Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

07.03.2014 року позивач Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за іпотечним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 06.02.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №825/2-40/1/8-006, за умовами якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 269 000, 00 доларів США зі сплатою 12,25 відсотків річних з щомісячним погашенням основної заборгованості до 05.02.2018 року. Кредит було надано на фінансування будівництва. В якості забезпечення кредитних зобов'язань, між відповідачем та позивачем 06.02.2008 року було підписано іпотечний договір №825/4-40/9/8-007. Станом на 28.01.2014 року відповідач повністю припинив виконувати обов'язки, щодо повернення основної суми заборгованості та відсотки відповідно графіка, відповідачем більш ніж 60 днів були порушені обов'язки встановлені п.3.3.8, 3.3.9 договору кредиту у зв'язку з чим він повинен був протягом одного дня відповідно п.4.5 достроково погасити кредит в повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином станом на 28.01.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 3 275 730, 60 грн. Відповідно п.4.1 іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором кредиту, позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимогою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В судове засідання представник позивача Медведєва О.Ю. не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідачка належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідачки та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідачки [PERSON] відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 06.02.2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір про надання відновлюваної кредитної лінії №825/2-40/1/8-006, згідно якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти у сумі 269 000, 00 доларів США зі сплатою 12,25 відсотків річних з щомісячним погашенням основної заборгованості до 05.02.2018 року. Кредит був наданий на фінансування будівництва. Позивачем умови Кредитного договору були виконанні та надано Відповідачу грошові кошти в сумі 269 000,00 дол. США, що підтверджується заявою на видачу готівки №203 від 06 лютого 2008 року (а.с. 6). Однак Відповідач, взяті на себе зобов'язання, передбачені Кредитним договором, не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 28 січня 2014 року (а.с. 5). Статтями 525,526,530 ЦК України встановлено, що зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, а відповідно до ст.1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , при цьому розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Станом на 28.01.2014 відповідачем більш ніж 60 днів були порушені обов'язки встановлені п.п. 3.3.8, 3.3.9 договору кредиту, у зв'язку з чим він повинен був протягом одного дня відповідно до п. 4.5 достроково погасити кредит в повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції ( штраф,пеню). Відповідно до ст.. 611 ЦК України наслідками порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу,пені) та розірвання договору. Відповідно п. 4.2договору кредиту у разі несвоєчасного повернення кредиту та сплати відсотків відповідач повинен сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у цей період. Згідно п. 4.3 договору кредиту відповідач повинен сплатити позивачу штраф у розмірі 3 (три) відсотка від суми кредиту, визначеного в п. 1.1 договору кредиту за кожний випадок порушення. В якості забезпечення кредитних зобов'язань відповідачем перед позивачем відповідно договору кредиту 06.02.2014 року було підписано іпотечний договір №825/4-40/9/8-007, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №828, відповідно до якого в іпотеку було передано майнові права на незакінчене будівництвом нежитлове приміщення, будівельний номер 2А, загальною площею 115,45 мерів квадратних, розташованого на першому поверсі та будується за адресою [ADDRESS]. Відповідно до п. 4.1 іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором кредиту позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 4.5 іпотечного договору позивач за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки у тому числі шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі продажу, в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст.589 ЦК України, ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Згідно із частиною першою статті 7 Закону України „Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. За змістом частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 23 Закону України від 18 листопада 2003 року № 1255-IV „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (далі Закон України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень") передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Отже, підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов'язань з боку боржника. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов'язань перед позивачем, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. Крім того, при визначені розміру заборгованості судом перевірено її склад та порядок зарахування за видами платежів сум, які направлялись [PERSON] на погашення заборгованості. Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що [PERSON] належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконала, у зв'язку із чим у неї утворилась перед банком заборгованість, яку позивач має право задовольнити за рахунок нерухомого майна, яке надано в іпотеку в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати понесені позивачем і документально підтвердженні. Згідно із платіжними дорученнями № 0000170187 від 29 січня 2014 року (а.с.1) позивачем було сплачено 3654 грн. 00 коп. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні нуль копійок) судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved