Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Парк Сервіс 7" (далі- ТОВ"Парк Сервіс 7", відповідач) про визнання права власності на гаражний бокс. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 06.11.2001 р. між Дочірнім підприємством «Гаражне підприємство № 2» Акціонерного товариства холдингова компанія «Київміськбуд» (далі - підприємство) та позивачем було укладено договір про будівництво гаражного [ADDRESS] в м. Києві. Відповідно до умов договору, позивач сплачує підприємству грошові кошти, а підприємство використовує надані кошти для будівництва гаражного боксу та після завершення будівництва передає позивачу даний бокс. Позивачем сплачено 100 % грошових коштів вартості робіт та матеріалів будівництва гаражного [ADDRESS], про що йому було видано довідку про фінансування 100 % загальної площі об'єкта будівництва від 02.01.2006 р. Будівництво об'єкта гаражного боксу завершене 13.12.2005 р. та забудовник передав позивачу даний бокс по акту прийому-передачі. Проте виготовлення та передача позивачу технічного паспорта та правовстановлювальних документів на даний бокс підприємством вирішено не було. 20 квітня 2006 року підприємство та позивач уклали договір № 82 про надання комунальних послуг. На звернення позивача, підприємством було надано письмову відповідь про те, що надати технічний паспорт та свідоцтво на право власності на гаражний бокс підприємство не може, так як питання про здачу будівлі в експлуатацію за даною адресою не вирішено. В 2007 році змінилася експлуатуюча організація. Будівлю було передано на баланс відповідача. Так як питання з веденням будівництва з веденням будівництва в експлуатацію, отримання технічних паспортів та свідоцтво на право власності не були вирішені в повному обсязі, 13.06.2007 р. між позивачем, підприємством та відповідачем було укладено угоду про переведення прав та обов'язків за основним договором. Обов'язки та права підприємства перейшли до відповідача. 01 липня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 11 про надання послуг по утриманню нежитлової споруди та прибудинкової території. Позивачем за власні кошти було виготовлено технічний паспорт на гаражний бокс. Позивач прийняв від відповідача даний бокс, використовує його за призначенням, сплачує всі податки та збори, а також кошти на утримання будівлі та прибудинкової території. Однак, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань у відповідності з основним договором, позивач не отримав правовстановлюючих документів на гаражний бокс. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити позовні вимоги та визнати за ним право власності на гаражний бокс [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності НАС № 501494 від 14.12.2015 р. (а.с. 13) позовні вимоги підтримав з викладених підстав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповдіача ТОВ "Парк-Сервіс-7" в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву з поясненнями в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розглядати справу за їх відсутністю (а.с. 60-61). Відповідно до ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Вислухавши в поясненнях представника позивача, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. 06 листопада 2001 року між Гаражним підприємством № 2 АТ ХК «Київміськбуд» (надалі - адміністрація) та [PERSON] (надалі-власник) було укладено договір № б/н про будівництво гаражного боксу [ADDRESS] та розподілу прав, обов'язків і відповідальності, відповідно до якого адміністрація зобов'язалася за рахунок отриманих від власника коштів побудувати і здати в експлуатацію гаражний бокс власнику в строк до 01 листопада 2003 р. гаражний бокс, а власник зобов'язався провести авансову проплату в розмірі 30% кошторисної вартості боксу до початку будівництва та повну проплату кошторисної вартості боксу по закінченню будівництва та передачі боксу в експлуатацію (а.с. 5 - 6). На виконання умов вищевказаного договору позивач повністю виплатив пайовий внесок за гараж [ADDRESS], балансова вартість якого складає 26 000, 00 грн., що підтверджується довідкою Дочірнього підприємства по експлуатації та утриманню багатоповерхових гаражів «Гаражне підприємство № 2» АТ ХК «Київміськбуд» від 21.05.2007 р. (а.с. 7). Будівництво гаражного боксу [ADDRESS] завершено, та 30 грудня 2005 року вказаний бокс був переданий позивачу у власність для використання та експлуатації, що підтверджується актом від 30.12.2005 р. (а.с. 8). Проте, на звернення позивача підприємство надало письмову відповідь № 98 від 30 травня 2007 року, проте, що керівництво ДП «Гаражне підприємство № 2» АТ ХК «Київміськбуд» не в змозі надати технічний паспорт та свідоцтво на право власності на збудований гаражний бокс [ADDRESS] так як до теперішнього часу не вирішені в повному обсязі питання здачі в експлуатацію житлово-побутового комплексу з автомобільним паркінгом за даною адресою (а.с. 9). 13 червня 2007 року між позивачем, ДП «Гаражне підприємство № 2» АТ ХК «Київміськбуд» та відповідачем було укладено угоду про переведення прав та обов'язків за Договором від 06.11.2001 р. участі у фінансуванні будівництва гаражного [ADDRESS]. На підставі якої ТОВ «Парк Сервіс-7» прийняло на себе права та обов'язки ДП «Гаражне підприємство № 2» АТ ХК «Київміськбуд», визначених умовами основного договору (а.с. 14-15). Згідно із даних інвентаризації ТОВ "Юридична компанія "Золоті Ворота" при виготовленні технічного паспорту на гаражний бокс [ADDRESS], встановлено загальну площу об'єкта будівництва становить 19,4 кв.м. (а.с. 24-29). Відповідно до проведеної експертної оцінки вартості гаражного [ADDRESS], за адресою: [ADDRESS] ринкова вартість Об'єкта фінансування на. Дату оцінки становить 62 250,00 грн. ,про що зазначено в звіті про експертну оцінку вартості гаражного [ADDRESS], за адресою: [ADDRESS], складеного 10.12.2015 р. оцінювачем [PERSON], суб'єкт оціночної діяльності - ПП «Золотий лев». ( а.с. 30-36). За правилами ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» від 07 лютого 2002 року № 7/5, реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на об'єкти. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved