Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до ДП "Златодар" про стягнення моральної шкоди за несвоєчасну виплату заробітної плати. Свій позов [PERSON] мотивує тим, що вона з 10.07.1979 року по час подачі заяви перебуває у трудових відносинах з ДП "Златодар". Відповідач має заборгованість з заробітної плати за червень, липень 2013 року, а також за лютий та березень 2014 року, яка становить 6 762,34 грн. В наслідок протиправних дій відповідача вона зазнала моральних страждань які вона оцінює в 10 000,00 грн. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву в якій просила справу розглядати без її участі, підтримала позовні вимоги повністю. Представник ДП "Златодар" в судове засідання не з'явився, але від представника надійшла заява про часткове визнання позову на суму, що не перевищує 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позов просив розглядати без участі ДП «Златодар». Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини. Відповідно до трудової книжки, [PERSON], з 10.07.1979 року працює в ДП «Златодар». Відповідно до довідки ДП "Златодар" № 231 від 16.04.2014 року, заборгованість перед [PERSON] становить 6 762,34 грн. Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом вказаного положення закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об'єкту яких, завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі. Відповідно до абз. 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснює, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що не проведення виплати заробітної плати призвело до порушення законних прав позивача та моральних страждань, втратити нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації його життя. Тому розмір моральної шкоди в сумі 4 250,00 грн. суд вважає обґрунтованим та справедливим. Позивач у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України був звільнений при подачі позову від сплати судового збору в зв'язку з чим суд задовольняючи позовні вимоги стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved