Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

20 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 21 січня 2002 року, що укладений між нею та [PERSON], та визнати за нею право власності на вказану квартиру. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що 21 січня 2002 року між нею та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, що посвідчений Жовтоводським філіалом "Придніпровської товарної біржі" за №01-Н, та яку було зареєстровано у КМ Жовтоводське МБТІ та отримано технічний паспорт на зазначену вище квартиру. Нотаріально договір купівлі-продажу посвідчений не був, оскільки на той час нотаріальне посвідчення угод не було обов'язковим згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Посилаючись на те, що на час укладання сторонами даної угоди сторони досягли згоди з усіх істотних умов притаманних цьому роду угод, просить позов задовольнити. При цьому, вказує що не може реалізувати свої права з володіння та користування майном як власник. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилась направивши до суду свого представника. У своїй письмовій заяві остання, [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 28.11.2015 року, просить слухати справу за її відсутності, при цьому позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являється, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України. Поштові конверти направлені на її адресу повертаються з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Згідно ст. 74 ЦПК України,у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, судовий виклик вважається їм врученим належним чином. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач та тертя особа не повідомили суд про поважність їх неявки в судові засідання, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без участі відповідачана підставі письмових доказів, які є у справі. Третя особа Жовтоводський філіал "Придніпровської товарної біржі" в судове засідання повноважного представника не направила, з невідомих для суду причин, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду також не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1,2 ст. 4 Закону України "Про власність", що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України "Про власність" об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки ,насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно договору купівлі- продажу нерухомого майна, [PERSON], продала, а [PERSON] придбала об'єкт нерухомості, а саме однокімнатну квартиру, загальною площею 28,2 кв. м, житловою площею 17,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить продавцю, при цьому остання отримала від позивача за квартиру 1500 гривен до підписання угоди. Даний договір зареєстрований за № 01-Н 21.01.2002 року Жовтоводським філіалом "Придніпровської товарної біржі" (а.с.8). Нотаріально договір посвідчено не було, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України "Про товарну біржу" передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення. Отже, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] виконали передбачені договором умови угоди. Фактично позивач вступила у володіння і користування вказаною кватрирою з 21.01.2002 року. Із копії паспорта на квартиру вбачається, що позивач [PERSON] є власником спірної квартири (а.с.10-123). На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу не пройшов нотаріального посвідчення. Статтями 391, 392 ЦК України (в редакції 2003 року) встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного, суд вважає, що сторони виконали усі умови договору купівлі-продажу житлового приміщення, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв'язку із чим суд приходить до висновку про необхідність визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним. Водночас, вимоги позивача, щодо визнання за нею права власності на спірну квартиру, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки згідно п.27 постанови Кабінету Міністрів України №703 від 22 червня 2011 року, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, право щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004р. №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Таким чином, визнавши договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, необхідність визнання за позивачами права власності на квартиру відсутня. Враховуючи наведене,

Outcome: partial