Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист гідності, честі та ділової репутації. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є членом ГБК „Омега", що знаходиться за адресою: м.Київ вул. Електротехнічна 63. Від імені членів Правління та рядових членів кооперативу він звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовною заявою до ГБК «Омега», як юридичної особи, щодо визнання позачергових загальних зборів членів ГБК «Омега» 28.07.2015 року такими, що не відбулися. 31.08.2015 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Шевчук О.П. відкрив провадження в цивільній справі № 2/754/5286/15 за вказаним позовом. Представником ГБК «Омега» в судових засіданнях виступав відповідач [PERSON] 11.02.2016 року Деснянським районним судом м.Києва постановлено рішення, яким визнано позачергові загальні збори членів ГБК «Омега» від 28.07.2015 року такими, що не відбулися, а також визнано протокол загальних зборів членів ГБК «Омега» від 28.07.2015 року недійсним. Як зазначає позивач, на його позовну заяву за підписом відповідача від 05.10.2015 року було подано заперечення ( вхідний № 38141 від 06.10.2015 р.). В даному запереченні, на думку позивача, викладені неправдиві факти, зокрема, щодо кількості членів кооперативу, які були присутні на зборах, кількості членів кооперативу, які зібрали підписи щодо проведення цих зборів, як він (позивач) перешкоджав вивішенню оголошень про проведення зборів і т.п. Крім того, у вказаному запереченні є поширена відповідачем негативна, недостовірна інформація щодо нього (позивача), яка порушує його особисті немайнові права, зокрема, ганьбить його честь та гідність, а також завдає шкоди його діловій репутації. Так, в запереченні написано дослівно : „ ... зарекомендував себе як агресивна, ніколи нічим незадоволена людина. Постійно зривав засідання Правління, вривався з погрозами та образами до робочого кабінету головного бухгалтера, нищив документи, вимагав звільнення голови кооперативу [PERSON] застосовуючи психологічний тиск та погрози". Також, в запереченні написано дослівно : „ ... в результаті аморальної поведінки позивача на території кооперативу в присутності свідків 30.06.2015 року у голови кооперативу стався гіпертонічний криз, на фоні якого в нього погіршився стан здоров"я і за рекомендаціями лікаря йому було прописане медикаментозне лікування з дотриманням режиму відпочинку та дієти. З 01-30 липня 2015 р. голова правління [PERSON] перебував на лікарняному відновлюючи своє фізичне та психологічне здоров'я ". Позивач стверджує, що інформація, яка була поширена відповідачем, абсолютно не відповідає дійсності. Враховуючи, що негативна інформація щодо нього, висловлена в запереченні відповідачем, має характер наклепу (тобто поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), то така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню. Крім того, на думку позивача, подібними діями відповідач охарактеризував його, як особу, що з легкістю порушує закон, як особу, яка не має високих моральних цінностей. Така необґрунтована характеристика пригнічує його честь та гідність. Пригнічення немайнових прав, відносно яких Конституцією України передбачено обов'язок ставитись з повагою, обгрунтовується тим, що жодній нормальній цивілізованій людині неприємно чути (дізнаватись) про себе безпідставні звинувачення у вчиненні злочинних діянь та інших ганебних вчинків, з точки зору моралі. У зв'язку з неправомірним поширенням відповідачем широкому колу осіб недостовірної негативної інформації відносно нього, він знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу, в результаті чого у нього різко знизилась працездатність, погіршився стан здоров'я, що в свою чергу, негативно впливає на порушення функції сну, підвищення артеріального тиску і рівня цукру в крові. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що інформація, яку поширив відповідач, не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки вона не підтверджена жодним доказом, позивач просить задовольнити його вимоги, а саме: - визнати недостовірною інформацію відносно нього, поширену головою Правління [PERSON] у запереченні на позовну заяву до суду щодо визнання позачергових загальних зборів членів ГБК «Омега» такими що не відбулися, справа № 754/12366/15-ц відносно нього (позивача), а саме : а) „... зарекомендував себе як агресивна, ніколи нічим незадоволена людина. Постійно зривав засідання Правління, вривався з погрозами та образами до робочого кабінету головного бухгалтера , нищив документи, вимагав звільнення голови кооперативу [PERSON] застосовуючи психологічний тиск та погрози". б) „... в результаті аморальної поведінки позивача на території кооперативу в присутності свідків 30.06.2015 року у голови кооперативу стався гіпертонічний криз, на фоні якого в нього погіршився стан здоров'я і за рекомендаціями лікаря йому було прописане медикаментозне лікування з дотриманням режиму відпочинку та дієти. З 01-30 липня 2015 р. голова правління [PERSON] перебував на лікарняному відновлюючи своє фізичне та психологічне здоров'я»; - зобов'язати голову Правління ГБК «Омега » [PERSON] не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили спростувати інформацію, вказану в попередньому пункті, шляхом письмового відкликання заперечення на позовну заяву до Деснянського суду, справа № 754/12366/15-ц; - стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 