Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який було уточнено в процесу судового розгляду, про визнання за [PERSON], [PERSON], [PERSON] права власності на 99/100 частини статутного капіталу в ТОВ «КНВП «Автосервіс», а саме по 33/100 частини на кожного; визначення за [PERSON] частки на статутний капітал в ТОВ «КНВП «Автосервіс» в розмірі 1/100 частини та права на 1/100 частину грошового вкладу в банківській установу, що складатиме 324, 44 грн.; зобов'язання ТОВ «КНВП «Автосервіс», внести зміни до установчих документів юридичної особи ТОВ «КНВП «Автосервіс у зв'язку визначення часток в статному капіталі ТОВ «КНВП «Автосервіс» за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та провести державну реєстрацію таких змін; зобов'язання ТОВ «КНВП «Автосервіс», виплатити грошову компенсацію [PERSON], [PERSON] вартості частини майна товариства, пропорційної їх частці у статутному капіталі ТОВ «КНВП Автосервіс»; визначити за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право на 99/100 частин грошового вкладу, в банківській установі, що складатиме 33/100 частини на кожного в сумі по 10706,62 грн. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] перебувала в шлюбі відносинах з [PERSON], від якого має дітей [PERSON], 1995 року народження, [PERSON], 1997 року народження та [PERSON], 2008 року народження. 7.12. 2006 року між [PERSON] та [PERSON]., був укладений шлюбний договір, яким врегульовані майнові відносини між подружжям та визначені майнові права та обов'язки. Відповідно зазначеного договору усе майно, яке на момент укладання шлюбу перебуватиме у приватній власності [PERSON], після державної реєстрації шлюбу між вказаними вище особами буде належати на праві спільної часткової власності [PERSON], в розмірі 1% (один відсоток) від загальної вартості майна (частка 1/100) та дітям частка у розмірі 99% (дев'яносто дев'яти) відсотків від загальної вартості майна, і частка 99 % (відсотків) буде належати порівну дітям. [INFO] року [PERSON] помер. До спадкового майна, яке залишилося після його смерті зокрема, відноситься частка у розмірі 90% у статутному капіталі ТОВ«КНВП» «Автосервіс» та рахунок у банківській установі в сумі 32 444, 30 грн. Встановлені шлюбним договором частки у спільному майні подружжя та в частині зміни правового режиму майна, яке належить кожному з подружжя на праві приватної власності повинні враховуватися у випадку його поділу та з урахування встановлених часток повинно здійснюватися спадкування кожного з подружжя так і інших осіб (спадкоємців), тобто необхідно виділити частки дітей та померлого. 23.01.2014 року Апеляційним судом м. Києва прийнято рішення, зустрічний позов [PERSON], в своїх інтересах та в інтересах дітей задоволено частково. Визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної часткової власності на майно, однак відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо виділ та визнання за [PERSON] та дітьми права власності на 99/100 частини статутного капіталу ТОВ "КНВП "Автосервіс" у зв'язку з відсутністю позовних вимог про визнання за ними права спільної часткової власності на статутний капітал та позовної вимоги про визначення частки померлого в зазначеному статутному капіталі. На теперішній час стало відомо, що в АТ «Ощадбанк» у [PERSON] є грошовий вклад, залишок якого складає в сумі 32444,30 грн. У зв'язку з зазначеним просила задовольнити свій позов. Зі сторони представника позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від законного представника відповідачів, неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Від представника відповідача - ТОВ "КНВП "Автосервіс" в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник відповідача - АТ "Ощадбанк" в судове засідання не з»явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Від представника третьої особи Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи - Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд та згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON]) перебували в зареєстрованому 27 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві шлюбі, а/ 948. (а.с. 30) Від шлюбу в подружжя народились діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 27-29) [INFO] р. [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с. 31) Законним представником дітей - [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] 23.01.2014 року Апеляційним судом м. Києва прийнято рішення яким задоволено частково зустрічний позов [PERSON], в своїх інтересах та в інтересах дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про виділення часток із спільної часткової власності та визнання права власності, визначення спадкової частки та визнання права власності на спадкове майно. Визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної часткової власності на: - 99/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями і земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - 99/100 частин квартири [ADDRESS]; - 99/100 частин комплексу нежитлових приміщень загальною площею 153 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - 99/100 частин автомобіля «Мерседес \\?220», 2003 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Визначено, що частка [PERSON], який помер [INFO] року у справі спільної сумісної власності на: житловий будинок з надвірними будівлями і земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; комплекс нежитлових приміщень загальною площею 153 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; автомобіль «Мерседес \\?220», 2003 року випуску, номерний знак [NUMBER] - становить 1/100. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] - відмовити, а саме в частині того, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача за зустрічним позовом про поділ та визначення за [PERSON] право власності на 1/100 частину ТОВ «КНВП» «Автосервіс» та про виділ та визнання за дітьми право власності на 99/100 частин вартості майна ТОВ «КНВП» «Автосервіс», оскільки не було правових підстав для задоволення позовних вимог про виділення та визначення права власності на частину майна товариства. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду м. Києва від 17.09.2014 р. зазначене рішення залишено без змін. У відповідності до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.01.2014 р. встановлено, що 7 грудня 2006 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Малежик Д.А., яким врегульовані майнові відносини між подружжям та визначені майнові права та обов'язки. Відповідно до шлюбного договору усе майно, яке на момент укладання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] перебуватиме у приватній власності [PERSON] ( нерухоме майно, транспортні засоби, корпоративні права на частку у статутному капіталі юридичної особи, цінні папери, права на вклад у банківській установі, тощо), після державної реєстрації шлюбу між вказаними вище особами буде належати на праві спільної часткової власності [PERSON], в розмірі 1% (один відсоток) від загальної вартості майна (частка 1/100), [PERSON], [PERSON], [PERSON] частка у розмірі 99% (дев'яносто дев'яти) відсотків від загальної вартості майна. До спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] зокрема, відноситься частка у розмірі 90% у статутному капіталі ТОВ«КНВП» «Автосервіс» та рахунок у банківській установі. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.97 СК України у шлюбному договорі може бути визначене майно, яке дружина, чоловік передає для використання на спільні потреби сім'ї, а також правовий режим майна, подарованого подружжю у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень ст.60 цього Кодексу і вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них. Сторони можуть домовитися про можливий порядок поділу майна, у тому числі і в разі розірвання шлюбу. У шлюбному договорі сторони можуть передбачити використання належного їм обом або одному з них майна для забезпечення потреб їхніх дітей, а також інших осіб. Сторони можуть включати до шлюбного договору будь-які інші умови щодо правового режиму майна, якщо вони не суперечать моральним засадам суспільства Зазначений шлюбний договір подружжям за життя не змінений і вони від нього не відмовлялися ( ст. 101 СК України). Відповідно до ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Виходячи з умов шлюбного договору сторони домовилися про зміну часток дружини та чоловіка, а також визначилися щодо правового режиму майна, яке буде належати сторонам на праві приватної власності з 15 лютого 2010 року. Колегією суддів Апеляційного суду м.Києва від 23.01.2014 року встановлено і зазначено в рішенні, що домовленість щодо розміру часток в майні подружжя тягне за собою юридичні наслідки як для подружжя так і для третіх осіб. Встановлені договором частки у спільному майні подружжя та в частині зміни правового режиму майна, яке належить кожному з подружжя на праві приватної власності повинні враховуватися у випадку його поділу та з урахування встановлених часток повинно здійснюватися спадкування кожного з подружжя так і інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 80 ГКУ товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов'язаннями тільки своїм майном. Згідно ст. 4 Закону «Про господарські товариства» ТОВ створюється і діє на підставі статуту. Відповідно до п.6.1. Статуту ТОВ «КНВП «Автосервіс» за адресою: м.Київ, вул. Глибочицька, 101, Статутний капітал складає 76364, 83 грн. Статуний фонд товариства складає викуплений цілісний майновий комплекс Київського науково - виробничого підприємства «АВТОСЕРВІС», що знаходиться адресою: м.Київ, вул. ГлибочицькаДОІ, оцінений учасниками в 22364 .83 грн. та грошові внески учасників в розмірі 54 000 грн. Відповідно до п.6.2. Статуту ТОВ «КНВП «Автосервіс» у формуванні статутного капіталу товариства беруть участь [PERSON], внесок якого складає 68 728.35 грн., що становить 90% статутного капіталу товариства, [PERSON], внесок якої складає 7636,48 грн., що становить 10% статутного капіталу Товариства, що підтверджується довідкою ТОВ «КНВП «Автосервіс», витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців, який додається. (а.с. 32, 33) За змістом ст. 113 ЦК України та ст.1 Закону України «Про господарські товариства» товариство з обмеженою відповідальністю належить до господарських товариств. Господарські товариства можуть набувати майнових та особистих немайнових прав. Згідно ст.115 ЦК України господарське товариство є власником: майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом. Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 140 ЦК України, товариство з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариства, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом. Згідно ст. 148 ЦК України передбачено, що порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці у статутному фонді, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом. Спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки статутного капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом. Згідно ч.5 ст.147 ЦК України частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства. Розрахунки із спадкоємцями (правонаступниками) учасника, які не вступили до товариства, здійснюються відповідно до положень статті 148 цього Кодексу (вихід учасника із товариства з обмеженою відповідальністю). Відповідно до п.9 ППВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства необхідно враховувати, що при цьому спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі. Відповідно до вимог п. 16.2.Статуту ТОВ «КНВП «Автосервіс» при відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до Товариства або відмові Товариства у прийняті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала колишньому учаснику (Спадкодавцю).У цих випадках розмір Статутного капіталу підлягає зменшенню. Згідно з п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.20.2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до норм ЦК та Закону про господарські товариства учасник ТОВ чи ТДВ вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними. Відповідно до п. 3.5. Рекомендацій Вищого господарського суду України № 04-5/14 зід 28.12.2007 «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин» подання заяви про вихід з товариства є дією, спрямованою на припинення корпоративних прав та обов'язків учасника товариства. Право учасника товариства на вихід з товариства не залежить від згоди товариства чи інших його учасників. Відповідно до ст. 52 ЗУ «Про господарські товариства» зміни до статуту, пов'язані із зміною розміру статутного капіталу та/або із зміною складу учасників, підлягають державній реєстрації в установленому законом порядку. Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про господарські товариства» при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, \\"часника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню. Будь-який з учасників має право вийти з товариства зі сплатою йому вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернений повністю або частково в натуральній формі. Згідно з ч. З ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» зміни до установчих документів юридичної особи, а також зміна прізвища та/або імені, та/або по батькові або місця проживання фізичної особи - підприємця підлягають обов'язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридична особа повинна подати (надіслати поштовим відправленням з описом зкладення) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; примірник оригіналу ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення про внесення змін до установчих документів; документ, що підтверджує правомочність прийняття рішення про внесення змін до установчих документів; оригінали установчих документів юридичної особи з відміткою про їх державну реєстрацію з усіма змінами, чинними на дату подачі документів, або копія опублікованого в спеціалізованому друкованому засобі масової інформації повідомлення про втрату всіх або частини зазначених оригіналів установчих документів. У разі внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається примірник оригіналу (ксерокопія, нотаріально засвідчена копія) одного із таких документів: рішення про вихід юридичної особи із складу засновників (учасників); заяви фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників); заяви, договору, іншого документа про перехід чи передачу частки учасника у статутному капіталі товариства; рішення уповноваженого органу юридичної особи про примусове виключення засновника (учасника) із складу засновників (учасників) юридичної особи, якщо це передбачено законом або установчими документами юридичної особи. Тобто, державна реєстрація змін до установчих документів, які пов'язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, відбувається на підставі певного переліку документів, серед яких, зокрема, рішення уповноваженого органу юридичної особи про вихід особи із складу засновників (учасників) або заяви фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників). Відповідно до листа ПАТ «Державний ощадний Банк України» у [PERSON] наявний грошовий вклад, залишок якого станом на 26.08.2015 р. складає 32444,30 грн. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб «співвласників), належить їм на право спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно до ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, позовні вимоги відносно визначення частки за померлим [PERSON] суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved