Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 08 квітня 2015 року звернулась до відповідача із заявою про вихід з ладу приладу обліку води і заявила про необхідність проведення демонтажу, ремонту, транспортування та монтажу зазначеного приладу. Своїм листом від 17 квітня 2015 року відповідач, як виконавець житлово-комунальних послуг, відмовив їй у наданні таких послуг мотивуючи свою відмову тим, що дана послуга повинна бути спрямована до виконавця послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Але вважає, що дана відмова відповідача є неправомірною, оскільки 26.07.2012 року між нею та відповідачем був укладений договір №4061, згідно з яким саме відповідач надає послуг з періодичної повірки, обслуговування та ремонту приладів обліку води, у тому числі і демонтаж, транспортування і монтаж. Крім того, у січні 2014 року вона вимушена була звертатися до ФОП [PERSON] з метою здійснення повірки приладу обліку, внаслідок чого зазнала витрат, які становять 250 грн. Крім того, при зверненні до суду, вона змушена була звертатись за наданням послуг копіювання та роздруківки і понесла внаслідок цього витрати у розмірі 28 грн. Також, внаслідок таких дій відповідача їй була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 1000 грн. Просила зобов"язати відповідача зробити періодичну повірку, обслуговування і ремонт засобів обліку води, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж засобів обліку, які встановлені в квартирі [ADDRESS], у споживача [PERSON], стягнути з відповідача на її користь заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та понесені витрати у розмірі 250 грн. та 28 грн. відповідно. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позові. Крім того, просила визнати довіреність, видану від імені КПТМ Харківської райдержадміністрації від 05.01.2015 року та заперечення від 21.10.2015 року, оскільки довіреність підписана особою, яка більш не є керівником юридичної особи від імені якої видана довіреність, а заперечення подані з порушенням строків, встановлених судом для їх подачи. Крім того, ці документи є підробними і не є належними та допустимими доказами. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Згідно зі ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; виробник - суб'єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім'я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб'єкта господарювання; або імпортує товар. Статтею 4 зазначеного Закону встановлено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Споживачі зобов'язані: 1) перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; 2) в разі необхідності роз'яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз'ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції; 3) користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації; 4) з метою запобігання негативним для споживача наслідкам використання товару - застосовувати передбачені виробником в товарі засоби безпеки з дотриманням передбачених експлуатаційною документацією спеціальних правил, а в разі відсутності таких правил в документації - дотримуватися звичайних розумних заходів безпеки, встановлених для товарів такого роду. Статтею 1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку; внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди; засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики. Відповідно до вимог ст.19 зазначеного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно з вимогами ст.20 вказаного вище Закону споживач має право: 1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; 2) одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; 3) на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; 4) на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; 5) на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; 6) на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 7) отримувати від виконавця компенсацію в розмірі, визначеному договором, рішенням суду або законодавством, за перевищення нормативних термінів на проведення аварійно-відновлювальних робіт; 8) на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Споживач має право на укладення договору з виконавцем відповідних послуг на профілактику, повірку, а також заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що вийшли з ладу. Споживач зобов'язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 2) своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; 3) забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; 4) за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; 6) дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; 7) допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; 8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; 9) своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; 10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Статтею 21 вказаного вище Закону встановлено, що виконавець має право: 1) розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) в порядку, встановленому законодавством; 2) пропонувати при укладенні договору ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги третьої групи (пункт 3 частини першої статті 14 цього Закону); 3) брати участь у конкурсах на набуття права виконувати житлово-комунальні послуги на певній території відповідно до цього Закону; 4) вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 5) вимагати від споживача своєчасного проведення робіт щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості цих робіт; 6) отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг; 7) на відшкодування втрат у разі затвердження відповідним органом місцевого самоврядування цін/тарифів нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво; 8) доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором. Виконавець зобов'язаний: 1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 2) здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; 3) підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; 4) надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; 5) своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; 6) розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 7) утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; 8) сплачувати споживачу компенсацію за перевищення встановлених термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт у розмірі, визначеному договором або законодавством; 9) вести облік вимог (претензій) споживачів у зв'язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт; 10) своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. Згідно з пунктом 5 Постанови КМУ №332 від 08 квітня 2009 року "Про затвердження Технічного регламенту щодо суттєвих вимог до засобів вимірювальної техніки" періодична повірка, встановлення, обслуговування та ремонт, зокрема демонтаж, транспортування, монтаж, засобів вимірювальної техніки, вимоги до яких визначені у додатках 1-4 до цього Технічного регламенту, проводяться за рахунок коштів підприємств, організацій та установ, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Пунктом 9 Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 року "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" встановлено, що у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і тепловоїенергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Як встановлено у судовому засіданні 26 липня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення №4061, згідно з яким в квартирі позивача був встановлений прилад обліку води №09384414, який був опломбований пломбою №0261651 (а.с.5-8). Пунктом 16.10 зазначеного договору встановлено, що споживач має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт засобів обліку води, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Пунктом 19.10 встановлено, що виконавець зобов"язаний виконувати інші обов"язки відповідно до чинного законодавства. 16 січня 2014 року з зазначеного приладу обліку працівником відповідача були зняті пломби, про що був складений відповідний акт (а.с.12). 17 січня 2014 року позивач звернулась до ФОП [PERSON], який за місцем проживання позивача провів зняття на повірку, повірку та встановлення приладу обліку води, за що позивачем сплачено 250 грн. (а.с.14-15). 23 січня 2014 року зазначений прилад обліку був опломбований працівником відповідача, про що був складений відповідний акт (а.с.11). Суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що він не повинен відшкодовувати позивачеві понесені ним витрати по повірці приладу обліку води, оскільки ці доводи протиречать вимогам діючого законодавства і договору, укладеного між позивачем та відповідачем. Тому, суд вважає, що в цій частині позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені останнім з приводу повірки приладу обліку води у розмірі 250 грн. 06 квітня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про вихід з ладу приладу обліку води, в якому у відповідності з вимогами діючого законодавства здійснити демонтаж, транспортування, ремонт та монтаж зазначеного приладу обліку (а.с.9, 10). Своїм листом №972/15 від 17.04.2015 року відповідач відмовив позивачеві у наданні такої послуги, посилаючись на те, що зазначені послуги надаються виконавцем послуг з обслуговування будинків, споруд та прибудинкової території на підставі укладеного між ним та споживачем договору (а.с.20). Однак, суд не приймає до уваги зазначені доводи відповідача, оскільки відповідно до вимог постанови КМУ №332 від 08.04.2009 року та постанови КМУ №630 від 21.07.2005 року, виконання послуг з демонтажу, транспортування, ремонту та монтажу приладів обліку води покладено саме на виконавця послуг водопостачання та водовідведення. Також судом не приймаються до уваги доводи відповідача стосовного того, що зазначені вище послуги повинні оплачуватися споживачем окремо, оскільки, як випливає з вимог вказаних вище нормативно-правових актів, вартість послуг по ремонту, монтажу, демонтажу, транспортуванню та повірці приладів обліку води, покладено на підприємства, які є виконавцями послуг з водопостачання та водовідведення. Тому, аналіз норм діючого законодавства та наданих суду доказів в їх сукупності, призводить суд до висновку про можливість задоволення позову в цій частині у повному обсязі. Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заподіяної йому моральної шкоди, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Як роз"яснив пленум Верховного суду України у пункті 3 своєї постанови №4 від 31.03.2005 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У судовому засіданні позивачем не надано суду переконливих доказів того, що діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, не наведено обгрунтування її розміру. Крім того, ст.16 ЗУ "Про захист прав споживачів" передбачено, що шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. А тому, у суда не має правових підстав для задоволення позову в цій частині. Також, у повному обсязі підлягає задоволенню позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат по копіюванню і роздруківці документів до суду. До такого висновку суд приходить виходячи з наступного. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з копії товарного чеку від 27.08.2015 року позивач понесла витрати, у зв"язку з копіюванням та друком документів до суду у розмірі 28 грн. (а.с.21). Оскільки позов [PERSON] був задоволений частково, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача зазначені витрати. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від оплати судового збору, у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн.20 коп., підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного, ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", ЗУ "Про захист прав споживачів", Постанови КМУ №332 від 08 квітня 2009 року "Про затвердження Технічного регламенту щодо суттєвих вимог до засобів вимірювальної техніки", Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 року "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення",

Outcome: partial