3500 грн. Відповідач, заперечуючи проти позову, звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на те, що він був головою правління ГБК «Омега». Позивач [PERSON] з вересня 2014 року до 28.07.2015 року перебував на посаді члена правління ГБК «Омега». Внаслідок аморальних дій позивача [PERSON], які мали яскраво-виражений негативний та брутальний характер та тривали не один місяць, він (відповідач) майже постійно перебував у нервовій напрузі, робочий процес перенасичувався негативними емоціями, переживаннями, тривалість та систематичність психологічних атак [PERSON] привело до емоційного перенасичення, що негативно вплинуло на його здоров'я і він майже місяць мусив відновлювати його на лікарняному. На лікарняному він також не мав спокою завдяки періодичним дзвінкам [PERSON] та вимогами прибути до кооперативу. Відповідач вказує і на те, що позивач [PERSON] тривалий час безпідставно звинувачував його у крадіжках, в брутальній формі вимагав звільнення головного бухгалтера, щоб він (відповідач) звільнився, під час його керування кооперативом звертався в усі контролюючі органи, про які йому відомо. Кооператив пережив декілька перевірок, за результатами яких жодних правопорушень не було виявлено, писав заяви на адресу кооперативу з приводу роз'яснень, витребування документів, тощо, в яких «обливав його брудом», відгукувався про нього словами образливого змісту щодо його ділових і професійних якостей, в присутності інших людей ображав його, погрожував органами міліції, прокуратури, тим самим залякував кримінальним переслідуванням. На думку відповідача, всі дії позивача [PERSON] відносно нього мали і мають яскраво виражений негативний характер. Відповідач своїми погрозами, образами, неадекватними вчинками, неодноразовими негативними та образливими відгуками про нього, що висловлювалися ним в листах, ставив під сумнів його порядність, ділові і професійні якості та при особистому спілкуванні за викладених у цьому позові обставин, завдав йому моральної шкоди. Завдану моральну шкоду відповідач оцінює в 55 000,00 грн., яку просить стягнути з позивача на його користь. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги з підстав та обставин, викладених у позовній заяві, підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення, вимоги зустрічного позову не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, вважаючи його необґрунтованим і безпідставним та просив про задоволення вимог зустрічного позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши письмові докази, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 27.08.2015 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ГБК «Омега» про визнання такими, що не відбулися, позачергові збори членів ГБК (а.с.29-32). Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 17.05.2016 року у вказаній справі № 754/12366/15-ц скасовано рішення Деснянського районного суду м.Києва від 11.02.2016 року та постановлено нове, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено (а.с.156-159). Під час розгляду вказаної цивільної справи відповідач [PERSON], діючи як представник відповідача - голова ГБК, надавав суду письмові заперечення проти позову [PERSON], в яких щодо позивача зазначено: „ ... зарекомендував себе як агресивна, ніколи нічим незадоволена людина . Постійно зривав засідання Правління, вривався з погрозами та образами до робочого кабінету головного бухгалтера, нищив документи, вимагав звільнення голови кооперативу [PERSON] застосовуючи психологічний тиск та погрози"; „ ... в результаті аморальної поведінки позивача на території кооперативу в присутності свідків 30.06.2015 року у голови кооперативу стався гіпертонічний криз , на фоні якого в нього погіршився стан здоров"я і за рекомендаціями лікаря йому було прописане медикаментозне лікування з дотриманням режиму відпочинку та дієти. З 01-30 липня 2015 р. голова правління [PERSON] перебував на лікарняному відновлюючи своє фізичне та психологічне здоров'я ". Згідно ч.1 ст.200 ЦК України, інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Виходячи зі змісту ч.6 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Згідно ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. У відповідності до ст.299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Виходячи зі змісту ч.2 ст.302 ЦК України, фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Чинне законодавство України не містить чіткого визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Як роз'яснює Верховний Суд України, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка грунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, які здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, поширенням вказаної інформації у письмових запереченнях на позовну заяву відповідач охарактеризував його (позивача), як особу, що з легкістю порушує закон, як особу, яка не має високих моральних цінностей. Така необґрунтована характеристика пригнічує його честь та гідність. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатир. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Із роз'яснень п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вбачається, що, відповідно до ст.277 ЦК України, не є предметом судового розгляду оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності ( на відміну від перевірки істинності фактів ) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. Виходячи зі змісту ст.10 Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Разом з тим, Верховний Суд України роз'яснює, що інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі та ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. З посилань вище, під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що автором письмових заперечень є відповідач, який на час розгляду справи був головою ГБК «Омега» та діяв як представник відповідача. У вказаних запереченнях він пояснював ситуацію, яка на його думку склалась на той час у кооперативі, та події, внаслідок яких ця ситуація виникла. З аналізу зібраних по справі доказів, пояснень сторін, вбачається, що між сторонами склались вкрай напружені та конфліктні стосунки в зв'язку з діяльністю ГБК «Омега», наслідком чого стало написання оскаржуваних заперечень в межах цивільної справи, що розглядалась за позовом [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що у запереченнях відповідача викладена критична оцінка ситуації та дій позивача, які будуються на вираженні суб'єктивної думки і погляді з боку автора, а також викладені саме оціночні судження відповідача, які не можуть розцінюватися, як викладення фактів та не потребують спростування. Дослідження будь-яких обставин щодо проведення позачергових зборів, на які посилаються сторони в своїх позовних заявах, запереченнях та виступі у дебатах, не можуть досліджуватись під час даного судового розгляду, оскільки виходять за межі позовних вимог. Крім того, вказані обставини вже були предметом судового розгляду в іншій справі, по якій постановлено рішення, яке набрало законної сили. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено факту вчинення відповідачем правопорушення, яке полягало саме в поширенні інформації, яка у відповідності до вимог закону може мати статус «недостовірної», такої, що порушує особисті немайнові права, завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, оскільки ця інформація є оціночним судженням відповідача та викладена у вигляді його заперечень на позов [PERSON] Позивачем не надано доказів, що у зв'язку з неправомірним поширенням відповідачем широкому колу осіб недостовірної негативної інформації відносно нього, він знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу, в результаті чого у нього різко знизилась працездатність, погіршився стан здоров'я, що в свою чергу, негативно впливає на порушення функції сну, підвищення артеріального тиску і рівня цукру в крові. На підставі вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Крім того, відмовляючи в задоволенні вимог первісного позову, суд звертає увагу на те, що позивач пред'явив даний позов до відповідача [PERSON], як до фізичної особи, а не посадової особи - голови правління ГБК «Омега». В той же час, відповідно до прохальної частини позову, позивач просить визнати недостовірною інформацію відносно нього, поширену [PERSON], як головою правління ГБК «Омега», а також зобов'язати відповідача, як голову правління, не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили спростувати інформацію, вказану в попередньому пункті, шляхом письмового відкликання заперечення на позовну заяву до Деснянського суду, справа № 754/12366/15-ц. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач звільнився з посади голови правління ГБК «Омега» 12.03.2016 року (а.с.33). Також, слід відмітити, що відкликання письмових заперечень на позовну заяву у справі, яка розглянута по суті та рішення по якій набрало законної сили, чинним законодавством не передбачено. При таких обставинах, суд також вважає позовні вимоги безпідставними. Що стосується вимог зустрічного позову, то суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Статтею 280 ЦК України визначено, що в разі, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідачем під час судового розгляду не надано жодних доказів того, що внаслідок дій позивача йому була завдана моральна шкода. Посилання відповідача на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача у нього погіршився стан здоров`я, в зв`язку з чим він був змушений перебувати на лікарняному, суд до уваги не приймає, оскільки надані відповідачем копії лікарняних листів та відповіді медичних установ лише свідчать про наявність у відповідача ряду хвороб. Однак, у вказаних документах відсутні будь-які докази чи дані, які б свідчили про наявність причино-наслідкового зв`язку між діями позивача та погіршенням стану здоров`я відповідача (а.с.24-25, 101, 178). Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд до уваги не приймає, оскільки не вважає покази свідків допустимими доказами у даній категорії справи. Крім того, з урахуванням конфліктних стосунків між сторонами, суд не може прийняти покази свідків, оскільки вважає, що свідки як з боку позивача, так і з боку відповідача є зацікавленими в результатах розгляду справи. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивачем та відповідачем не доведено належним чином їх позовні вимоги, в зв`язку з чим в задоволенні первісного та зустрічного позову належить відмовити через відсутність правових підстав. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, а позивач є особою, звільненою від сплати судового збору, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати за розгляд первісного позову відносяться за рахунок держави. Судові витрати, понесені відповідачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed