Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

ТОВ „ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 16.01.2008 року між ЗАТ „ОТП Банк" (правонаступником якого є АТ „ОТП Банк") та [PERSON] був укладений Кредитний договір № ML-201/388/2008, згідно до умов якого, банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в сумі 71 800 доларів США. Для забезпечення повного та своєчасного виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором від 16.01.2008 року, було укладено між ЗАТ „ОТП Банк" (правонаступником якого є ПАТ „ОТП Банк") та [PERSON], договір іпотеки № РМL-201/388/2008, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та внесено запис заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 6405743 від 16.01.2008 року. 19.11.2014 року позивачу стало відомо, що Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Запорізького МУЮ винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 44871364 та накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності. Позивач, посилаючись на те, що зазначений арешт перешкоджає йому задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки, просить позов задовольнити, звільнити з-під арешту майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], на яку накладено арешт постановою Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 44871364 від 13.10.2014 року. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі, в подальшому через канцелярію суду надав заяву про розгляд заяви за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, в подальшому через канцелярію суду надала заяву про розгляд заяви за її відсутності Представник відповідача ПАТ „ОТП Банк" в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, заперечень не надав. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ „ОТП Факторинг Україна" підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.01.2008 року між ЗАТ „ОТП Банк" та [PERSON] був укладений Кредитний договір № ML-201/388/2008, згідно до умов якого, банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в сумі 71 800 доларів США (а.с. 4-8). Для забезпечення повного та своєчасного виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором від 16.01.2008 року, було укладено між ЗАТ „ОТП Банк" (правонаступником якого є АТ „ОТП Банк") та [PERSON], договір іпотеки № РМL-201/388/2008, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та внесено запис заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 6405743 від 16.01.2008 року (а.с. 9-11). 27.09.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна" та Публічним акціонерним товариством „ОТП Банк", у відповідності до ст.ст. 512, 514, ЦК України було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю № б/н. Згідно з зазначеним договором Публічне акціонерне товариств „ОТП Банк" відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна" прийняло за кредитним договором № ML-201/388/2008 від 16.01.2008 року право вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна" перейшли всі права Публічного акціонерного товариства „ОТП Банк" щодо права вимоги до боржника за вищевказаними кредитним договором (а.с. 18-20). 29.09.2014 року постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ВП № 44871364 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 335/8367/13-ц, виданого 26.05.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ „ОТП Факторинг Україна" заборгованості у розмірі 657 519,92 грн. та судового збору у розмірі 3441 грн. (а.с. 39). 13.10.2014 року постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ВП № 44871364 накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] та заборонено здійснювати відчудження цього майна, яке належить боржнику (а.с. 41-42). Зазначений арешт перешкоджає позивачу задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки. Згідно до ст. 589 ЦК України, ст. 19 Закону України „Про заставу", ст. 37 Закону України „Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному довогорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно Інструкції „Про проведення виконавчих дій" №74/5 від 15.12.1999 року, на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України „Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати". Відповідно до ст. 3 Закону України „Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, 16.01.2008 року, а арешт накладений пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Згідно ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження", особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 54 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Згідно ст. 59 Закону України „Про виконавче провадження", особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 52 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. За таких обставин, вимоги іпотекодавця, який посилався на норми ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження" щодо його права на звернення до суду з позовом про зняття арешту з іпотечного майна є законними та обґрунтованими.

Outcome: approved