Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

14 листопада 2017 року [PERSON]. звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право власності та про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], а також стягнути на його користь судовий збір. Позовні вимоги мотивує тим, що 21 липня 2016 року Державним підприємством "СЕТАМ" Міністерства юстиції України проведено електронні торги з продажу однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. 11 листопада 2016 року приватним нотаріусом йому видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, яким посвідчено, що позивачу належить зазначена однокімнатна квартира. Розмір частки власності квартири 1/1. З [PERSON] він ніколи не бачився, бачився лише з [PERSON], яка в січні 2017 року зателефонувала і повідомила, що квартира звільнена. З 19 лютого 2017 року зазначена квартира перебуває у його користуванні, колишні мешканці з того часу в квартирі не проживають, комунальні послуги не сплачують. 06 березня 2017 року він звернувся до Центру надання адміністративних послуг м.Южноукраїнська про зняття з реєстрації місця проживання відповідачів, але йому було відмовлено. Наявність у квартирі осіб, які не є членами його сім'ї, порушує права позивача, зокрема, право розпорядження квартирою. Позивач [PERSON]. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Пояснив, що з колишніх мешканців квартири телефоном спілкувався з [PERSON] Із речей, які залишились після колишніх мешканців, є непридатні для використання - стара шафа, стара електроплита, стара доріжка. Як йому відомо, в реєстрі іпотек відомості щодо спірної квартири перебувають з 2008 чи з 2009 року, а малолітній відповідач зареєстрований в спірній квартирі у 2011 році. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя" №51 від 21 грудня 2017 року. Представник органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в частині визнання малолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки це позбавить дитину право на житло. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що мешкає в квартирі [ADDRESS]. Вже приблизно рік не бачив відповідачів, в квартирі 96 на теперішній час ніхто не проживає. Свідок [PERSON] , яка також мешкає в квартирі [ADDRESS] підтвердила, що більше року не бачила колишніх мешканців квартири 96, не бачила, навіть, як вони виїжджали. Ухвалою суду справу розглянуто в порядку заочного розгляду за відсутності відповідачів, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Проти заочного розгляду справи позивач не заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону) від 11 листопада 2016 року на підставі акту про реалізацію предмета іпотеки від 04 жовтня 2016 року посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності майно, яке складається із однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою:[ADDRESS], що раніше належала [PERSON] /а.с.6/. У Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зазначено, що станом на 11.11.2016 р. у [PERSON] перебуває у приватній власності (частка 1/1) об'єкт житлової нерухомості - однокімнатна квартира [ADDRESS]. Підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, підстава виникнення права власності - свідоцтво про придбання майна з публічних торгів видане 11.11.2016 р. /а.с.7/. Частиною 1 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час проведення прилюдних торгів) та статтями 41-47 Закону України "Про іпотеку", передбачено порядок і умови проведення прилюдних торгів. Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, це є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Згідно ч.3 та 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Пунктом 8 частини 1 ст.346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язанням власника. Відповідно до норм Законів, позивач набув право власності на зазначену квартиру, а колишній власник квартири припинила право власності на спірний об'єкт нерухомості, про що у позивача є відповідні документи. Позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право власності на кв.[ADDRESS], задоволенню не підлягають, оскільки право власності на вказаний об'єкт нерухомості [PERSON] припинила. Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) станом на 14 листопада 2017 року /а.с.8/ та відповіді про надання інформації від 24 листопада 2017 року /а.с.20-23/ [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. 06 березня 2017 року [PERSON] було відмовлено в знятті відповідачів з реєстрації /а.с.12, 13/. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. За змістом ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України). За положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з тим, визнання особи такою, що втратила право користування, яке знаходиться у власності фізичної особи, можливе за позовом власника, якому квартира належить на праві приватної власності за ст.405 ЦК України. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що колишній власник житла [PERSON] припинила право власності на зазначену квартиру, виїхала з квартири разом з членами своєї сім'ї з квартири і не проживає в ній понад рік, що підтверджується свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та поясненнями свідків. Таким чином позов в частині визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. Відповідно до пунктів 4.5.7. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5 (далі - Інструкція), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Суд критично ставиться до заперечень представника органу опіки та піклування щодо позбавлення неповнолітньої дитини місця проживання, оскільки виходячи зі змісту п.4.5.7 Інструкції, орган опіки піклування або надавав дозвіл на реалізацію вказаної квартири, або малолітнього [PERSON], було зареєстровано як проживаючого в квартирі після того, коли [PERSON] припинила право власності на зазначену квартиру.

Outcome: partial