Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.10.2014 року ухвалою Луцького міськрайонного суду визнано умови мирової угоди між нею та відповідачем у справі про поділ майна подружжя. Згідно з даними умовами мирової угоди, вона відмовилась в користь відповідача від будь-яких вимог щодо житлового будинку в [ADDRESS], а також від будь-яких вимог по відношенню до ТзОВ "Торговий дім "Схід-Захід", в тому числі від вимог до будь-яких осіб, що є учасниками та керівниками цього товариства. При цьому, відповідач відмовився на її користь від свого права власності на частки в квартирі, загальною площею 56.6 кв.м. в м. Луцьку по [ADDRESS] та квартири, загальною площею 28,2 кв.м. в м. Луцьку по [ADDRESS]. Вказує, що на виконання умов мирової угоди, нею було подано представнику відповідача заяву про відмову від власності та майна, проте відповідач своїх зобов'язань не виконав, що свідчить про невизнання та заперечення її прав. В зв'язку з чим, просить визнати за нею право власності на квартири, що знаходяться за адресами: м. Луцьк [ADDRESS] та м. Луцьк [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 30.10.2014 року визнано умови мирової угоди у справі №161/11298/14-ц у справі за позовом [PERSON] та [PERSON] про поділ майна подружжя (а.с. 7-8). Так, відповідно до п. 2.2. та 2.3 мирової угоди, [PERSON] відмовилась на користь [PERSON] від будь-яких вимог щодо житлового будинку в [ADDRESS], а також від будь-яких вимог по відношенню до ТзОВ "Торговий дім "Схід-Захід", в тому числі від вимог до будь-яких осіб, що є учасниками та керівниками цього товариства (а.с. 8). Крім того, згідно п. 2.4 мирової угоди відповідач відмовився на користь позивача від свого права власності на частки в квартирі, загальною площею 56.6 кв.м. в м. Луцьку по [ADDRESS] та квартири, загальною площею 28,2 кв.м. в м. Луцьку по [ADDRESS] (а.с. 8). Як слідує з п. 2.10 мирової угоди реалізація зобов'язань сторін за п. 2.1.-2.4. цієї мирової угоди відбуватиметься шляхом подання до реєстратора (реєстраційних органів) відповідної заяви, в порядку визначеному чинним законодавством. Така заява (у випадку необхідності) повинна бути подана протягом 10 днів із дня винесення судом ухвали про визнання цієї мирової угоди. У випадку ухилення від цього зобов'язання винна сторона сплачує в користь іншої сторони штраф в розмірі 10 000,00 грн. Сплата штрафу не звільняє винну сторону від виконання зобов'язання. Неподання заяви про відмову від власності та відмову від вимог до майна буде вважатись запереченням права власності і може стати підставою для звернення відповідної сторони до суду із вимогами про виконання обов'язку в натурі та про визнання права власності на майно а.с. 8 - зворот). Однак, як з'ясовано в судовому засіданні і дану обставину не заперечив представник позивача, остання не зверталась до реєстратора на виконання умов даної мирової угоди для реалізації своїх прав і реєстрації права власності. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Проте, позивач та її представник всупереч ст. 60 ЦПК України не представили суду доказів звернення до реєстраційної служби щодо реалізації зобов'язань згідно п. 2.10 мирової угоди, тобто порушення її прав та інтересів, а тому суд приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог. Крім того, ухвала про затвердження мирової угоди є офіційним документом, який підтверджує врегулювання спору між сторонами в добровільному порядку і є підставою для реєстрації права власності. Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позові слід відмовити.

Outcome: dismissed