Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи який зазначив, що 11.06.2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивачу були надані грошові кошти у розмірі 144 000,00 доларів США. Як вказує позивач, він при укладанні даного договору розраховував на незначне зростання курсу валют у відношенні гривні до долару США, проте з моменту укладення кредитного договору валют у відношенні гривні до долару США значно змінився, що в свою чергу є істотною зміною обставин. Крім того, позивач вказує, що кредитні кошти були надані в іноземній валюті без наявності індивідуальної ліцензії на надання і одержання кредиту в іноземній валюті та індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України, як засобу платежу, у зв'язку з чим позивач просить визнати укладений кредитний договір недійсним та зобов'язати сторони повернути сплачені грошові кошти згідно офіційного курсу долару США до гривні. Позивач у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник позивача у судове засідання не з'явився, при цьому ним подавалась заява про відкладення судового засідання, призначеного на 21.08.2015 року, у зв'язку із участю у слідчих діях, однак доказів поважності неявки у судове засідання, призначене на 21.08.2015 року до теперішнього часу до суду надано не було. Також представником позивача надано до суду заяву про відкладення судового засідання, призначеного на 13.10.2015 року у зв'язку із зайнятістю в іншому процесі на підтвердження чого надана судова повістка, яка в свою чергу не може бути належним доказом поважності неявки у судове засідання по даній справі, у зв'язку з чим суд вважає правильним розглянути дану справу за його відсутності, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав свої заперечення в яких вказав, що підписанням кредитного договору позивач підтвердив, що ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, а тому вибір умов кредитування з боку позивача був добровільний. З приводу надання кредитних коштів в іноземній валюті було вказано, що банк при наданні позивачу кредитних коштів в іноземній валюті мав відповідний дозвіл на право здійснення банківських операцій з надання кредитів в іноземній валюті. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Судовим розглядом встановлено, що 11.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11358173000, згідно умов якого останньому були надані грошові кошти у розмірі 144 000,00 доларів США (а.с. 3-6). Відповідно до п. 9.2. Кредитного договору підписанням даного договору позичальник зокрема підтверджує, що даний договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов'язковими для позичальника, що позичальник повністю розуміє всі умови цього договору, свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ними. Відповідно до умов кредитного договору, відповідачем надані позивальнику кредитні кошти в іноземній валюті та визначено, що повернення кредитних коштів повинно здійснюватись також в іноземній валюті. Таким чином, погоджуючись на умови кредитних договорів позивач при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти. Крім того, відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вищезазначеною статтею визначено правовий статус грошової одиниці України, але не встановлено сферу її обігу та будь-яких обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. З вищевикладеного випливає, що у випадках, прямо передбачених законом, резиденти мають право здійснювати валютні операції та використовувати іноземну валюту як засіб платежу. Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року №15-93 операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій, що видаються Національним Банком України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст. 5 Декрету. Як вбачається з наданих суду документів, Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» 24.12.2001 року Національним банком України видано банківську ліцензію № 75 на право здійснювати банківські операції, визначені ст. 47 Закону України "Про Банки і банківську діяльність" (а.с. 17). 24.12.2001 року АКІБ «УкрСиббанк» було видано дозвіл № 75-2 на право здійснення операцій, визначених п.п. 1-4 ч.ч. 2, 4 ст. 47 З.У. "Про Банки і банківську діяльність" та додатк до даного дозволу від 19.11.2002 року, відповідно до якого відповідач має право здійснювати неторговельні операції з валютними цінностями, ведення рахунків клієнтів в іноземній валюті, ведення кореспондентських рахунків в іноземній валюті тощо (а.с. 17-18). Відповідно п. «в» ч. 4 ст. 5 Декрету індивідуальні ліцензії видаються на операції з надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Оскільки чинним законодавством не встановлені будь-які обмеження чи вимоги щодо сум та термінів в кредитів в іноземній валюті, які надаються або залучаються резидентами України, банк не має зобов'язань щодо отримання індивідуальних ліцензій Національного банку України для надання кредитів в іноземній валюті резидентам. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач мав право здійснювати торгівлю іноземною валютою та надавати кредити резидентам в іноземній валюті за генеральною банківською ліцензією Національного банку України, оскільки це передбачено п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач укладаючи кредитний договір погодився на всі його умови, а також банк мав право надавати кредит в іноземній валюті, що свідчить про те, що права та обов'язки позивача, як споживача відповідачем при укладені кредитного договору порушені не були, суд вважає позовні вимоги в частині визнання кредитного договору недійсним задоволенню не підлягають. Оскільки у задоволені позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним було відмовлено задоволенню також не підлягають вимоги про повернення сплачених грошових коштів згідно офіційного курсу долару США до гривні. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed