Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

У жовтні 2018 року ОСББ «Вишняківська-9» звернулось в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у сумі 37 313,78 грн., яка складається з основної суми заборгованості у сумі 7 469,96 грн., 3% річних у сумі 6 121,73 грн. та інфляційної складової боргу у сумі 23 722,09 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , отримує житлово-комунальні послуги, при цьому не виконує зобов`язання по їх оплаті, в зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач просить суд стягнути з урахуванням штрафних санкцій. Ухвалою суду від 08.11.2018 р. відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 08.01.2019 р. відповідач, користуючись наданим правом, подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначено про те, що відповідач жодних договорів з позивачем з приводу надання житлово-комунальних послуг не укладав, а тому у останнього відсутнє право вимоги до відповідача. Поданий до суду «розрахунок ціни позову» є неналежним та недопустими доказом, він не містить в собі дати і місця складання документу, немає назви підприємства, від імені якого складено документ, не зазначені зміст та обсяги господарських операцій, одиниці виміру господарських операцій, не вказані нормативно-правові акти, на підставі яких проводилися нарахування і ціни\\тарифи, встановлені цими актами, не вказано нормативно-правове обґрунтування сум до перерахунку, тобто він не містить інформації щодо предмету доказування. Позивачем не доведено, що він надавав відповідачу, а останній отримував послуги з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання і водовідведення, з прибирання прибудинкової території, сходових клітин, обслуговування ліфтів, диспетчеризації, електроенергії для ліфтів, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, дератизації та дезінсекції, обслуговування димовентиляційних каналів, підготовки до осінньо-зимового періоду, освітлення місць загального користування, не доведено, що сума заборгованості, яка зазначена у позові в розмірі 7 469,96 грн. відповідає тарифам та житлово-комунальні послуги, що затверджені в установленому законом порядку. Крім того, відповідач зазначив про те, що отримані житлово-комунальні послуги він сплачував належним чином. 11.03.2019 р. ОСББ «Вишняківська-9» подало до суду відповідь на відзив, в якому з викладеними у відзиві обставинами не погоджується та зазначило про наступне. «Розрахунок ціни позову», з яким не погоджується відповідач, поданий у відповідності до до ст. ст. 175, 176 ЦПК України, чинним законодавством України не передбачено жодних вимог до вказаного розрахунку та він не являється первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Посилання відповідача на незаконність письмового опитування не відповідають обставинам справи, оскільки згідно п. 5.6 Статуту ОСББ, якщо у разі проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрало необхідної кількості голосів «за» або «проти», встановленої Статутом, проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах. Щодо відсутності письмово укладеного договору між позивачем та відповідачем про надання житлово-комунальних послуг, то оскільки ОСББ «Вишняківська-9» фактично здійснює функції управителя будинком № 9, саме воно і несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об`єднання комунальних послуг. А відмова відповідача від оплати рахунків є порушенням прав інших членів ОСББ. 14.03.2019 р. відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому вказав про те, що звернення ОСББ «Вишняківська-9» з даним позовом до суду відбулося за відсутності відповідного доручення загальних зборів у порушення Статуту ОСББ. Щодо відповідності розрахунків позивача з посиланням на ст. ст. 175, 176 ЦПК відповідач заперечує, оскільки зазначений у п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК «обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються» є одним з елементів доказування вимог. Викладення розрахунку у тому вигляді, як це зроблене позивачем, дозволяє дійти до висновку про неналежність і недопустимість цього розрахунку як доказу, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Дійсно, у ЦПК не міститься вимог до первинних зведених облікових документів, не окреслено інформації щодо предмета доказування в контексті спірних відносин, проте визначено, що належним є доказ, що містить інформацію щодо предмета доказування. Отже, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені не ЦПК, а Законом «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Щодо письмових опитувань, то відповідач вказує про те, що загальними зборами членів ОСББ було затверджено, начебто, порядок проведення письмового опитування, однак позивачем не надано доказів того, що загальними зборами членів ОСББ було затверджено саме порядок проведення письмового опитування. Також не надано жодних доказів й самого факту проведення опитування. Щодо договірних відносин, то відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Істотні умови договорів на надання житлово-комунальних послуг встановлені ст. 26 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Оскільки Позивач всіляко ухиляється від укладення договору, то немає підстав застосовувати до правовідносин сторін норми зобов`язального права, в тому числі застосовувати ч. 2 ст. 625 ЦК України. Також відповідач вважає безпідставними посилання позивача на ст. 22 Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», оскільки предметом правового регулювання цього закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку. Правовідносини з приводу надання послуг ЦО, ГВ, ХВ з 26.04.2014 р. врегульовано ч. 3 ст. 29 Закону № «Про житлово-комунальні послуги» (особливості укладання договорів у багатоквартирному будинку), і не залежать від організаційно-правової форми сторін договорів. Жодних рішень загальних зборів співвласників будинку щодо задоволення цих потреб шляхом самозабезпечення, визначення управителя або виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг, відповідно до положень ст. 22 Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» не приймалося та не існує. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечували, пославшись на обставини, викладені у письмових заявах по суті справи. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд постановляє рішення в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Так, судом встановлено, що в будинку [ADDRESS] створено та 16.03.2006 зареєстровано ОСББ «Вишняківська-9», що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 24 -26) Як стверджує позивач, ОСББ «Вишняківська-9» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] та здійснює господарську діяльність із утримання, обслуговування, експлуатації житлового та нежитлового фонду. Судом також встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру (а. с. 28). Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 360, 383 ЦК України, власник (співвласники) житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Статтею 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказує, що позивачем не надано до суду доказів укладання з відповідачем будь-яких договорів про надання житлово-комунальних послуг, не можливо встановити чи досягнуто між сторонами згоди щодо тарифів та їх складової на кожну послугу надану позивачем, відсутнє рішення загальних зборів співвласників будинку щодо задоволення потреб членів ОСББ шляхом самозабезпечення, визначення управителя або виступу ОСББ колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг, відповідно до положень ст. 22 Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», відсутні докази, які підтверджують встановлення тарифу у розмірі 2,23 грн., позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів, що він надавав відповідачу, а останній отримував послуги з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання і водовідведення, з прибирання прибудинкової території, сходових клітин, обслуговування ліфтів, диспетчеризації, електроенергії для ліфтів, обслуговування внутрішньо-побутових мереж, дератизації та дезінсекції, обслуговування димовентиляційних каналів, підготовки до осінньо-зимового періоду, освітлення місць загального користування; не доведено, що сума заборгованості, яка зазначена в позові у розмірі 7 469,96 грн. відповідає тарифам на житлово-комунальні послуги, що затверджені в установленому законом порядку. Позивачем не надано детального розрахунку послуг з централізованого опалення (зокрема, показників загально будинкового лічильнику), утримання будинку та прибудинкової території. Не зазначено структури і складових тарифу по вивезенню та утилізації твердих побутових відходів, обслуговуванню ліфтів, диспетчеризації, обслуговуванню внутрішньо-побутових мереж, дератизації та дезінсекції, обслуговуванню димовентиляційних каналів, підготовки до осінньо-зимового періоду, електроенергії для ліфтів, освітленню місць загального користування. Позивачем не зазначено, які саме житлово-комунальні послуги він надає відповідачеві. Як зазначив відповідач у відзиві та підтвердив у судовому засіданні відповідач щомісячно сплачує жтитлово-комунальні послуги за встановленими тарифами, надавши відповідні квитанції за період з листопада 2015 р. по травень 2018 р. (а. с. 163 - 195). Згідно ст. 10 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів оприлюднюється. У передбачених статутом або рішенням загальних зборів випадках воно може бути надане співвласникам під розписку або направлене поштою (рекомендованим листом). До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; попереднє (до їх укладення) погодження умов договорів, укладених на суму, що перевищує зазначену в статуті об`єднання, договорів, предметом яких є цінні папери, майнові права або спільне майно співвласників чи їх частина; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд; визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та членів правління; визначення обмежень на користування спільним майном; обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном багатоквартирного будинку повністю або частково асоціації; прийняття рішень про заснування інших юридичних осіб або участь у товариствах. Збори представників не можуть вирішувати питання, які стосуються майнових прав співвласників, погіршують умови використання майна або умови проживання. Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників. Якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", встановленої частиною чотирнадцятою цієї статті, проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення загальних зборів. Якщо протягом цього строку необхідну кількість голосів "за" не набрано, рішення вважаються неприйнятими. Рішення приймається шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення загальних зборів, і голоси, подані під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти"). Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Разом з цим, позивач у відповідності до вимог ст. 76, 81 ЦПК України не надав належних доказів на підтвердження заявлених вимог. Так, позивачем не надано доказів того, що будинок передано на баланс ОСББ «Вишняківська-9», тобто що ОСББ є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] та здійснює господарську діяльність із утримання, обслуговування, експлуатації житлового та нежитлового фонду. Позивачем не було доведено, що він надавав відповідачу, а останній отримував послуги з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання і водовідведення, з прибирання прибудинкової території, сходових клітин, обслуговування ліфтів, диспетчеризації, електроенергії для ліфтів, обслуговування внутрішньо-побутових мереж, дератизації та дезінсекції, обслуговування димовентиляційних каналів, підготовки до осінньо-зимового періоду, освітлення місць загального користування. Також, позивачем не було доведено, що сума заборгованості, яка зазначена в позові у розмірі 7 469,96 грн. відповідає тарифам на житлово-комунальні послуги, що затверджені в установленому законом порядку, не було вказано методології нарахування розміру виплат за надані послуги та не надано квитанцій відповідно до яких проводились вказані нарахування. Позивачем не надано детального розрахунку послуг з централізованого опалення (зокрема, показників загально будинкового лічильнику), утримання будинку та прибудинкової території. Не зазначено структури і складових тарифу по вивезенню та утилізації твердих побутових відходів, обслуговуванню ліфтів, диспетчеризації, обслуговуванню внутрішньо-побутових мереж, дератизації та дезінсекції, обслуговуванню димовентиляційних каналів, підготовки до осінньо-зимового періоду, електроенергії для ліфтів, освітленню місць загального користування. Крім того, позивачем не було доведено факту затвердження загальними зборами розмірів внеску у відповідності до ст. 10 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Докази того, що загальними зборами членів ОСББ було затверджено порядок проведення письмового опитування чи розмір внесків у матеріалах справи відсутні. Ураховуючи викладене вважаю, що позивачем не обґрунтовано належність кожного з наданих ним доказів для підтвердження його вимог в частині стягнення за послугу утримання будинку і прибудинкової території, і не підтверджено наявність у нього права вимоги за інші житлово-комунальні послуги. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу поверненню не підлягають і покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed