових норм, суд дійшов висновку про невідповідність порядку укладення і змісту оспорюваного кредитного договору вимогам, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, оскільки вони були укладені без волевиявлення однієї із сторін кредитного договору - позичальника, відповідача у даній справі, що свідчить про його недійсність. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" розяснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. У п. 7, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 роз'яснено також, що судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобовязань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК України). Реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.57 ЦПК України, докази встановлюються на підставі...пояснень сторін, …, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначене, маються достатні підстави для визнання кредитного договору № 2329708/01 від 08.05.2008 року недійсними, враховуючи при цьому порушення прав особи яка про це ставить питання. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 08 травня 2008 року [PERSON] не укладав і не підписував кредитний договір № 2329708/01 з ПАТ АКБ "Новий", грошові кошти за договором у кредит від ПАТ АКБ "Новий" не отримував, приватним підприємцем не був, а тому зустрічні позовні вимоги в частині визнання кредитного договору недійсним і повернення безпідставно отриманих грошових коштів, суд визнає обгрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню в силу встановлених обставин та зазначених вище положень закону. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За проведення почеркознавчої експертизи [PERSON] було сплачено 4404 грн., які підлягають стягненню з позивача по справі на його користь. Понесені [PERSON] витрати за отримання правової допомоги згідно уточнень заявлені представником відповідача в сумі 5350 грн., але обгрунтовані на суму 5050 грн. і підтверджується актом виконаних робі від 15.09.2016 року та квитанціями [PERSON] (а.с. 147, 148-149, 151-160, 162), в той час як відсутні докази сплати [PERSON] за довіреність 300 грн., у зв'язку з чим зустрічні позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню відповідно доведеної відповідачем суми в розмірі 5050 грн. Розмір сплаченого позивачем судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення, подання зустрічного позову та заявлення клопотання про проведення експертизи, становить 641 гривня ( 121,80 грн. + 243,60 грн. + 275,60 грн.), що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial