Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області звернувся до суду з позовною заявою в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач [PERSON], [INFO] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відповідач веде аморальний спосіб життя, не здійснює належного догляду за дитиною, не виконує свої батьківські обов'язки, не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не дбає про його здоров'я, вживає алкогольні напої, знущається з дитини та вчиняє над ним фізичне насилля. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17.08.2004 року відповідач позбавлена батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Представник позивача Гук О.В. в судове засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, та наполягала на задоволенні позову, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилась. Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідачеві [PERSON] направлялися повістки, які поверталися до суду як не вручені поштою з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зазначене свідчить, що відповідач [PERSON] не бажає отримувати повістки та не цікавиться розглядом справи. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Неявку відповідача [PERSON] в судове засідання та небажання отримувати повістки суд розцінює як зловживання своїми правами та обов'язками з метою затягнути розгляд справи на невизначений строк. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], оскільки вона належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з"явилась в судове засідання, заперечень проти позову не надала, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджено поштовими повідомленнями, заяви про відкладенні розгляду справи або розгляд справи у її відсутності не надала. Дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. [PERSON], [INFO], уродженка м. Ізюм Харківської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] ( а.с. 4). Батько малолітнього - [PERSON] помер [INFO] Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Пунктом 3 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року органами опіки та піклування є районні, районні у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім»ї [PERSON], яка проживає за адресою : [ADDRESS] в орендованій кімнаті зі співмешканцем та сином [PERSON], [INFO] здійсненому за повідомленням у телефонному режимі, про те що умови проживання родини загрожують життю та здоров'ю дитини. Батько дитини помер [INFO]. Кімната в гуртожитку площею 13 кв.м., в кімнаті безлад, на стільці стоїть пляшка від спиртного напою та залишки їжі, недопалки сигарет. Для відпочинку дитини умови відсутні, антисанітарія. На час відвідування мати дитини зі співмешканцем знаходились в неадекватному стані (на оклики не реагували), кімната відкрита, за дитиною ніхто не наглядав. Дитина скаржиться на погане відношення з боку матері, та постійно просить, щоб балакали тихо, щоб не розбудили матір, бо вона буде сваритись. Рекомендовано: влаштувати дитину до центру соціально-психологічної реабілітації для проходження реабілітації дитини (а.с.7) Згідно повідомлення головного лікаря Ізюмської центральної міської лікарні № 2362 від 04.12.2015 року на ім'я начальника служби у справах дітей Ізюмського міськвиконкому 03 грудня 2015 року до педіатричного відділення бригадою ЦЕМД та МК було доставлено дитину [PERSON], [INFO]. Дитина в стані після побиття. Зі слів дитини-побитий матір'ю. На момент огляду у дитини зафіксовані садна, гематоми в області обличчя, рук, спини. Окрім того, хлопчику встановлено діагноз: гостре респіраторне захворювання, гострий бронхіт, з приводу яких вдома лікування не отримував. Мати дитини [PERSON] 03.12.2015 та 04.12.2015 року в стані алкогольного сп'яніння приходила ла до педіатричного відділення, скандалила, кричала, погрожуючи медичному персоналу, робила спробу забрати дитину.(а.с.8) Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0575 від 07.12.2015 року про розгляд клопотання начальника служби у справах дітей Ізюмської міської ради вирішено негайно відібрати малолітнього [PERSON], [INFO] у матері [PERSON] та направити до Ізюмського міського центру соціально-психологічної реабілітації дітей (а.с.9) Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 2857 від 11.12.2015 року встановлено, що в кімнаті [ADDRESS] мешкає [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] По приїзду комісії [PERSON], разом зі своїм співмешканцем лежали в ліжку, в кімнаті антисанітарні умови, на стільці стояла пляшка від спиртного напою, залишки їжі та недопалки сигарет. Для розвитку та проживання дитини умови відсутні. На приїзд комісії мати дитини не реагувала. Дитина знаходилась поза кімнатою зі сторонньою людиною. На обличчі у дитини з правої сторони були сліди побиття, за поясненням дитини його побила мати. Дитина почувала себе недобре, був сильний кашель. Дитині було викликано швидку допомогу та повідомлено в поліцію. Дитина була доставлена до педіатричного відділення Ізюмської ЦМЛ для подальшого медичного обстеження та лікування без супроводу матері. За інформацією бабусі [PERSON], [PERSON] вживає алкоголь, дитина часто знаходиться зі сторонніми людьми, дитина боїться своєї матері, бо вона його залякує та б»є. Вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її дитини [PERSON], [INFO]. (а.с.6) Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17.08.2004 року відповідач позбавлена батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].(а.с.10-11) Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо вони не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Як вбачається з матеріалів справи, позивач довів, що відповідач своїми умисними діями, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітнього [PERSON] і не бажає їх виконувати. Крім того судом встановлено, що відповідач жорстоко поводиться з дитиною. Оцінивши докази які містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що в інтересах дитини, яка позбавлена батьківського піклування, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ч. 3 ст.88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved