Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

07 травня 2020 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача у якому зазначив, що 05 червня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди належної йому земельної ділянки площею 8,6 га, що знаходиться в межах тнриторії Новосевастопольської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, строком на десять років. Однак відповідач не виконує зобов`язання за вказаним договором, орендну плату не сплачує. 26 березня 2020 року він направив відповідачу повідомлення про розірвання договору у зв`язку з невиконанням останнім його умов, щодо сплати орендної плати за весь період дії договору, відповіді на яке не отримав. Посилаючись на викладене, позивач просив суд розірвати договір оренди землі, укладений 05 червня 2014 року між ним та відповідачем та припинити право оренди [PERSON] , зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №5960926. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Мотельчук Ю.І. (діюча на підставі ордера від 29 березня 2020 року серії ВЕ № 1010180 в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності та позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання призначене на 09 год. 30 хв. 15 липня 2020 року не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що позивач є власником земельної ділянки площею 8.60 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4821184200:06:000:0097 розташованої в межах території Новосевастопольської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 5960926 (а.с.7). 05 червня 2014 року між сторонами було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10 червня 2014 було здійснено запис про реєстрацію іншого речового права за № 5960926 (а.с.8-11). Відповідно до пунктів 9-14 Розділу "Орендна плата" договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем в розмірі 3% в рік від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в грошовому виразі з урахуванням прибуткового податку громадян. Забезпечення отримання орендної плати в натуральній формі проводиться за рахунок коштів орендодавця. При розрахунках в натуральній формі, обрахунок орендної плати здійснюється із застосуванням біржових цін на дату розрахунку. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 01 грудня щорічно. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,2% несплаченої суми за кожен день прострочення. За пунктами 36-40 розділу "Зміна умов договору і припинення його дії" зазначеного договору оренди його дія припиняється шляхом розірвання зокрема за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. За період з 2014 року по 2019 рік позивач не отримував доходу у вигляді орендної плати сплаченої відповідачем, про що свідчить довідка Баштанського управління Головного управління ДПС у Миколаївській області № 878/14-29-51-10-08 від 09.06.2020 року, що свідчить про невиконання відповідачем обов`язків визначених договором оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати (а.с.37). 26 березня 2020 року представником позивача було направлено відповідачу повідомлення про невиконання ним умов договору щодо сплати орендної плати за весь період дії договору та розірвання у зв`язку з цим укладеного договору оренди від 05 червня 2014 року, яка відповідачем залишена без задоволення ( а.с.12 -14). Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі" (далі Закон) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до положень статті 1 Закону - оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Положеннями статті 24 Закону передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. За змістом статті 32 Закону на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. За правилами статті 651 ЦК України умовою розірвання договору в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Вказані правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 527/570/17-ц та від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18. Матеріалами справи підтверджується, що мало місце два випадки несплати відповідачем орендної плати у визначений договором строк, зазначене свідчить про систематичне невиконання відповідачем обов`язків передбачених договором оренди, та є підставою для розірвання договору оренди землі укладеного між сторонами, та відповідно припинення права оренди відповідача зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Натомість відповідач належних доказів на спростування тверджень позивача про несплату орендної плати не надав. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved