Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 31 серпня 2021 року адвокат Бодачевський Р.В., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому просить визнати виконавчий напис № 85361 від 12.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. про стягнення з нього на користь відповідача (стягувача) ТОВ "ДОРІ ФІНАНС" заборгованості в розмірі 69 159 грн 99 коп. та №85360 від 12.06.2021 заборгованості в розмірі 8 967 грн 40 коп. Позов обґрунтував тим, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. не було дотримано вимог чинного законодавства, оскільки однією з визначальних умов для можливості кредитора задовольнити свої вимоги шляхом права на здійснення стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріусом є безспірність вимог про розмір заборгованості, а також наявність права стягувача звернутися за стягненням боргу в межах визначеного законом строку давності, що й стало підставою звернення до суду. Позивач зауважив, що не отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ "ДОРІ ФІНАНС", або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Вважає, що нотаріусом вчинено оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимог кредитора та оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вимог закону. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В. письмові пояснення щодо позову також не подали. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Бодачевський Р.В. подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ "ДОРІ ФІНАНС" в судове засідання також не з`явився, відповідач викликався в судове засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення наявне у матеріалах справи. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини їх неявки суду не відомі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі виконавчих написів нотаріуса №85361 від 12.06.2021 та №85360 від 12.06.2021, вчинених приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь відповідача (стягувача) Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 69 159 грн 99 коп. та 8 967 грн 40 коп. Ухвалою суду від 01 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. від 18.08.2021 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №66555814) про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» заборгованість в розмірі 69 159 грн 99 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. від 18.08.2021 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №66555791) про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» заборгованість в розмірі 8 967 грн 40 коп. 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. був вчинений виконавчий напис № 85361 від 12.06.2021, про стягнення з нього на користь відповідача (стягувача) ТОВ "ДОРІ ФІНАНС" заборгованості в розмірі 69 159 грн 99 коп. та виконавчий №85360 від 12.06.2021 заборгованості в розмірі 8 967 грн 40 коп. V. Оцінка Суду. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ "Українські фінансові операції", або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Тобто, всі зазначені вище підстави свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості в розмірі 69 159 грн 99 коп. та в розмірі 8 967 грн 40 коп. При цьому, в ході розгляду справи ані відповідачем, ані третіми особами не було подано суду доказів на підтвердження належної перевірки нотаріусом поданих відповідачем документів в частині наявності безспірності заборгованості, а саме: чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи був повідомлений боржник про наявність боргу. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Взявши до уваги те, що підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника, суд погоджується із наведеними в позові обґрунтуваннями позивача та вважає їх доведеними в ході розгляду справи, а також звертає увагу на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовані доводи позивача в цій частині та не надано суду беззаперечних доказів, які б свідчили, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, існувала заборгованість та нотаріусом виконані всі вимоги закону при його вчиненні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його неможна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04,§ 58,ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також взявши до уваги те, що нотаріусом вчинено оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, та доказів зворотного матеріали справи не містять, та оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням наведених вище положень закону, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908 грн 00 коп. в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved