Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (далі - ПАТ «Азовзагальмаш») про стягнення суми індексації заробітної плати з компенсацією, зазначивши, що з 18 лютого 2003 року по 01 серпня 2013 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Під час її роботи на підприємстві, з 01 березня 2003 року при виплаті заробітної плати не проводилася індексація, передбачена діючим законодавством, внаслідок чого порушені її права на оплату праці, які мають бути відновлені шляхом зобов'язання підприємства провести та виплатити його індексацію заробітної плати. Просила стягнути з відповідача на її користь заборговану індексацію заробітної плати за період з 01 березня 2003 року по 01 серпня 2013 року в сумі 4180,23 грн., з урахуванням компенсації, яка нараховується при втраті частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України" Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", а також середній заробіток за час затримки виплати індексації заробітної плати за період з 03 серпня 2013 року по 01 січня 2014 року в сумі 36426,22 грн., витрати на правову допомогу в сумі 350 грн., моральну шкоду в сумі 500 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» до судового засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки індексація проводилась протягом усього часу її роботи на підприємстві, що вбачається з особових листві позивачки, які додані до заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка з 18 лютого 2003 року по 01 серпня 2013 рік перебував у трудових відносинах із ПАТ «Азовзагальмаш», що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці. За цей період їй нараховувалась і виплачувалась заробітна плата. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про оплату праці" в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713. У відповідності з положеннями ч.5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення). Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цінперевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації, зазначений в частині першої цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений і п. 1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, з наступними змінами та доповненнями. Частиною 2 ст. 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Як вбачається з матеріалів справи, під час роботи позивачки на підприємстві її заробітна плата в період з 01 березня 2003 року по 01 серпня 2013 року індексувалась відповідно до вимог діючого законодавства України, що підтверджується особовими розрахунковими листами на ім'я позивачки. Доказів, які б спростовували нарахування індексації підприємством відповідача, позивачкою не надано, тому суд виходить з доказів наданих до суду сторонами на момент розгляду справи. У зв'язку з тим, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованої індексації заробітної плати з компенсацією позивачці відмовлено, вимоги про стягнення середнього заробітку, витрат на правову допомогу та моральної шкоди теж задоволенню не підлягають. У зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed