Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, та просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №289944454 від 02.12.2015 року в розмірі 27747,01 гривень, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02.12.2015 року [PERSON] подав до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр Фінансових рішень" (далі - ТОВ «ФК`ЦФР») заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР» та заяву №289944454 від 02.12.2015 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК`ЦФР», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК`ЦФР» та відповідачем, а також, що отримав примірник кредитного договору та погодив отримання шляхом роздрукування з веб - сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ «ФК`ЦФР». 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20180730, відповідно до умов якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору в сумі 27747,01 грн. 45 коп., з яких: 10502,95 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1679,08 грн. - сума заборгованості за відсотками; 9896,65 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 5668,42 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно умов договору відступлення права вимоги та законодавства позивач повідомив відповідача про відступлення права вимоги, однак відповідач у добровільному порядку не виконує свої зобов`язання по кредитному договору, а тому представник позивача змушена звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплачених судових витрат. Представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, подала клопотання про розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , який повторно не прибув в судове засідання, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, про причини повторної неявки не повідомив. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутністю, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечувала представник позивача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що згідно заяви №289944454 від 02.12.2015 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», [PERSON] отримав кредит в сумі 11400,00 грн. на строк 24 місяці зі сплатою щомісячних та річних процентів, пені згідно з графіком платежів, шляхом перерахування коштів в сумі 10000 грн. на рахунок АТ «ТАСкомбанк», як переказу до запитання, та 1200,00 грн. в рахунок оплати страхового платежу ПАТ «Страхова компанія «ТАС». Відповідач погодилася з тим, що дана заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становить кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та ним як позичальником, йому були роз`яснені та зрозумілі умови кредитного договору, зокрема, умови про сукупну вартість кредиту, він погодилася з усіма його умовами і зобов`язався їх виконувати, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 5-6). Платіжним дорученням № І70535546 від 02.12.2015 року підтверджується, що ТОВ «ФК «ЦФР» було сплачено переказ до запитання на користь [PERSON] як надання кредиту згідно кредитного договору №289944454 від 02.12.2015 року в сумі 10000,00 грн. (а.с.7). Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ЦФР»: п.2.1 - кредитодавець надає позичальнику кредит шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок, зазначений позичальником у заяві на отримання кредиту; п.2.4 - сума кредиту, який надається позичальнику, зазначається у заяві на отримання кредиту; п.2.5, п.2.6 - мінімальна частина кредиту, яка підлягає обов`язковому поверненню щомісяця, іменується «чергова частина кредиту» та обчислюється від суми кредиту; п.2.7 - розмір чергової частини кредиту та розміри процентів визначаються заявою на отримання кредиту; п.3.1 - за надання кредиту позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю проценти; п.3.2 - сума процентів всіх видів становить сукупну вартість кредиту/кредитів; п.3.3- види процентів: п.3.3.1 - початковий процент - обчислюється від суми кредиту та справляється за його рахунок, відразу при його наданні; п.3.3.2 - щомісячні проценти - обчислюються від суми кредиту та нараховуються щомісячно; п.3.3.3 - річні проценти (річна відсоткова ставка) - обчислюється від загальної суми грошового боргу позичальника за кредитним договором та встановлюються у розмірі, що відповідає періоду часу в один рік, але нараховуються щомісячно, виходячи з кількості днів у календарному році; п.3.4 - ставка щодо кожного виду процентів є фіксованою та визначається заявою на отримання кредиту; п.4 - за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю пеню у розмірі 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення; п.5.1- позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти; п.5.2- пеня за прострочення грошових зобов`язань нараховується кожний день прострочення від суми прострочення та сплачується у порядку черговості погашення вимог, передбаченої цими умовами; п.7.2 - до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років (а.с. 10-11). Згідно довідки ТОВ «ФК «ЦФР» № 2691291-SG від 31.10.2018 року [PERSON] станом на 30.07.2018 року має: суму несплаченого боргу - 22078,68 грн., пені та неустойки - 5668,42 грн., загальна сума до сплати - 27747,10 грн., суму для дострокового погашення - 27747,10 грн. (а.с.12). У відповідності з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 та ст. 1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та у разі невиконання ним обов`язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів. Отже, відповідачем було порушено вимоги кредитного договору №289944454 від 02.12.2015 року та вимоги ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту і не виконано обов`язків позичальника, внаслідок чого виникла заборгованість. 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення права вимоги № 20180730 (а.с.18-20). Згідно п. 1.2. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників , та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги № 20180730 від 30.07.2018 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] по кредитному договору №289944454 від 02.12.2015 року в сумі 27747,01 грн. 45 коп., з яких: 10502,95 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1679,08 грн. - сума заборгованості за відсотками; 9896,65 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 5668,42 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с. 21). Вказана сума заборгованості підтверджується також розрахунком заборгованості (а.с. 13). 07.08.2018 року ТОВ «ФК «ЦФР» направлено відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в розмірі 27747,01 грн. та необхідність сплати вказаної суми на рахунок останньої до 21.08.2018 року (а.с. 14). 07.08.2018 року позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення за № 002762132-1 про відступлення права грошової вимоги з вимогою достроково погасити загальну суму боргу по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних (а.с. 16). Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Не отримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Отже, позивач, на підставі договору відступлення права вимоги № 20180730 від 30.07.2018 року, як новий кредитор, має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків та пені, хоча ним не було надано до суду підтвердження щодо належного повідомлення відповідача щодо відступлення права вимоги іншому кредитору. Однак, згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року (справа № 6-979цс15) у разі, коли боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Будь-яких заперечень проти позову чи доказів, які б спростовували надані позивачем розрахунки, або зобов`язання по сплаті нарахованої суми, відповідачем не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 960 гривень 50 копійок - суд вважає, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити, так як позивачем не надано доказів здійснення відповідних витрат.

Outcome: partial