Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], Явченської сільської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Рогатинської районної державної адміністрації, [PERSON] про визнання незаконним рішення десятої сесії Явченської сільської ради від 27.06.2008 року, визнання недійсним Державного Акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 13 січня 2009 року, який виданий на ім'я [PERSON] на підставі рішення Явченської сільської ради від 27.06.2008 року. Ухвалою Рогатинського районного суду від 17 серпня 2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] У позовній заяві зазначено, що позивачка є власником земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності спілки власників селянських господарств "Відродження" в с.Явче Рогатинського району розміром 75,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Під час звернення до відділу Держземагенства у Рогатинському районі щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру, [PERSON] отримала відмову з тих підстав, що в межах її земельної ділянки знаходиться інша земельна ділянка з кадастровим № [NUMBER], яка належить на праві власності [PERSON] згідно Державного Акта серії [NUMBER] від 13 січня 2009 року, виданого на підставі рішення десятої сесії Явченської сільської ради від 27 червня 2008 року "Про передачу земель у приватну у власність". Право на вказану земельну ділянку позивачка набула на підставі заповіту [PERSON] від 22 жовтня 2004 року, який зареєстрований Явченською сільською радою за реєстровим № 23, в подальшому отримала свідоцтво на спадщину. Позивачка не може зареєструвати свою земельну ділянку, оскільки частина площі її земельної ділянки накладається на частину площі земельної ділянки [PERSON] Просить визнати незаконним рішення десятої сесії Явченської сільської ради від 27.06.2008 року та визнати недійсним Державний Акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 13 січня 2009 року, який виданий на ім'я [PERSON] на підставі рішення Явченської сільської ради від 27.06.2008 року. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю із підстав, зазначених у позовній заяві. Крім того, пояснила, що 07 квітня 2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (додаткове до свідоцтва, виданого 11.01.2013 року за р.№9) на земельну частку пай у землі, яка перебувала у колективній власності спілки власників селянських господарств "Відродження" в с.Явче. Позбавлена можливості зареєструвати дане право власності та виділити ділянку в натурі через обставини, які зазначені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Представник Явченської сільської ради, сільський голова [PERSON] позов визнала. Пояснила, що сільською радою при ухваленні рішення щодо виділення земельної ділянки [PERSON] допущено помилку. Самостійно скасувати рішення сесії сільської ради та Державний Акт на право власності, сільська рада можливості немає. Не заперечувала щодо задоволення позову. Представник Рогатинської РДА позов визнав та пояснив, що при ухваленні рішення Явченською сільською радою щодо виділення земельної ділянки [PERSON] допущено грубу помилку, оскільки рішення щодо виділення земельних ділянок поза межами населеного пункту не входить до компетенції сільської ради. Крім того, частина земельної ділянки, яка виділена [PERSON], накладається на земельну ділянку позивачки. Просив позов задовольнити. [PERSON] у судове засіданняне прибула і не повідомила суд про причини своєї неявки у судове засідання. Суд, вислухавши доводи позивачки, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 18 жовтня 1999 року, [PERSON] на підставі рішення Рогатинської районної державної адміністрації від 18 жовтня 1999 року № 302, отримала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки власників селянських господарств "Відродження" розміром 75,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до заповіту, посвідченого 22 жовтня 2004 року у виконавчому комітеті Явченської сільської ради, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом (додаткового до свідоцтва, виданого 11.01.2013 року за р.№9) від 07 квітня 2015 року, [PERSON] є власником земельної ділянки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки власників селянських господарств "Відродження" с.Явче Рогатинського району Івано-Франківської області розміром 75,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості Рішенням Явченської сільської ради від 27 червня 2008 року [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 1,1641 га. та видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії [NUMBER] від 13 січня 2009 року. Відділом Держземагенства у Рогатинському районі відмовлено [PERSON] у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з тих підстав, що в межах земельної ділянки, яку вона просить зареєструвати, знаходиться інша земельна ділянка або її частина, яка належить [PERSON] Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля є об'єктом права власності українського народу. Від його імені права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні громадян, і додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин. Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. За ч.1 ст.125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується Державними актами. Тобто, це єдиний документ, який посвідчує вищезазначене право. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. За ч.2 ст.152 Земельного кодексу власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що позивачка набула право власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва на спадщину за заповітом [PERSON] Відповідач [PERSON] набув право власності на земельну ділянку на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування. За наведених вище обставин і доказів, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Реєстрація права власності на земельну ділянку за [PERSON] створює перешкоди [PERSON], позбавляє її можливості оформити свої права на земельну ділянку та безперешкодно користуватися належним їй майном. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved