Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

В грудні 2017 року ПАТ "Кредобанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позовних вимог ПАТ "Кредобанк" вказує, що 30 травня 2014 року між ПАТ "Кредобанк" (далі банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір №3844.09.00.2104, відповідно до якого [PERSON] отримав безготівковий кредит у сумі 299283грн.22коп. на строк до 29 травня 2021 року, на купівлю транспортного засобу - автомобіля марки HYUNDAI, модель SONATA, дата випуску - 2013 рік, номер кузова КМНЕС41СВDA601166, На забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором, між сторонами 30 травня 2014 року було укладено договір застави транспортного засобу, а саме автомобіля марки HYUNDAI, модель SONATA, тип Легковий седан-В, дата випуску - 2013 рік, номер кузова КМНЕС41СВDA601166, об"єм двигуна 2359 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER]. Того ж дня, в Державний реєстр обтяжень рухомого майна були внесені відомості про заборону відчуження заставного автомобіля. У зв"язку з невиконанням позичальником зобов"язань за кредитним договором, рішенням Центрального районного суду м.Миколаїв від 22 червня 2015 року стягнуто з [PERSON] заборгованість в сумі 344996грн.68коп. та судові витрати у сумі 3449грн.06коп. Посилаючись на те, що заставодавець [PERSON] здійснив відчуження заставного автомобіля [PERSON], позивач просить у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 347562грн.36коп. звернути стягнення на предмет застави, а саме: транспортний засіб марки HYUNDAI, модель SONATA, тип Легковий седан-В, дата випуску - 2013 рік, номер кузова КМНЕС41СВDA601166, об"єм двигуна 2359 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом подальшого продажу зазначеного транспортного засобу на умовах, визначених у п.5.3, 5.4 Договору застави транспортного засобу від 29.04.2014 року, в тому числі шляхом продажу з публічних торгів для задоволення вимог ПАТ "Кредобанк" за ціною, визначеною в процесі виконавчого провадження, та стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 1600 грн. В судове засідання учасники справи не з»явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно. Представник позивача у позовній заяві просив справу слухати у його відсутність та ухвалити заочне\~рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації, яку вручено особисто. Причини неявки суду невідомі. У відзиві на позов за вх.від 17.04.2018 року відповідач [PERSON], посилаючись на відсутність зобов»язань перед позивачем за кредитним договором та договором застави, просив виключити його з кола відповідачів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 30.05.2014 року між ПАТ "Кредобанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №3844.09.00.2104, відповідно до якого банк видав відповідачу [PERSON] кредит в безготівковій формі у сумі 299283грн.22коп. на строк до 29 травня 2021 року на купівлю транспортного засобу, а саме автомобіля марки HYUNDAI, модель SONATA, дата випуску - 2013 рік, номер кузова КМНЕС41СВDA601166 (а.с.9-10). 30 травня 2014 року, в якості забезпечення виконання зобов"язань за вказаним кредитним договором, між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу, а саме автомобіля марки HYUNDAI, модель SONATA, дата випуску - 2013 рік, номер кузова КМНЕС41СВDA601166, об"єм двигуна 2359 куб.см., колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER], належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ №094240 (а.с.11). Того ж дня, до державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис про заборону відчуження предмета застави, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №44350385, який видано 30.05.2014 року (а.с.12). В подальшому заставний автомобіль неодноразово відчуджувався. 03 жовтня 2015 року спірний автомобіль був відчужений [PERSON], [INFO], транспортний засіб перереєстровано та видано державний номерний знак [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ №466386 від 03.10.2015 року. В подальшому вказаний транспортний засіб був відчужений [PERSON], [INFO], місце реєстрації [ADDRESS], перереєстрація на нового власника здійснена за договором купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ (після 530 або 531) (ТСЦ 8046), державний реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХК 347509 від 17.02.2018 року (а.с.104-105). У зв"язку з невиконанням позичальником зобов"язань за кредитним договором, рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 22 червня 2015 року стягнуто з [PERSON] заборгованість в сумі 344996грн.68коп. та судові витрати у сумі 3449грн.06коп. Згідно з представленим банком розрахунком станом на 18.07.2017 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 347562,36 грн., з яких 299283,22 грн. неповернута сума кредиту, 48279,14 грн. прострочені відсотки. Відповідно до п.4.1.4 Договору Застави, відповідач зобов"язаний не відчужувати предмет застави у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов"язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найм, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування та/або розпорядження предметом застави, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від позивача. Відповідно до п. 3.1.4 договору застави, заставодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета застави суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи повернення суми кредиту, оплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних із зверненням стягнення і реалізацію предмета застави. Згідно п.5.3 Договору застави, звернення сягнення на предмет застави здійнюється:у судовому порядку за рішенням суду; у позасудовому порядку; на підставі виконавчого напису нотаріуса. При цьому, витрати Заставодержателя, пов»язані з пред»явленням вимоги за основним зобов»язанням та/або зверненням стягнення на предмет застави, підлягають відшкодуванню заставодавцем у повному обсязі і забезпечуються цією заставою. Згідно п.5.4 Договору застави, за рішенням Заставодержателя задоволення його вимог може здійнюватися у позасудовому порядку відповідно до чинного законодавства України. Вибір способу звернення стягнення на предмет застави, у тому числі й способу пзасудового порядку звернення стягнення, здійснюється заставодержателем на його розсуд. Згідно ч.1 ст.589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно із ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до ст.590 ЦК України, ч.1 ст.24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Окрім того, відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Відчуження майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, а тому вона зберігає чинність при переході права -власності на предмет застави до іншої особи. Оскільки відповідач [PERSON], свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 347562,36грн., здійснив відчуження заставного автомобіля без згоди заставодержателя, суд приходить до висновку про задоволення позову та звернення стягнення на автомобіль, заставодавцем якого є [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, за яким він є боржником. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є останнім власником спірного майна, зобов"язань перед банком не порушував, вимог про витребування майна позивач не ставить, а тому він не є відповідачем за даним позовом. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.

Outcome: partial