Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

У липні 2020 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про усунення перешкод користування власністю, а саме квартирою, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що позивач у акціонерного товариства «Універсал Банк» придбала квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , у якій зареєстроване місце проживання відповідача, який є попереднім власником та відмовився самостійно знятися з реєстрації, порушуючи права позивача як власника майна. Ухвалою від 10.08.2020 суд (під головуванням судді Цимбал І.К.) відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 05.11.2020 . 05.11.2020 відкладено розгляд справи на 03.12.2021 у зв`язку з неявкою сторін. 06.11.2020 від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2020 справу передано до провадження судді Трусової Т.О. 03.12.2020 відкладено розгляд справи на 21.04.2021 у зв`язку з неявкою сторін. Відповідач [PERSON] , зареєстроване місце проживання якого невідоме, повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак в судове засідання він не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. Окрім того, за адресою, зазначеною у позовній заяві, направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись з відміткою "адресат відсутній за даною адресою" Зважаючи на викладене, суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до положень частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (далі також - спірна квартира), що підтверджується договором купівлі - продажу квартири та Актом приймання-передачі (а.с. 13-20). 26.12.2019 [PERSON] була надана згода на набуття права власності за АТ "Універсал Банк", як позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки (2-х кімнатна квартира, загальною площею 68,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) за договором іпотеки, що забезпечує виконання зобов`язань за кредитним договором № 009-2914/840-0281 від 11.10.2007 року, та який належить відповідачу на праві приватної власності, шляхом прийняття у власність АТ "Універсал Банк" даного об`єкту нерухомого майна на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (а.с. 5-6). 26.12.2019 право власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. за АТ "Універсал Банк". Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 21.01.2020 року, новим власником спірної квартири стала [PERSON] (а.с.13-20). Першим власником квартири був відповідач [PERSON] . Згідно з даними витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 11312297 від 26.12.2019 року, [PERSON] зареєстрований за адресою місцезнаходження нерухомого майна: [ADDRESS] , однак, жодних правових підстав для цього не має, оскільки власником квартири є позивачка (а.с. 10). За приписами статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 383 цього Кодексу, яка регламентує основні права власників житлового будинку або квартири, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб… Стаття 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав. Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, є Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за положеннями якого зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (стаття 7). Системний аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що особа втрачає право користування житлом внаслідок припинення права власності на нього. Відповідно до частини 2 статті 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. За обставинами справи установлено, що право власності відповідача [PERSON] на спірну квартиру припинилося, внаслідок його згоди про позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме спірну квартиру і передачу права власності АТ "Універсал Банк", а відтак він втратив право користування нею. Відповідно до положень статей 3, 15 ЦК України підставою для судового захисту цивільного права або інтересу є його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 цього Кодексу визначає орієнтовний перелік способів судового захисту, до яких, зокрема, відноситься такий спосіб захисту як припинення дії, яка порушує право. За приписами статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Відтак з огляду на встановлені обставини, вищенаведені положення матеріального закону та ураховуючи, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд вбачає підстави для захисту порушеного права позивача шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved