Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

У червні 2017 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до відповідача [PERSON] до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 20 жовтня 2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: земельної ділянки, площею 0,0261 га наданої для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: с/т "Ірпінь" Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області; земельної ділянки, площею 0,0635 га наданої для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: с/т «Ірпінь» Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області; 1/2 частини квартири за №119, що розташована за адресою: [ADDRESS], що розташований за адресою: [ADDRESS] Позивач зазначає, що у визначений ст.1270 Цивільного кодексу України термін вона та відповідач по справі [PERSON] звернулися до державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявами про прийняття спадщини. Під час оформлення, між позивачем та [PERSON], було укладено договір про поділ спадкового майна від 19 липня 2016 року, відповідно до якого спадкове майно було поділене наступним чином: [PERSON], перешло право власності на земельну ділянку, площею 0,0261 га, надана для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: с/т "Ірпінь" Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, та на земельну ділянку, площею 0,0635 га, надана для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: с/т "Ірпінь" Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області; [PERSON], перешло право власності на 1/2 частину квартири за №119, що розташована за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищезазначеного договору про поділ спадкового майна від 19 липня 2016 року державним нотаріусом було видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Також, між сторонами було домовлено, що садовий будинок [ADDRESS] також переходить позивачу [PERSON], але вписати у вищезазначений договір про поділ спадкового майна та видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий садовий будинок позивачу було відмовлено, оскільки нею не було надано правовстановлюючі документи на спадковий садовий будинок. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на ? частину садового будинку за адресою: [ADDRESS]. В листопаді 2017 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа: Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 20 жовтня 2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на: земельну ділянку, площею 0,0261 та, надана для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: с/т "Ірпінь" Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, земельної ділянки, площею 0,0635 та, надана для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: с/т "Ірпінь" Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, 1/2 частину квартири [ADDRESS], а також на садовий будинок [ADDRESS]. У визначений ст.1270 Цивільного кодексу України термін, [PERSON] та [PERSON] звернулися до державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори [PERSON] для прийняття спадщини. Під час оформлення у визначений термін спадщини, між [PERSON] та [PERSON], було укладено договір про поділ спадкового майна від 19 липня 2016 року, відповідно до якого спадкове майно було поділене наступним чином: [PERSON], перешло право власності на земельну ділянку, площею 0,0261 га, надана для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: с/т "Ірпінь" Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, та на земельну ділянку, площею 0,0635 га, надана для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: с/т "Ірпінь" Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області; [PERSON], перешло право власності на 1/2 частину квартири за №119, що розташована за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищезазначеного договору про поділ спадкового майна від 19 липня 2016 року державним нотаріусом було видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Також, між позивачем та відповідачем було домовлено, що садовий будинок [ADDRESS] також переходить [PERSON], але вписати у вищезазначений договір про поділ спадкового майна та видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий садовий будинок було відмовлено, оскільки відповідачем за зустрічним позовом не було надано правовстановлюючі документи на спадковий садовий будинок. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач за зустрічним позовом просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на ? частину садового будинку за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник позивача звернувся до суду із завою про слухання справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги просив задовольнити, проти зустрічних позовних вимог не заперечував. В судове засідання позивач за зустрічним позовом [PERSON] не з'явилася. Звернулась до суду із заявою про слухання справи за її відсутності, зустрічні позовні вимоги просила задовольнити, проти первісних позовних вимог не заперечувала. В судове засідання Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області свого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомляла. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази знаходить, що первісний та зустрічний позов підлягає задоволенню з таких підстав. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Виходячи з вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 20 жовтня 2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 0,0261 га наданої для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: с/т «Ірпінь» Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області; земельну ділянку, площею 0,0635 га наданої для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: с/т «Ірпінь» Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області; 1/2 частини квартири за №119, що розташована за адресою: [ADDRESS], що розташований за адресою: [ADDRESS] У визначений законом термін позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] звернулися до державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявами про прийняття спадщини. 19.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна, відповідно до якого [PERSON], перешло право власності на земельну ділянку, площею 0,0261 га, надана для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: с/т "Ірпінь" Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, та на земельну ділянку, площею 0,0635 га, надана для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: с/т "Ірпінь" Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області; [PERSON], перешло право власності на 1/2 частину квартири за №119, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Постановою державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05.08. 2016 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на садовий будинок, що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район,с. Стоянка, с/т «Ірпінь» в зв»язку ти тим, що заявниками не було надано правовстановлюючі документи на спадковий будинок. Як вбачається з матеріалів справи, спадковий садовий будинок, знаходиться за адресою: Київська область Києво-Святошинський район село Стоянка с/т "Ірпінь" за [NUMBER], на земельній ділянці, яка належала померлому [PERSON], на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Гореницькою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 15 жовтня 1997 року на підставі рішення виконкому Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18.10.1996 року за №20/35, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №6635/292. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року за №7, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спадкового житлового будинку (1955 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Відповідно до пункту 4 вказаної Інструкції реєстрації підлягали будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, що належали місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності, яка передбачала обов'язкову реєстрацію права власності на будинки лише в містах і селищах. Обов'язку реєстрації будинків в сільській місцевості встановлено не було. При цьому, пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Разом з цим, пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 № 95, встановлено, що єдиним документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Отже, враховуючи вищевикладені норми, спадкодавець [PERSON] набув право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], однак, з незалежних від нього обставин за життя не встиг або не зміг зареєструвати право власності на вказаний спадковий будинок Відповідно до довідки від 25 травня 2010 року за №37 громадської організації "Садівницького товариства "Ірпінь" та довідки від 16 серпня 2016 року за №20, померлий [PERSON], з 1988 року є членом СТ "Ірпінь", володіє ділянкою [NUMBER] площею 0,08 га, яка розташована на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області і що дана земельна ділянка - забудована. Відповідно до акту введення в експлуатацію від 10 травня 1989 року, спадковий садовий будинок [ADDRESS] побудований відповідно до норм законодавства та може бути введений в експлуатацію. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. А відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За таких обставин вимоги позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом є доведеними, суд приходить до висновку про необхідність задоволення як первісного так і зустрічного позову в повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1216, 1218, 1222, 1223, 1251, 1268,

Outcome: approved