Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

02.06.2017р. позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 13.12.2016р. у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота Хайлендер», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. який належить позивачу на праві власності, та автомобіля «Хонда Легенд», д/н [NUMBER], під керуванням відповідача. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у [PERSON] «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на підставі полісу № АЕ/4069543. За результатами ДТП учасниками було складено повідомлення про ДТП («Європротокол»). У звязку з настанням страхового випадку [PERSON] «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 25\~139,19 грн., частково відшкодувавши матеріальний збиток позивача. Невідшкодована частина збитку становить 48\~153,81 грн., яка включає витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 200 грн., тому позивач просив стягнути вказану суму з відповідача [PERSON] Представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 01.06.2017р. - а.с.№31) в судове засідання 05.07.2018р. надав письмову заяву про підтримання позовних вимог. Також просив розглянути справу без його участі та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 161). Раніше, а саме 30.01.2018р. надав суду відповідь на відзив у порядку ст. 179 ЦПК України (а.с. № 98-99). Відповідач [PERSON] та його представник в підготовче засідання 29.05.2018р. та судове засідання 05.07.2018р. не з,явилися, про дати розгляду справи були повідомлені належним чином, а саме шляхом повідомлення представника відповідача - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 11.10.2017р. а.с. а.с. №79, 105, 160), що за вимогами ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням. Раніше, а саме 30.01.2018р. цей представник відповідача у відповідності до ст. 178 ЦПК України надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову (а.с. № 78). Враховуючи неявку в судове засідання сторін (їх представників), розгляд справи 05.07.2018р. згідно ст. 223 та ч.2 ст.247 ЦПК України здійснювався за їх відсутності та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Підстав для винесення по справі заочного рішення суду, передбачених вимогами ст. 280 ЦПК України, не вбачається, оскільки сторона відповідача надала свої письмові заперечення проти позову 30.01.2018р. (а.с. № 78). Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №\~2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Підготовче засідання у справі відповідно до ст. 197 ЦПК України проведено 29.05.2018р. (а.с. № 159). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 13.12.2016р. у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота Хайлендер», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Хонда Легенд», д/н [NUMBER] під керуванням відповідача. Автомобіль «Тойота Хайлендер», д/н [NUMBER] належить позивачу [PERSON] на праві власності (а.с. № 6) Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у [PERSON] «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на підставі полісу № АЕ/4069543 (а.с. № 8). За результатами ДТП учасниками було складене повідомлення про ДТП («Європротокол») (а.с. № 7). Згідно розрахунку № АМ18632 від 14.12.2016р. вартість ремонту пошкодженого автомобіля, включаючи запасні частини та роботи, складає 57\~019грн.53коп. (а.с. № 9). Позивач звернувся із заявою від 23.01.2017р. до [PERSON] «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» з вимогою про відшкодування заподіяної шкоди (а.с. №10). Позивач звернувся до незалежного оцінювача для оцінки розміру шкоди заподіяної в результаті ДТП. Відповідно до звіту з незалежної оцінки від 21.01.2017р. складеного ТОВ «Геоспектр-7» вартість спричиненої матеріальної шкоди становить 72\~093 грн. (а.с. № 11). Після отримання звіту з незалежної оцінки позивач 15.02.2017р. подав копію такого звіту в страхову компанію для врахування при здійсненні страхового відшкодування (а.с. № 10). На підставі заяви позивача [PERSON] «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 25\~139 грн.19коп., яка є значно меншою ніж встановлена сума спричиненої шкоди (а.с. № 30). Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Тойота Хайлендер», д/н [NUMBER] позивачу не була виплачена в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~\~\~\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1\~ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, неправомірними діями відповідача [PERSON], пов'язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), позивачу було завдано майнової шкоди та прямих\~\~збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Відповідно до ч. 2\~ст. 979 ЦК України за\~договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі. грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно\~ст.\~25\~Закону України\~«Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Після виплати вказаного страхового відшкодування позивач отримав право вимоги різниці суми до відповідача [PERSON], яка складає 48\~153грн.81коп., та включає витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 200 грн. Згідно\~ст. 1188 ЦК України шкода\~завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, відповідач разом із відзивом на позов надав суду звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди № 44/12/16 від 16.03.2017р. проведений СПД [PERSON] за заявою [PERSON] «Українська акціонерна страхова компанія АСКА». Відповідно до цього звіту сума вартості матеріального збитку складає 31\~177грн.96коп. (а.с. № 81-83). Втім, суд критично ставиться до наданого звіту, оскільки сам звіт містить обмеження у можливості його використання, а саме виключно для визначення суми страхового відшкодування і для доказування розміру позовних вимог до винуватця ДТП у разі звернення замовника ([PERSON] «Українська акціонерна страхова компанія АСКА») до суду. Звіт дійсний тільки для вказаних у ньому цілей і може використовуватись тільки замовником оцінки або його представником. Звіт СПД [PERSON] в якості вихідних даних для оцінки містить посилання на інформацію, отриману від замовника (СК "АСКА") із застереженням, що оцінювач вважає таку інформацію достовірною. Проте, позивач не був присутній при дослідженні та складанні згаданого звіту. Оцінка розміру шкоди у звіті СПД [PERSON] виконана з врахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, про що зазначено на третій сторінці звіту. Також у згаданому звіті враховане зниження вартості автомобіля на 8% за пробігом. Відповідно ж до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) Крім вищезазначеного, звіт СПД [PERSON] містить скорочений перелік запасних частин, необхідних для ремонту автомобіля. Також розрахунок шкоди виконаний 16.03.2017р., але ґрунтується на цінах станом на 25.11.2016р. В той же час звіт про оцінку шкоди, наданий позивачем, ґрунтується на актуальних і достовірних цінах офіційного СТО TOYOTA. Крім того, звіт СПД [PERSON] на відміну від звіту ТОВ "Геоспектр-7" не враховує втрату товарної вартості автомобіля в сумі 17 415 грн., а також ПДВ на вартість ремонту в сумі 7 811грн.17коп. Так, пунктом 32.7 ст. 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Водночас це не позбавляє страхувальника від обовязку таку шкоду компенсувати. На підтвердження цього свідчать правові позиції Верховного Суду України у постанові від 04.06.2014р. у справі 6-49цс14, а також Верховного Суду в ухвалі від 01.02.2018р. у справі 303/6919/15-ц . Суд також критично ставиться до заперечень відповідача в частині не доведеності його вини у вчиненому ДТП, оскільки сторонами складено повідомлення про ДТП («Європротокол»). Суд не може з цим погодитись оскільки, учасники ДТП дійшли згоди щодо обставин скоєння пригоди, вини відповідача, про що свідчать зауваження у п.14 та підписи сторін (а.с. № 7). У звязку з вищевикладеним, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. за ставками 2017р. (а.с. №2). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved