Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся в суд до відповідача з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 18 жовтня 2000 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу 66/100 житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Договір був укладений на Товарній біржі "Едвайс-Ріелті", реєстровий номер 123 та зареєстрований 21 листопада 2000 року в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 72 за реєстровим № 13328. Працівники біржі завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. Оскільки він не має можливості розпорядитися купленим ним на законних підставах у свій час нерухомим майном, тому що не дотримане діюче на даний момент законодавство- договір не посвідчений нотаріально, позивач змушений звернутися до суду. Зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами. Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, направив для участі у справі свого представника, яка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був сповіщений через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя", а тому вважається повідомленим належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи: Товарна біржа "Едвайс-Ріелті" в судове засідання не з'явився, на адресу суду надано Витяг з ЄДРПОУ, в яких зазначено, що вказана юридична особа перебуває в стані припинення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18 жовтня 2000 року між [PERSON] до [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 66/100 житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Договір був укладений на Товарній біржі "Едвайс-Ріелті", реєстровий номер 123 та зареєстрований 21 листопада 2000 року в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 72 за реєстровим № 13328. Договір виконаний сторонами в повному обсязі: позивач уплатив продавцю вартість 66/100 часток будинку, вселився в жиле приміщення, зареєструвався там та користується ним, а відповідач отримав оплату договірної вартості частини будинку, звільнив його від побутового майна та здійснив виселення з нього. Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред.1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, жилого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003 р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved