Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк або АТ КБ "ПриватБанк"), яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк" або також Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 квітня 2013 року в розмірі 22836 грн. 21 коп. В обґрунтування позову зазначало, що 10 квітня 2013 року між Банком і [PERSON] (далі - Позичальник) була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (далі - кредитний договір), за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 5209 грн. 89 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним генеральна угода разом із запропонованими Банком Умовами і правилами та Тарифами складають між ним і Банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється шляхом внесення щомісячного платежу у період з 1 по 25 число кожного місяця. Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав, надав Позичальникові кредит у вказаній вище сумі. Проте відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 19 вересня 2019 року [PERSON] має перед Банком заборгованість за цим договором на загальну суму 22836 грн. 21 коп., з яких: 4961 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом, 5790 грн. 77 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 11709 грн. 73 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також відповідно до п. 2.2 цієї генеральної угоди штраф у розмірі 373 грн. 72 коп. Представник позивача Гаренко Н.В. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 10 квітня 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є позивач АТ КБ "ПриватБанк", і відповідач [PERSON] уклали генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт № б/н з метою створення Позичальникові сприятливих умов для виконання зобов`язань за кредитним договором № SAMDN50000050338621 від 20 вересня 2011 року. Згідно із п. 2.1 цього кредитного договору Банк надає Позичальникові на споживчі цілі кредит строком на 24 місяці до 30 квітня 2015 року шляхом встановлення на платіжну картку кредитного ліміту в розмірі 5209 грн. 90 коп., в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню кредиту, сплату процентів у розмірі 1,5 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення суми заборгованості за цим договором здійснюється шляхом сплати Позичальником у період з 1 по 25 число кожного місяця платежу в розмірі 260 грн. 70 коп. Відповідно до умов п. 2.2 кредитного договору у разі порушення Позичальником строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день, строк повернення кредиту вважається таким, що настав на 32 день з моменту порушення, у зв`язку з чим Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 373 грн. 72 коп. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно із положеннями якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за укладеним 10 квітня 2013 року із [PERSON] кредитним договором № б/н виконало, надало на споживчі цілі останньому кредит у визначеному договором розмірі в сумі 5209 грн. 90 коп., проте відповідач у порушення вимог закону та умов договору належним чином своїх зобов`язань за вказаним договором не виконує, заборгованість за кредитом, проценти за його користування та інші платежі Банку він не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість. У ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 19 вересня 2019 року внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № б/н від 10 квітня 2013 року відповідач має перед АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за цим договором на загальну суму 22836 грн. 21 коп., з яких: 4961 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом, 5790 грн. 77 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 11709 грн. 73 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також відповідно до п. 2.2 цієї генеральної угоди штраф у розмірі 373 грн. 72 коп. Суд вважає, що оскільки Позичальник належним чином взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати кредиту і процентів за користування ним не виконав, позовні вимоги Банку про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитом і процентами ґрунтуються на нормах чинного законодавства та умовах укладеного сторонами 10 квітня 2013 року кредитного договору № б/н, тому із відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 4961 грн. 99 коп. та заборгованість по процентам за користуванням кредитом у розмірі 5790 грн. 77 коп., всього заборгованість у розмірі 10752 грн. 76 коп. Що стосується вимог Банку про стягнення із Позичальника за невиконання зобов`язань за кредитним договором заборгованості за пенею і комісією та штрафу, суд дійшов наступних висновків. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до п. 2.2 генеральної угоди № б/н від 10 квітня 2013 року у разі порушення строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 373 грн. 72 коп. За змістом п. 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., включаючи обов`язкові платежі, Позичальник сплачує Банку розраховану за кожний день прострочення пеню + одноразово 50 грн. Обґрунтування сплати комісії, її розміру та строків позовна заява АТ КБ "ПриватБанк" не містить, у розрахунку заборгованості сума пені та комісії зазначені сумарно однією сумою. Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 висловив правову позицію щодо сплати комісії та зазначив, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У постановах від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 Верховний Суд України висловив правову позицію та вказав на те, що відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом положень кредитного договору № б/н від 10 квітня 2013 року, укладеного між Банком і Позичальником, зокрема, п. 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг та п. 2.2 генеральної угодим, пеня і штраф застосовуються у разі виникнення прострочених грошових зобов`язань. Аналізуючи зазначені положення кредитного договору № б/н від 10 квітня 2013 року, суд дійшов висновку, що згідно із умовами кредитного договору застосування пені та штрафу як виду цивільно-правової відповідальності пов`язано з порушенням Позичальником строків виконання грошових зобов`язань за цим договором. Підстав для нарахування Банком разом із пенею ще й комісії суд не вбачає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що на користь Банку за прострочення виконання зобов`язання із Позичальника підлягає стягненню лише штраф у розмірі 373 грн. 72 коп. У задоволенні позову в частині вимог про стягнення із Позичальника на користь Банку суми заборгованості за пенею і комісією в розмірі 11709 грн. 73 коп., суд вважає необхідним відмовити, так як одночасне стягнення пені та комісії і штрафу за одне й те саме порушення суперечить нормі ч. 1 ст. 61 Конституції України. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] у визначений сторонами строк не виконав зобов`язань за кредитним договором № б/н від 10 квітня 2013 року, суд дійшов висновку, що позов АТ КБ "ПриватБанк" є обґрунтованим лише частково, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за цим договором у загальному розмірі 11126 грн. 48 коп. у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial