Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 29.11.2011 року з відповідачем ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено угоду про визначення розміру зобов'язання та порядок його виконання, відповідно до п.1 якої останній є правонаступником ВАТ «БГ Банк» в повному обсязі прав та обов'язків первісного кредитора за кредитним договором №15/17-2008 від 18.06.2008 року, укладеним між ним та ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства». Вказує, що відповідно до п.2 вищезазначеної угоди він визнав, що його прострочена заборгованість перед стягувачем на момент її укладення становить 274 061 гривень, яку відповідно до п.3 зобов'язався погасити у розмірі 178 000 гривень після чого стягувач не буде мати до нього жодних претензій. Зазначає, що у відповідності до п. 4 вищезазначеної угоди у строк до 05.12.2011 року сплатив ТОВ «Вердикт Фінанс» суму заборгованості у розмірі 100 000 гривень двома платежами 30.11.2011 року та 01.12.2011 року по 50 000 гривень, що підтверджується квитанцією №53-21728 від 01.12.2011 року. Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідно до п.7 вищезазначеної угоди права застави, обтяження та обмеження, встановлені для забезпечення погашення вказаної у п. 2 заборгованості зберігаються до виконання ним зобов'язання зі сплати 100 000 гривень, після чого у день сплати вказаних коштів відповідно до п.8 відповідач зобов'язався забезпечити його документами необхідними для знання об'єкту застави, накладених за кредитним договором №15/17-2008 від 18.06.2008 року на автомобіль марки Ford, модель С-Мах, рік випуску 2008, колір - чорний, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Однак у порушення вищезазначених умов угоди відповідач ТОВ «Вердикт Фінанс» не подав до відповідача ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України заяву про припинення обтяження вказаного автомобіля, у зв'язку з чим станом на 13.12.2013 року право застави на нього збереглось за останнім. У зв'язку з вищевикладеним змушений був звернутись до суду за захистом порушеного права з цим позовом та просить зобов'язати ТОВ «Вердикт Фінанс» подати до реєстратора - ДП «Іформаційний центр» Міністерства юстиції України заяву про припинення обтяження (застави) №13814718 (контрольна сума:Д845ВБ98Б0) автомобіля марки Ford, модель С-Мах, рік випуску 2008, колір - чорний, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] і виключення його з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зобов'язати відповідача Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про приватне обтяження (застави) №13814718 (контрольна сума:Д845ВБ98Б0) автомобіля марки Ford, модель С-Мах, рік випуску 2008, колір - чорний, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Представник позивача у судове засідання 03.09.2014 року на з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву у якій позов підтримала та просила суд його задоволити повністю з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Фінанс» у судовому засіданні позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що відповідно до умов вищезазначеної угоди про визначення розміру зобов'язання та порядок його виконання від 29.11.2011 року не передбачено обов'язку TOB "Вердикт Фінанс" подавати до реєстратора - державного підприємства «Інформаїпйний центр» Міністерства юстиції України заяву про припинення обтяження (застави) № 13814718 (контрольна сума: Д845ВБ98Б0), а передбачено лише обов'язок надати позивачу документи необхідні для зняття заборон (арештів) на відчуження об'єкту застави. Крім того, зазначив, що позивач з такою заявою до ТОВ «Вердикт Фінанс» не звертався, у зв'язку з чим позов необґрунтований, безпідставно заявлений та такий, що не підтверджується жодним належним та допустимим доказом. Представник відповідача ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України у судове засідання 03.09.2014 року на з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву у якій проти не визнав та просив у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що вважає його безпідставним та необгрунтованими, оскільки згідно даних Державного реєстру, станом на 01.04.2014 року запис № 13814718 щодо обтяження автомобіля Ford С-Мах, номер державної реєстрації: [NUMBER] був автоматично вилучений з Державного реєстру за завершенням п'ятирічного терміну зберігання. Вислухавши пояснення представника відповідача ТОВ «Вердикт Фінанс», дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно вимог ст. ст. 525 - 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та відповідачем ТОВ «Вердикт Фінанс» 29.11.2011 року було укладено угоду про визначення розміру зобов'язання та порядок його виконання (а.с.8), відповідно до п.1 якої останній є правонаступником ВАТ «БГ Банк» в повному обсязі прав та обов'язків первісного кредитора за кредитним договором №15/17-2008 від 18.06.2008 року, укладеним між ним та ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства». Відповідно до п.2. вищезазначеної угоди позивач визнає, що його прострочена заборгованість перед стягувачем - ТОВ «Вердикт Фінанс» на момент її укладення становить 274 061 гривню. Відповідно до п.3. вищезазначеної угоди позивач зобов'язався здійснити погашення простроченої заборгованості всього в сумі 178 000 гривень, після чого стягувач не буде мати до нього жодних претензій. Крім того відповідно до п.4 вищезазначеної угоди було визначено порядок сплати заборгованості всього в сумі 178 000 гривень, а саме: у строк до 05.12.2011 року позивач мав добровільно сплатити 100 000 гривень в якості простроченої заборгованості (п.4.1.), а решту суми -78 000 - добровільно сплатити на банківський рахунок стягувана рівними частинами щомісячно, починаючи з наступного календарного місяця після того, в якому повинні бути сплачені визначені п.4.1 кошти. Сплата затишку відбувається пропорційними частинами відповідно суми залишку та кількості місяців із розрахунку рівних платежів протягом 24 місяців. Боржник має право сплачувати грошові кошти в більших сумах ніж рівні частки. При цьому, стягувач не буде мати ніяких претензій, якщо боржник не буде сплачувати грошові кошти кожного місяця не порушуючи при цьому графіку надходження коштів в рахунок погашення заборгованості (п.4.2.). Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до п. 4 вищезазначеної угоди позивач сплатив на користь відповідача ТОВ «Вердикт Фінанс» суму заборгованості у розмірі 100 000 гривень по 50 000 гривень, що підтверджується квитанцією №53-21728 від 01.12.2011 року (а.с.9). Відповідно до п.5. вищезазначеної угоди за умови належного виконання позивачем умов п.п. 4.1.,4.2. угоди стягувач не матиме жодних майнових претензій до нього з приводу заборгованості, що вказана в п.2 угоди та зобов'язання з погашення решти заборгованості вважатиметься припиненим на підставі ст. 605 ЦК України. Відповідно до п.7. вищезазначеної угоди сторони домовились, що права застави, обмеження та обтяження, встановлені для забезпечення погашення вказаної у п.2 заборгованості зберігаються до виконання боржником своїх, зобов'язань за п.4.1. цієї угоди. Відповідно до п.8. вищезазначеної угоди в день сплати грошових коштів, вказаних п. 4.1, TOB «Вердикт Фінанс» зобов'язується забезпечити позивача документами небхідними для зняття заборон (арештів) на відчудження об'єкту застави, накладених на користь TOB «Вердикт Фінанс» чи ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» за кредитним договором №15/17-2008 від 17.06.2008 року, та надати останньому відповідні документи. Як встановлено судом, рухоме майно позивача, а саме - автомобіль легковий Ford, модель С-Мах, рік випуску 2 008, номер об'єкта [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER] перебуває у заставі ТОВ «Вердикт Фінанс», що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 22.04.2014 року №44049216 (а.с.48-49). Згідно ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Як передбачено ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 28 Закону України "Про заставу" застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом. Частиною 3 статті 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Виходячи з положень ст. 44 вказаного Закону запис про обтяження рухомого майна як і запис про припинення обтяження здійснюється реєстратором Державного реєстру обтяжень рухомого майна після подання відповідної заяви обтяжувачем. У відповідності до ч. 1 - 2 ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються: 1) відомості про обтяжувача та боржника: для юридичних осіб - резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України; для юридичних осіб - нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для фізичних осіб - громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, адресу постійного місця проживання та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; для фізичних осіб - іноземців або осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України; 2) посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст. Для забезпечувальних обтяжень також зазначаються розмір та строк виконання вимоги обтяжувача. Для обтяження, яке виникає на підставі рішення суду про стягнення грошових коштів, та обтяження, відповідно до якого накладається арешт на рухоме майно для забезпечення цивільного позову, зазначається розмір вимоги обтяжувача; 3) опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації; 4) відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження. Держатель або реєстратор Державного реєстру вносить запис до Державного реєстру про відомості, що містяться в заяві обтяжувача. Запису присвоюється реєстраційний номер. Відповідно до ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України встановлено підстави для звільнення від доказування, зокрема вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що вищезазначеною угодою про визначення розміру зобов'язання та порядок його виконання від 29.11.2011 року не передбачено обов'язку відповідача TOB «Вердикт Фінанс» подавати до реєстратора - державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України заяву про припинення обтяження (застави) № 13814718, а передбачено лише обов'язок надати позивачу документи необхідні для зняття заборон (арештів) на відчуження об'єкту застави, у зв'язку з чим обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, не ґрунтуються на вимогах чинного Законодавства України а тому не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача до Державного підприємствао «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про приватне обтяження (застави) №13814718 (контрольна сума:Д845ВБ98Б0) автомобіля марки Ford, модель С-Мах, рік випуску 2008, колір - чорний, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], сляд зазначити наступне. Порядок реєстрації обтяжень рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна регламентується Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 року № 1255-IV, Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 року № 830 та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 року № 73/5, зареєстрованим в Мін'юсті 29.07.2004 року № 942/9541. Слід зазначити, що у відповідності з наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2006 року № 57/5 «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого манна», реєстраторами Державного реєстру є Держінформ'юст, державні нотаріальні контори та приватні нотаріуси. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, реєстратори Державного реєстру надають послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймають заяви, видають витяги та виконують інші функції, передбачені даним Порядком. Так, згідно даних Державного реєстру, відомості про обтяження автомобіля Позивача були внесені до Державного реєстру приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Підставою обтяження зазначено договір відступлення права вимоги від 15.07.2010 року, укладений між TOB «Вердикт Фінанс» та ВАТ «БГ Банк», у зв'язку з чим останній не порушував прав позивача. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що позивачем жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог, а саме - порушення його прав з боку відповідачів у розумінні положень ст.ст.57-59 ЦПК України не подано, у зв'язку з чим обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, не ґрунтуються на вимогах чинного Законодавства України, а тому не підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 572, 574, 576, 583, 585, 593, 629 ЦК України, Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 року №1255-ІV, Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 №830, Інструкції про порядок ведення Державньго реєстру та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 року №73/5 та

Outcome: dismissed