Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача ТОВ «Туристична агенція «Парадіз», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП», в якій просила: розірвати договір надання послуг, укладений шляхом розміщення ТОВ «Туристична агенція «Парадіз» публічної оферти на сайті e-bilet.com.ua; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 10 391 грн. 37 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача збитки, у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 6 630 грн. 00 коп. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 24.02.2020 нею в мережі Інтернет на сайті e-bilet.com.ua були придбані авіаквитки на рейс, який виконувала авіакомпанія Sky Up (Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап». Послуги з продажу вказаних авіаквитків надавались Товариством з обмеженою відповідальністю «Туристична агенція «Парадіз». Позивачем було придбано два авіаквитки Харків-Батумі (Грузія) на рейс, що повинен був відбутися 14.07.2020 року, та два квитки у зворотньому напрямку Батумі (Грузія) - Харків, який був призначений на 28.07.2020 року. Загальна вартість квитків складала 9 575,37 грн., яка була сплачена у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача. Після цього, [PERSON] було повідомлено про скасування рейсу, що повинен був відбутися 14.07.2020 року, на 15.07.2020 року через поновлення рейсів з цієї дати. Відповідачем було відмовлено у поверненні сплачених грошових коштів та запропоновано доплатити за кожен квиток за перебронювання квитків на іншу дату. 23.06.2020 року [PERSON] на розрахунковий рахунок відповідача було перераховано грошові кошти у розмірі 816,00 грн. та були отримані два електронні авіаквитки на рейс за маршрутом Харків - Батумі (Грузія), що відбудеться 04.08.2020 року та два авіаквитки па рейс за маршрутом Батумі (Грузія) - Харків, що відбудеться 18.08.2020 року. Однак, на даний час на території України карантинні заходи не скасовані, у всьому світі відбувається поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у зв`язку чим, позивач зателефонувала до Представництва Консульства Грузії в місті Харків для отримання інформації щодо можливості перетину державного кордону Грузії нею та її чоловіком, як іноземними громадянами. Офіційний представник Консульства Грузії в місті Харків повідомив, що в`їзд на територію Грузії громадянам України заборонений до 31.07.2020 року, а у випадку відкриття державного кордону, іноземні громадяни повинні будуть складати експрес-тести на наявність гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, кожні два дні. Вона та її чоловік є особами похилого віку, крім того, позивач є інвалідом другої групи, а, отже, поїздка до іншої країни на даний час за умови поширення хвороби та продовження карантинних заходів, є небезпечною для її здоров`я та здоров`я її чоловіка. Враховуючи вищевикладені обставини, [PERSON] було прийнято рішення про повернення придбаних авіаквитків та отримання сплачених грошових коштів. Проте, у поверненні грошових коштів, або наданні відповідного ваучеру для придбання авіаквитків цієї авіакомпанії у майбутньому, було відмовлено. Позивач вважає, що вказані обставини свідчать про порушення її прав, як споживача, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду. Вказує, що на інтернет-сайті відповідача розміщена публічна оферта, відповідно до якої відповідачем запропоновано укласти договір надання послуг необмеженому колу осіб. Відповідно до умов цього договору відповідачем надаються послуги, в тому числі, бронювання та придбання квитків, із чого випливає, що відповідач виступає агентом авіакомпанії перед споживачами. Як було зазначено, [PERSON] придбала у відповідача, як у агента ТОВ «Авіакомпанія Скайап», авіаквитки. При цьому, рейси, що повинні були бути відбутися 14.07.2020 року та 28.07.2020 року були скасовані самою авіакомпанією. Порушуєчи норми законодавства відповідачем було відмовлено у поверненні грошових коштів за авіаквитки та надано недостовірну інформацію стосовно неможливості повернення грошових коштів за придбані квитки. Більш того, відповідачем було взято додаткову плату у розмірі 816 грн. за обмін квитків, хоча такий обмін відбувався через скасування рейсів. Враховуючи приписи діючого законодавства України, позивач має право на повернення грошових коштів сплачених на користь відповідача, як агента авіакомпанії, за придбані авіаквитки у розмірі 9 575,37 грн. Згідно ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, в тому числі, на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної». Однак, в порушення зазначених вимог Закону, позивачу не була надана своєчасна необхідна і достовірна інформація щодо можливості повернення грошових коштів за авіаквитки через скасування рейсу, більш того, з неї безпідставно було стягнуто грошові кошти за обмін авіаквитків. Враховуючи вищевикладене, позивач просить розірвати договір надання послуг, розміщений відповідачем у вигляді публічної оферти та акцептований нею; повернення сплачених грошових коштів за авіаквитки у розмірі 9 575,37 грн.; повернення сплачених грошових коштів за обмін квитків у розмірі 816,00 грн. Крім того, [PERSON] вказує, що вказані обставини порушують її права та законні інтереси, як споживача. Ситуація, що виникла між нею та відповідачем, негативно відображається на психічному та емоційному стані [PERSON] , вона стала знервованою та дратівливою, втратила сон, оскільки вимушена вживати заходів з повернення грошових коштів, сплачених мною за авіаквитки, тому має право на відшкодування моральної шкоди, яку, з урахування об`єму та характеру завданих моральних страждань, ступеню вини відповідача, а також вимог розумності та справедливості, оцінила у розмірі 10 000 грн. Також, позивач була вимушена звернутися за професійною юридичною допомогою в юридичну компанію, в касу якої нею було сплачено суму у розмірі 6 630 грн., які є збитками [PERSON] , понесеними з вини відповідача, внаслідок порушення норм діючого законодавства про захист прав споживачів та її прав. 18.07.2020 [PERSON] на адресу відповідача була направлена претензія з вимогами повернення сплачених грошових коштів, а також сплати відшкодування моральної шкоди і понесених збитків, однак, станом на поточний момент, вимоги не задоволені. На підставі викладеного позивач була змушена звернутись до суду з позовною заявою для захисту порушених прав. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 25.08.2020 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 07.09.2020 до канцелярії суду надійшла заява позивача на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27.10.2020 до суду надійшло клопотання представника відповідача - адвоката Шуліки М.О., у якому представник просить відкласти розгляд справи з метою надання відповідачу можливості реалізувати своє право на подання відзиву на позовну заяву, через наявність карантинних обмежень призначити наступне судове засідання у режимі відео конференції з Оболонським районним судом м.Києва. Перше судове засідання, призначене на 28.10.2020 о 08-30 год. було відкладено за клопотанням представника відповідача та постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична агенція «Парадіз» - адвоката Шуліки М.О. про проведення судового засідання в режимі відео конференції. 03.11.2020 до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична агенція «Парадіз» - адвоката Шуліки М.О. на позовну заяву про захист прав споживачів (а.с.112-121). Відповідач, ознайомившись з матеріалами позовної заяви про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди повідомив наступне. 24.02.2020 позивачем на сайті відповідача здійснено замовлення № 57483 та в той же день здійснено оплату вказаного замовлення, отримано на електронну пошту авіаквитки. 18.06.2020 позивач звернулась з проханням обміну авіаквитків на інші дати, у зв`язку з чим 22.06.2020 їй було надано рахунок на суму 800 грн. (сервісний збір) та змінено дати перельоту. В той же день позивач сплатила сервісний збір та отримала авіаквитки на нові дати. 06.07.2020 позивач звернулась з повідомленням про те, що має сумніви щодо доцільності перельоту через пандемію COVID-19 та просила оформити ваучер (промокод) - знижку при оплаті авіаперевезення та додаткових послуг на рейсах авіакомпанії. Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті авіакомпанії «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП», ваучер (промокод) надається у випадку скасування бронювання. Оскільки на момент звернення позивача інформація про скасування бронювання була відсутня, третя особа відмовила у наданні ваучеру (промокоду). 27.07.2020 відповідачеві надійшла претензія від позивача з вимогами: розірвати договір надання послуг, укладений шляхом розміщення ТОВ «Туристична агенція «Парадіз» публічної оферти на сайті e-bilet.com.ua (далі - «Угода користувача»); виплатити грошові кошти у розмірі 10 391 грн. 37 коп.; виплатити відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. 00 коп. та збитки у вигляді витрат на юридичні послуги у розмірі 6 630 грн. 00 коп. 28.07.2020 надійшла інформація від третьої особи про скасування рейсу, про що було повідомлено позивача та запропоновано оформити ваучер (промокод), однак остання відмовилась. 11.08.2020 відповідачем надано відповідь на претензію, в якій зазначено, що відповідачем вжито всіх можливих заходів в межах своєї компетенції для захисту інтересів позивача та повернення коштів третьою особою, а також надано роз`яснення про те, що зробивши замовлення та здійснивши 24.02.2020 оплату вартості авіаквитків на суму 9 575, 37 гривень згідно рахунку № А57483 від 24.02.2020, позивач фактично погодилась з умовами публічного договору, які викладені в Угоді користувача (Пользовательское соглашение). Розділ №8 Угоди користувача «Обмін та повернення авіа білету» попереджає клієнтів про те, що Агенція не несе відповідальності за остаточне рішення постачальника послуг, який вирішує одноособово щодо можливості зміни чи повернення у випадку замовлення, здійсненого клієнтом. Агенція не має повноважень гарантувати якість та факт належного виконання послуг, наданих постачальником. Агенція не несе відповідальності за його дії чи бездіяльність, які призвели до таких наслідків, наприклад, як скасування рейсу. Розділ № 5 Угоди користувача «Відмова від відповідальності» передбачає, що Агенція безпосередньо не контролює і не несе відповідальність за постачальника, в тому числі того, який затримує виконання обов`язків, переносе чи скасовує рейс, за будь-якої причини. У зв`язку з викладеним, представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не відповідають вимогам законодавства, не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, а тому не можуть бути задоволені судом. При цьому, представник відповідача посилається на те, що між сторонами укладено Угоду користувача, предметом якої є надання послуг щодо бронювання та придбання авіаквитків, яка є публічним договором. За змістом чинного законодавства України, розірваним може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір, в той час як зобов`язання сторін за Угодою користувача виконані у повному обсязі, що підтверджується наданими позивачем копіями квитанцій та копіями авіа квитків. З моменту отримання авіаквитків вступає в дію договір повітряного перевезення між позивачем та третьою особою. Вказує, що розірвання договору, який припинено виконанням, проведеним належним чином є неможливим. Крім того, відповідно до Угоди користувача, питання обміну та повернення авіаквитків належить виключно до повноважень постачальників при цьому відповідач безпосередньо не контролює і не несе відповідальність за постачальника, в тому числі того, який затримує виконання обов`язків, переносе чи скасовує рейс, за будь-якої причини (розділ №5, №8 Угоди користувача). Також у розділі Угоди користувача №7 «Бронювання та оплата авіаквитків», відповідач попереджає клієнтів про те, що вони приймають на себе обов`язок ознайомлення в т.ч. і на офіційному сайті авіакомпанії з умовами повернення та/або обміну обраної послуги/тарифу, встановлених авіакомпанією. У відкритому доступі на сайті третьої особи 24.04.2020 було розміщено інформацію « Відшкодування вартості квитків з вильотом в період карантину: SkyUp пропонує промокод на 120%». Відповідна інформація містила умови та заходи, що мають бути вживані для отримання промокоду або повернення коштів. Отже, розмір суми коштів за невикористаний квиток визначається третьою особою на підставі звернення пасажира до авіакомпанії та повертається авіакомпанією у день розірвання договору повітряного перевезення. Як вказує представник, предметом даного позову не є розірвання договору повітряного перевезення та повернення коштів за невикористаний квиток, відповідач повідомляє, шо ним вжито всіх можливих заходів в межах своєї компетенції для прискорення вирішення питання повернення коштів третьою особою, навіть отримано дозвіл на повернення певної суми за невикористані авіаквитки, 15.10.2020 третя особа підтвердила факт надходження запиту щодо повернення коштів позивачу, проте, зазначені кошти третьою оосбою не були перераховані. Щодо відшкодування моральної шкоди представник відповідача також заперечує з тих підстав, що позивачем не надано доказів втрат немайнового характеру а також доказів, що ці втрати сталися з вини відповідача. Відповідач також заперечує проти задоволення вимоги про стягнення збитків, у вигляді витрат на оплату юридичних послуг у розмірі 6630,00 грн., оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесення таких витрат. На підставі викладеного, представник відповідача просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. 01.12.2020 до суду надійшло клопотання представника відповідача - адвоката Шуліки М.О., у якому представник просить дозволити відповідачу брати участь у судовому засіданні за справою 953/13493/20 14.12.2020 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (система відеоконференцзв`язку «EasyCon»), при цьому представником зазначено її електронну адресу, яка використана відповідачем для реєстрації в системі відеоконференцзв`язку «EasyCon» та контактний номер телефону. Ухвалою суду від 09.12.2020 клопотання представника відповідача задоволено, постановлено провести судове засідання, призначене на 15 год. 40 хв. 14 грудня 2020 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» з [PERSON] - представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРИСТИЧНА АГЕНЦІЯ «ПАРАДІЗ», яка зареєстрована у системі «EasyCon» за реквізитами: [INFO], номер телефону - [NUMBER] . 05.01.2021 до суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи (а.с.208-210). Одночасно представником відповідача подано клопотання про відшкодування витрат, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Туристична агенція «ПАРАДІЗ» додаткові витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту 14.12.2020 та 12.01.2021 у розмірі 2658,34 грн. (а.с.232-233). 12.01.2021 до суду засобами електронного зв`язку надійшли пояснення третьої особи (а.с.239). Так, генеральний директор ТОВ «Авіакомпанія СКАЙАП» [PERSON] пояснив, що дійсно, позивач є пасажиром ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП», однак авіаперевезенням пасажир/позивач не скористався через обставини, на які жодна із сторін вплинути змоги не мала оскільки між Україною та Грузією було припинено авіасполучення. Продаж авіаквитків на користь позивача ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» здійснювало через агента ТОВ «Туристична Агенція «Парадіз» на підставі агентської угоди № 17/АК 19-2. Вказує, що ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» 16.08.2020 здійснила повернення коштів за авіаперевезення, однак повернення коштів здійснено шляхом взаємозаліку між ТОВ "Туристична агенція "Парадіз" та ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП». Повернення коштів на користь пасажира ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» здійснити змоги не мала оскільки діє в межах агентської угоди №17/АК 19-2 платником, замовником авіаквитків виступає ТОВ "Туристична агенція "Парадіз" в силу того, що кошти повернуто про, що свідчить взаємозалік, вважає, що перешкод здійснити виплату на користь пасажира не має. Позивачем 12.01.2021 подано заяву про долучення до матеріалів справи письмових доказів. У судовому засіданні позивач позов підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просила про його задоволення. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що рішення про повернення коштів приймає виключно авіакомпанія. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлявся, причин неявки у судове засідання повідомлено не було. Частиною 1 ст.131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч.3 ст.131 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Представник третьої особи не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. В силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності представника третьої особи. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ по позовах про захист прав споживачів», розглядаючи питання про характер правовідносин між споживачем і виробником (виконавцем), про наявність основ і умов їхнього виникнення, про права й обов`язки сторін, суд може виходити як з норм Закону України від 12.05.1991 року «Про захист прав споживачів» і прийнятих відповідно до нього нормативних актів, так і з відповідних норм ЦК України й іншого законодавства, що регулює ті ж самі питання і не суперечать Закону. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про туризм» туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність із реалізації туристичного продукту туроператорів і туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності. Згідно ст. 3 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична агенція «Парадіз», зокрема:п. 3.4 Виключною діяльністю Товариства є діяльність туроператора, тобто організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг; п.3.5 Зокрема до посередницької діяльності із надання характерних та супутніх послуг відноситься: організація, на основі укладених договорів з авіапідприємствами, введення ресурсів перевізників в автоматизовані системи продажу квитків і бронювання місць, управління ними, здійснення продажу, бронювання авіаперевезень на внутрішніх та міжнародних авіалініях; організація продажу автоперевезень залізничних перевезень та морських перевезень (а.с.180). Відповідно до ст. 98 Повітряного кодексу України повітряні перевезення виконуються на підставі договору між авіаперевізником та пасажиром або вантажовідправником. Кожний договір повітряного перевезення та його умови засвідчуються документом на перевезення, який видається авіаційним перевізником або уповноваженими ним організаціями (агентами). 21.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «СКАЙАП» (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Туристична агенція «Парадіз» (Агент) укладено Агентську угоду №17/АК19-2 на право з продажу пасажирських перевезень (а.с.216-221). Пунктом 2.1 Угоди визначено, що перевізник доручає Агенту здійснювати продаж послуг з продажу авіакватків для пасажирських перевезень на авіарейси, що виконуються Авіакомпанієб як у складі груп, так і індивідуально. Агент уповноважений діяти від імені Перевізника та в її інтересах в межах, передбачених цією Угодою. До обов`язків Агента відносяться: зокрема, надання пасажирам послугу бронювання авіаквитків на рейси Перевізника, надання пасажирам послугу продажу авіаквитків Перевізника, надання пасажирам передпродажні та після продажні послуги (зміна авіаквитка, скасування авіаквитка та повернення коштів, надання необхідної інформації про послуги тощо, у відповідності до умов придбання авіаквитків та правил перевезень Перевізника). Агент не має права надавати третім особам будь-яких гарантій та/або не брати будь-яких зобов`язань від імені Перевізника без отримання попереднього письмового погодження Перевізника. Перевізник повинен здійснювати інформування Агента про свої тарифи, знижки, пільги та умови їх застосування, а також щодо всього іншого за його запитами, пов`язаними з виконанням Угоди. Судом встановлено, що 24 лютого 2020 року між позивачем та відповідачем була укладена Угода користувача - договір про надання послуг щодо бронювання та придбання авіаквитків, згідно умов якого позивачем шляхом заповнення форми було замовлено авіаквитки на суму 9 575,37 грн. на рейс, який виконувала авіакомпанія Sky Up (Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап») за замовленням №57483 та сплачено за надання послуг зазначену суму згідно рахунку №А57483 від 24.02.2020 року. Угода користувача розроблена за наказом генерального директора ТОВ «Туристичної агенції «Парадіз» від 26.11.2016 № 21/11/01 та запропонована клієнтам на сайті https://e-bilet.com.ua для добровільного укладення, відповідно до норм чинного законодавства України. Відповідно до ст..509 ЦК України, збов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною 1 ст.526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Частиною 1 ст.639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відтак, між сторонами виникли правовідносини на підставі публічного договору з приводу надання послуг щодо бронювання та придбання авіаквитків. Факт укладення Угоди користувача підтверджується автоматично сформованим авіаквитком, а факт надання послуг - оформленням електронного авіаквитка. Як вбачається з матеріалів справи позивачем було придбано два авіаквитки на рейс PQ423 Скай Ап Харків-Батумі 14.07.2020 року час відправлення 15:55 год, час прибуття - 19:35 год. та два авіаквитки на рейс PQ424 Скай Ап Батумі-Харків 28.07.2020 року час відправлення 13:15 год, час прибуття - 14:55 год. (а.с.10, 11). 18.06.2020 [PERSON] звернулась до відповідача з проханням обміну авіаквитків на інші дати з тих підстав, що рейс було перенесено. 23.06.2020 позивачем було сплачено 816,00 грн. сервісного збору, змінено дати перельоту на надіслано нові квитки. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] придбано два авіаквитки на рейс PQ423 Скай Ап Харків-Батумі 04.08.2020 року час відправлення 15:55 год, час прибуття - 19:35 год. та два авіаквитки на рейс PQ424 Скай Ап Батумі-Харків 18.08.2020 року час відправлення 13:15 год, час прибуття - 14:55 год. (а.с.12,13). В подальшому, [PERSON] звернулась до відповідача із проханням повернення придбаних авіаквитків та отримання сплачених грошових коштів. У наданні ваучеру [PERSON] , буловідмовлено з тих підстав, що ваучер (промокод) надається у випадку скасування бронювання. Оскільки на момент звернення [PERSON] інформація про скасування бронювання була відсутня, було прийнято рішення про відмову у наданні ваучеру (промокоду). Позивач звернулась до ТОВ Туристична агенція «Парадіз» з вимогами повернення сплачених грошових коштів, а також сплати відшкодування моральної шкоди і понесених збитків. 11.08.2020 [PERSON] відповідачем було надано відповідь на претензію (а.с.160-162), в якій зазначено, що ТОВ Туристична агенція «Парадіз» вжито всіх можливих заходів в межах своєї компетенції для захисту інтересів клієнта та повернення коштів третьою особою, а також надано наступні роз`яснення: - зробивши замовлення та здійснивши 24.02.2020 оплату вартості авіаквитків на суму 9 575, 37 гривень згідно рахунку № А57483 від 24.02.2020 клієнт фактично погодився з умовами публічного договору, які викладені в Угоді користувача (Пользовательское соглашение); - розділ №8 Угоди користувача «Обмін та повернення авіа білету» попереджає клієнтів про те, що Агенція не несе відповідальності за остаточне рішення постачальника послуг, який вирішує одноособово щодо можливості зміни чи повернення у випадку замовлення, здійсненого клієнтом. Агенція не має повноважень гарантувати якість та факт належного виконання послуг, наданих постачальником. Агенція не несе відповідальності за його дії чи бездіяльність, які призвели до таких наслідків, наприклад, як скасування рейсу; - розділ № 5 Угоди користувача «Відмова від відповідальності» передбачає, що Агенція безпосередньо не контролює і не несе відповідальність за постачальника, в тому числі того, який затримує виконання обов`язків, переносе чи скасовує рейс, за будь-якої причини. Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. За змістом зазначених норм розірваним може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17 (ЄДРСРУ № 75795797). З матеріалів справи вбачається, що зобов`язання сторін за Угодою користувача виконані, тому розірвання цього договору не допускається. Однак, судом не встановлено обставин, які б перешкоджали поверненню коштів [PERSON] , беручи до уваги те, що [PERSON] так і не використала придбані квитки, оскільки між Україною та Грузією було припинено авіасполучення з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Відповідно до ч. 3 ст. 101 Повітряного кодексу України дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на повітряні перевезення, крім питань, які врегульовані цим Кодексом, правилами повітряних перевезень пасажирів та вантажів, міжнародними договорами України. Спеціальним нормативно-правовим актом у сфері повітряних перевезень є Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу, затверджені наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року № 1239. Відповідно до пунктів 1 - 4 глави 1 розділу III "Договір перевезення. Квиток" Правил, повітряні перевезення виконуються на підставі договору між авіаперевізником і пасажиром. Укладення договору повітряного перевезення та його умови підтверджуються квитком, який видається пасажиру авіаперевізником або агентом з продажу. Квиток надає право пасажиру, зазначеному у квитку, на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує авіаперевізника здійснити перевезення пасажира і його багажу та надати інші послуги відповідно до договору повітряного перевезення, крім випадків, визначених у пункті 5 цієї глави. Умови договору додаються до квитка і мають містити інформацію для пасажирів про права пасажирів у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу. Відповідно до п. 1 глави 2 розділу XVIII "Повернення коштів" Правил примусове повернення коштів або перебронювання без застосування штрафних санкцій здійснюється також в інших випадках відмови пасажира від повітряного перевезення або відмови авіаперевізника у перевезенні пасажира, що сталися з вини авіаперевізника. Відповідно до п. 2. глави 2 розділу XVIII "Повернення коштів" Правил, у разі примусового повернення сума коштів, що повертається пасажиру, має дорівнювати: якщо жодну частину квитка не використано..- сумі, що дорівнює повній вартості квитка за ціною, за якою його було придбано. Генеральним директором ТОВ «Авіакомпанія СКАЙАП» надано пояснення з приводу того, що «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» 16.08.2020 здійснила повернення коштів на користь ТОВ "Туристична агенція "Парадіз" за авіаперевезення, однак повернення коштів здійснено шляхом взаємозаліку між ТОВ "Туристична агенція "Парадіз" та ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП». Повноваження з приводу повернення коштів на користь [PERSON] ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» відсутні, що передбачено Угодою №17/АК 19-2, відповідно до якої платником, замовником авіаквитків виступає ТОВ "Туристична агенція "Парадіз". На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що ТОВ "Туристична агенція "Парадіз" має повернути [PERSON] кошти, сплачені за придбання квитків за замовленням №57483 в розмірі 9 575,37 грн. та 816,00 грн. сплаченого сервісного збору за перебронювання квитків на іншу дату. Що стосується вимог про стягнення з ТОВ Туристична агенція «Парадіз» на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. суд зазначає наступне. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У відповідності до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди в разі порушення їх прав. [PERSON] діяннями відповідача була спричинена моральна шкода, яка полягала у порушенні емоційного стану, звичного устрою сім`ї позивача, що викликало фізичні та душевні страждання. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Outcome: partial