Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

05 травня 2021 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 02 березня 2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3550 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредиту згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 27.12. 2018 року. Тому, позивач звернувся до спадкоємців позичальника - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просить стягнути борг спадкодавця [PERSON] 09 червня 2021 року судом винесено ухвалу про відкриття провадження по цивільній справі та призначення справи до підготовчого судового засідання, якою у відкритті провадження по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовлено, прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Представник позивача АТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з`явився. Разом з позовною заявою до суду була надана заява представника АТ КБ "Приватбанк" про розгляд справи у відсутність представника позивача, просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову. 09 липня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не визнає позовні вимоги в повному обсязі. Дійсно між позичальником та АТ КБ «Приватбанк» 02.03.2006 року укладено кредитний договір, згідно з умовами якого Позичальник отримав кредит у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримавши платіжну картку № [NUMBER] та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У заяві від 02.03.2006 року вказано, що термін дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, тобто до 04/15 року. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з наданим банком розрахунку заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 20.08.2015 року становить 0,00 грн. Також позивач надає копію довідки в якій зазначається, що відповідно до кредитного договору № б/н Позичальнику було надано ще одну картку № [NUMBER] від 09.03.2017 року, термін дії якої становить до 05/19. Саме по даній картці станом на 11.05.2019 року і рахується заборгованість в сумі 10 990, 48 грн. Проте, в Заяві від 02.03.2006 року, в якій стоїть підпис Позичальника, не міститься жодної інформації про дану картку. Позивач не надав жодних доказів про те, що Позичальником була підписана заява, згідно якої була надана картка № [NUMBER] , що вказує на те, що Позичальник не був ознайомлений та не надавав згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку». Відсутність погодженого графіку погашення чергових платежів, говорить про те, що не визначений навіть порядок погашення платежів за даною карткою. Більш того, Позивач не надав доказів про те, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів Позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву - анкету від 02.03.2006 року про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови та зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність анкети - заяви з підписом від 09.03.2017 року (відповідно до картки № [NUMBER] ) не можливо розцінювати як стандартну (типову) форму, що встановлена до укладеного із Позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджуються вказані обставини. Також зазначає, що лист - претензія, який міститься в матеріалах справи ним не був отриманий. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 30 липня 2021 року до суду від представника АТ КБ «ПриватБанк» Муркулової В.В. надійшла відповідь на відзив, відповідно якої зазначила, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 02.03.2006 року. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Відповідно до ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Спадкоємці Позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 25.12.2018 року по 25.06.2019 року. В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] . Позивачем надана до суду копія анкети - заяви від 02.03.2006 року, з якої чітко вбачається, що Позичальник висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив. Сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що Позичальник частково сплачував заборгованість за договором.09.03.2017 року Позичальник звернувся в Банк з заявою про перевипуск карки, тобто надання картки з новим строком дії. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на пере випускній картці. 09.03.2017 року Позичальник здійснив погашення заборгованості в розмірі 100,00 грн., вже на перевипущену карту № [NUMBER] , що підтверджує її отримання. Оскільки перевипуск картки не являється укладанням нового кредитного договору в заповненні додаткових документів для перевипуску картки не мало необхідності, що не суперечить чинному законодавству. Користуючись кредитними коштами, Позичальнику були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Просять суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. 02 березня 2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3550 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредиту згідно умов договору (а.с. 14). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 9600,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н) (а.с. 13). Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Судом встановлено, що умови укладеного між банком та відповідачем кредитного договору були погоджені сторонами у встановленому законом порядку і позичальник проти них не заперечував, що підтверджується його підписом у заяві, що разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір. Тобто даний договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Відповідно до довідки про надання кредитних карт [PERSON] 02.03.2006 року було надано кредитні картки номер [NUMBER] терміном дії до 04/15, о також 09.03.2017 року номер [NUMBER] терміном дії 05/19 (а.с. 26). Згідно виписки за договором № б/н станом на 12.02.2021 року вбачається, що 09.03.2017 року за карткою номер [NUMBER] був збільшений кредитний ліміт 9600 грн. (а.с.11 на звороті ), а також вбачається, що 31.08.2018 року за даним номером картки було здійснено погашення обов`язкового платежу в сумі 500 грн. (а.с.9 знизу третя графа), 13.08.2018 року здійснено поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування в сумі 1050 грн. (а.с.9 знизу перша графа). АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит у розмірі, встановленому договором. Всупереч ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умовам договору позичальник не перераховував у встановлені строки щомісячні платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитом. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 27.12. 2018 року (а.с. 34). Відповідно до розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором, станом на день смерті складає 10990,48 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на встановлених умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України між позивачем та позичальником [PERSON] виникло грошове зобов`язання, а тому позовні вимоги законні і обґрунтовані, оскільки положеннями ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Так, статтею 1281 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно з яким спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (частина перша). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частина третя). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України). 05 червня 2020 року позивач направив претензію кредитора до Веселинівської державної нотаріальної контори (а.с.36 ). А отже, строки, визначені частинами 2 і 3 ст. 1281 ЦК України, позивачем дотримано. Іншого в судовому засіданні відповідачами не доведено. 09 липня 2020 року за вих. № 275/01-16 завідувачем Другої Первомайської державної нотаріальної контори в.о. завідувача Веселинівської державної нотаріальної контори було надано відповідь на запит АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої остання зазначила, що законодавством не передбачено надання нотаріусом відомостей про наявність спадкового майна та відомості про осіб, які прийняли спадщину чи відмовилися від неї (а.с.37). 16 вересня 2020 року позивач направив лист-претензію кредитора до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також 15 січня 2021 року, як спадкоємців [PERSON] , з вимогою погасити борг, однак її не було виконано, що підтверджується реєстром поштових відправлень (а.с. 38-42). Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Спадкоємці Позичальника мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 25.12.2018 року по 25.06.2019 року. В даному випадку спадкоємцямим, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою № 3348/02-12 від 24.09.2020 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи, згідно якої вбачається, що останні були зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на день смерті батька [PERSON] .. З копії спадкової справи вбачається, що на підставі заяв [PERSON] та [PERSON] від 28.09.2020 року була заведена спадкова справа № 96/2020 після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та який проживав та був зареєстрований на день смерті по [ADDRESS] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] З довідки виданої Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області № 3348/02-12 від 24.09.2020 року, про яку зазначено вище та яка наявна в матеріалах спадкової справи, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] з 30.11.1989 року по день смерті [INFO] . Знятий з реєстраційного обліку, як померлий. На день смерті за цією адресою були зареєстровані і проживали: син [PERSON] , [INFO] , з 30.07.2014 року по [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] , з 20.09.2007 року по теперішній час та онук [PERSON] , [INFO] з 26.09.2017 року по 28.11.2019 рік. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23 жовтня 2020 року, спадкоємцями майна [PERSON] , 1960 року народження, який помер [INFO] , а саме житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за [ADDRESS] , є його син [PERSON] , Ѕ частка, та син [PERSON] , Ѕ частка. Згідно до ч. 1 ст. 12 та ч.ч. 3, 4 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами, частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з його спадкоємців заборгованості по кредитному договору на загальну суму 10990 грн. 48 коп. (десять тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень сорок вісім копійок). Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved