Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до КЗ 1 ОСЛ м. Ромни, третя особа: головний лікар КЗ 1 ОСЛ м. Ромни [PERSON] і просить: визнати незаконним та скасувати п.1, п.п.2.1., п.2 наказу КЗ 1 ОСЛ м. Ромни № 134 від 5 вересня 2014 року в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на заступника головного лікаря з медичних питань КЗ 1 ОСЛ м. Ромни [PERSON]. В обґрунтування позову вказав, що з 21 жовтня 2004 року він працює на посаді заступника головного лікаря з медичних питань КЗ 1ОСЛ м. Ромни. Наказом КЗ 1 ОСЛ м. Ромни № 134 від 5 вересня 2014 року на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Підставою для накладення дисциплінарного стягнення послугував начебто факт порушення ним ст.ст. 4,5, 7, 11, 13 Закону України "Про психіатричну допомогу". Однак вважає, що наказ № 134 від 5 вересня 2014 року, в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення, є незаконним, оскільки жодних порушень трудової дисципліни він не допускав, сумлінно виконував свої посадові обов'язки. Так, 2 червня 2014 року до відділення № 7 КЗ 1 ОСЛ м. Ромни було госпіталізовано пацієнта для надання псих допомоги у порядку передбаченому ст.. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу". 11 червня 2014 року пацієнта, після надання психіатричної допомоги, було виписано з відділення № 7 КЗ 1 ОСЛ м. Ромни за рішенням лікаря-психіатра [PERSON], на підставі ч.1 ст. 18 Закону України "Про психіатричну допомогу". В той же час, на думку головного лікаря КЗ 1 ОСЛ м. Ромни , пацієнта було неправомірно виписано з лікарні, так як підстави для виписки такого пацієнта були відсутні. Також в описовій частині наказу № 134 від 5 вересня 2014 року зазначено, що 11 червня 2014 року пацієнта було виписано з лікарні за рішенням комісії лікарів психіатрів [PERSON] та [PERSON] Зазначає, що він особисто не здійснював огляд та не приймав участі в будь-якому комісійному огляді пацієнта, а також не приймав рішення щодо госпіталізації такого пацієнта до лікувального закладу чи його виписки. Крім того, описова частина наказу містить посилання на нібито факт проведення лікарсько-консультативної комісії у складі заступника головного лікаря [PERSON], лікаря [PERSON] та юрисконсульта закладу [PERSON] Відповідно до наказу головного лікаря КЗ 1 ОСЛ м. Ромни його призначено головою лікарсько-консультативної комісії лікарні. В той же час участі у лікарсько-консультативній комісії, про яку зазначено в наказі та про засідання якої йому взагалі нічого не відомо. Про необхідність проведення такої комісії його ніхто не повідомляв. Більше того, він не організовував проведення такої комісії і як наслідок не приймав участі у прийнятті будь-яких рішень такої комісії стосовно пацієнта. Тому, описова частина наказу № 134 від 5 вересня 2014 року містить неправдиві відомості щодо організації, проведення та прийняття рішення ЛКК стосовно пацієнта за його участі. Отже, жодних порушень ст.ст. 4,5,7,11,13 Закону України "Про психіатричну допомогу" він не допускав та не міг допустити, оскільки описова частина наказу № 134 від 5 вересня 2014 року містить неправдиві відомості щодо фактів, які начебто мали місце та послугували підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Даний наказ не можна вважати вмотивованим, а отже й таким, що відповідає вимогам закону. Крім того, відповідач не витребував від нього будь-яких пояснень до застосування дисциплінарного стягнення. Також, слід зазначити, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тобто за вчинене правопорушення відповідальність несе лише та особа, яка його вчинила, за умов, що її вину доведено. Таким чином оскаржуваний наказ є незаконним та виданим з грубим порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень, а отже підлягає скасуванню. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, забезпечив участь у справі представника. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав обґрунтування позову та заявлені вимоги і просив задоволити позов. Суду пояснив, що крім обґрунтувань, наведених в позові, слід відзначити, що в наказі не вказано яке саме порушення допущене [PERSON] і в чому полягає його суть. В судове засідання КЗ 1 ОСЛ м. Ромни явку представника не забезпечила, про відкладення розгляду справи не клопотала. Третя особа - головний лікар КЗ 1 ОСЛ м. Ромни [PERSON] позов вважав необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає. Вважав можливим розглядати справу, оскільки він головний лікар і може представляти інтереси КЗ 1 ОСЛ м. Ромни в суді, але з собою письмового підтвердження повноважень немає. Суду пояснив, що [PERSON] порушив ст.ст. 4,5,7,11,13 Закону України "Про психіатричну допомогу", так як він повинен був дотримуватися цього закону і забезпечити належне обстеження та лікування хворого [PERSON] який був направлений для примусової госпіталізації. Натомість [PERSON] був прийнятий на лікування за згодою, а не в примусовому порядку, як повинно було бути. [PERSON] не було встановлено точний діагноз і він не був оглянутий комісією лікарів. Крім цього [PERSON] виписаний лікарем [PERSON] недообстеженим, без рішення комісії лікарів психіатрів, за зверненям особи, яка не доглядала за [PERSON] Крім цього, [PERSON] підписав замість головного лікаря неправдиву інформацію на вимогу прокурора. Пояснення з приводу допущених порушень [PERSON] писав і вони надані суду. Судом встановлено, що з 21 жовтня 2004 року [PERSON] переведено на посаду заступника головного лікаря з медичних питань з 21.10.2004 року, що підтверджено витягом з наказу № 95 від 18.10.2004 р. по КЗ 1 ОСЛ. 26 червня 2014 року до 1 ОСЛ надійшла вимога прокурора, в якій останній просив надати у прокуратуру копії звернень [PERSON] стосовно лікування [PERSON] та інформацію на підставі чого 02.06.2014 проведена госпіталізація [PERSON] до лікарні, надати копії відповідних звернень, заяв, рішень суду. 27.06.2014 року на адресу Роменського міжрайонного прокурора направлено інформацію на вимогу від 25.06.2014, в якій вказано, що [PERSON] звернувся до головного лікаря 1 ОСЛ м. Ромни з заявою про первинний огляд його батька [PERSON] в зв'язку, на його думку, наявністю у останнього психічних розладів. 02.06.2014 р. дільничним психіатром був проведений первинний огляд [PERSON] та надане направлення на стаціонарне лікування до 1 ОСЛ. При поступленні до лікарні [PERSON] дав згоду на обстеження та лікування в ОСЛ і був госпіталізований до 1 ОСЛ на його прохання. В подальшому [PERSON] отримував лікування та обстеження відповідно до свого стану здоров'я. В процесі лікування, стан пацієнта покращився і він був виписаний із лікарні на його особисте прохання в супроводі дочки. З наказу № 116 від 7 серпня 2014 року "Відносно запиту слідчого СВ…" вбачається, що комісії ЛКК в складі: голови - в.о. заступника головного лікаря з медичних питань [PERSON], членів - лікарів-психіатрів [PERSON], [PERSON], [PERSON] наказано в найкоротший термін провести аналіз з приводу госпіталізації, лікування, виписки та надати відповідне заключення щодо відповідності проведених заходів до вимог діючого законодавства. З інформації на адресу головного лікаря, за підписами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вказано, що комісія встановила наступне: гр. [PERSON] оглянутий дільничним психіатром [PERSON], встановлений тяжкий психічний розлад і хворий був направлений для лікування в 1 ОСЛ згідно ст. 14 а та 14 б ЗУ "Про психіатричну допомогу" (в примусовому порядку). При госпіталізації до лікувального закладу черговий лікар [PERSON] не врахувала дані огляду дільничного психіатра та недооцінивши психічний стан хворого, госпіталізує його по звичайній госпіталізації за згодою хворого. Комісія лікарів-психіатрів в складі [PERSON] та [PERSON], також недооцінивши ступінь та тяжкість психічних розладів, приймає рішення про госпіталізацію за згодою хворого. В подальшому лікуючий лікар [PERSON] проводить хворому діагностику, призначає лікування, контролює психічний стан та 05.06.14 передає завідування відділенням та переходить на подальшу роботу в 1-ше відділення. На момент виписки хворого [PERSON] з 7-го відділення лікарем [PERSON], лікар-психіатр [PERSON]. у відділенні не працювала та участі в огляді хворого не приймала. Огляд комісії лікарів 11.06.14 р. лікарем [PERSON] сфальсифікований. Хворий [PERSON] виписаний із відділення в стані - недообстеженим, пролікованим не в повному обсязі, з неуточненим діагнозом та був виписаний під опіку дочки, яка до поступлення не проживала з батьком і не являлася його опікуном. Висновок: 1.Черговий лікар [PERSON] формально підійшла до питання госпіталізації [PERSON] до лікувального закладу ( не врахувала дані заяви сина хворого, дані огляду дільничним психіатром та недооцінила психічний стан при госпіталізації). 2. Лікуючий лікар [PERSON] не врахувала огляд дільничного психіатра [PERSON], а скористалася оглядом чергового лікаря [PERSON] та не прийняла, по своїй недосвідченості, хворого [PERSON] за згодою пацієнта. 3. Зав.7 відділенням [PERSON] формально віднісся до проведення лікування, обстеження хворого, не врахував відсутність ряду допоміжних обстежень, не представив на засідання ЛКК для уточнення діагнозу та виписок хворого із відділення особі, яка не здійснювала догляд та нагляд за хворим до поступлення в лікувальний заклад та сфальсифікував запис огляду комісії лікарів 11.06.14. при виписці хворого з відділення, підробивши підпис лікаря [PERSON], яка в цей час була в тарифній відпустці. Наказом № 128 від 26 серпня 2014 року "Про невиконання письмового розпорядження головного лікаря з приводу вимоги Роменського міжрайонного прокурора….", в зв'язку із встановленим фатом виявлених порушень щодо невиконання вимог законодавства України зав. відділенням № 7 [PERSON] зобов'язано заступника головного лікаря з медичних питань [PERSON] терміново надати письмове пояснення відповідно вищевикладеного. В письмових поясненнях головному лікарю І ОСЛ [PERSON] [PERSON] вказав, що розпорядження головного лікаря "Щодо виконання згідно вимог прокуратури…, отримав від діловода 27.06.2014 р. і 27.06.2014 р. була відправлена відповідь до Роменської міжрайонної прокуратури. В подальшому розпоряджень щодо звернень прокуратури відносно [PERSON] не отримував і ніякої інформації з цього приводу не надавав. Пояснення датовані 26 серпня 2014 року. В резолютивній частині наказу № 134 від 5 вересня 2014 року "Щодо виявлення фактів та усунення порушень виконання вимог ЗУ "Про психіатричну допомогу" та надання неправдивої інформації на Вимогу Роменського міжрайонного прокурора з приводу госпіталізації, лікування, виписки пацієнта [PERSON] комісією лікарів ЛКК та юрисконсульта закладу" вказано: 1. за виявлені порушення вимог чинного законодавства, а саме ЗУ "Про психіатричну допомогу" ст. 4, ст.5, ст.7, ст.11, ст. 13 - на основі не згоди, а усвідомленої згоди, що є вкрай грубим порушенням виконання вимог чинного законодавства, порушень, які наступили внаслідок надання неправдивої інформації закладом щодо звернень: Роменського міжрайонного прокурора , управління охорони здоров'я, заявника сина [PERSON], які стали наслідком неправдивого висновку - заключення комісії в складі: заступника головного лікаря з медичних питань [PERSON], зав. 7-м відділенням [PERSON] та юрисконсульта закладу [PERSON] 2. Оголосити догани:2.1. заступнику головного лікаря з медичних питань [PERSON] В обґрунтування наказу зазначено: "Виходячи з вищевикладеного, що членами ЛКК - заступником головного лікаря з медчастини [PERSON], зав відділенням, лікарем [PERSON], юрисконсультом закладу [PERSON], які з незрозумілих причин не взяли до уваги дані із медичної карти амбулаторного хворого, не взяли до уваги інформацію денників медичної карти стаціонарного хворого № 1448,14, а саме: в графі психічний стан лікуючий лікар відмічала, що пацієнт дезорієнтований в часі, грубо в місці перебування, не звернули увагу, що пацієнт недообстежений лікарем неврологом, психологом, не дослідили наявності членів складу комісії, яка приймала участь для прийняття рішення по виписці [PERSON] та не звернули увагу щодо узгодження виписки із заявником, а при цьому послались, що нібито стан пацієнта покращився і згідно ст. 18 ЗУ "Про психіатричну допомогу", рішенням комісії ЛКК був виписаний із лікарні на його прохання в супроводі дочки, як добровільно госпіталізованого. Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини щодо застосування дисциплінарного стягнення. Відповідно ч.1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Статтею 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку встановленому чинним законодавством. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Таке переконання суду склалося з тих підстав, що відповідачем не доведено вчинення [PERSON] дисциплінарного поступку чи порушення вимог чинного законодавства, яке б могло вважатися порушенням трудової дисципліни. З наказу № 134 від 5 вересня 2014 року та наданих доказів неможливо зробити висновок в чому полягає порушення, допущене [PERSON] і чи мало місце взагалі будь-яке порушення. Тобто, в жодному з наданих доказів немає даних про те, що здійснюючи свою діяльність в межах повноважень визначених посадою, [PERSON] порушив вимоги закону чи підзаконного нормативного акту і дані порушення можуть бути визначені як порушення трудової дисципліни. Натомість досліджені судом докази містять дані про те, що [PERSON] не вчиняв якихось дій спрямованих на вчинення дисциплінарного проступку. Крім цього, при застосуванні дисциплінарного стягнення у [PERSON] не було отримано пояснень щодо дисциплінарного проступку, чим порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення. За таких обставин суд вважає, що п.1, п.п.2.1. п. 2 наказу КЗ 1 ОСЛ м. Ромни № 134 в частині накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] є незаконним і підлягає скасуванню.

Outcome: approved