Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до фермерського господарства «Умрихін» в якому пославшись на відсутність всіх істотних умов, передбачених Законом «Про оренду землі», просив визнати недійсним договір оренди землі площею 6,06 га від 05 січня 2010 року укладений між позивачем та відповідачем та скасувати його державну реєстрацію. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з тих підстав, що в спірному договорі відсутні такі істотні умови як кадастровий номер землі; наявність межових знаків; індексації орендної плати; форм платежу; перегляду орендної плати, відповідальності за її несплату; умови повернення землі; умови збереження об'єкта оренди; умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки; відомості про обмеження та обтяження земельної ділянки та права на неї третіх осіб. Представник відповідача позов не визнав, зазначивши, що між сторонами укладено Договір, на момент укладання він відповідав волі позивача, спору стосовно розміру, форми строків виплати орендної плати, обмежень обтяжень, меж, повернення земельної ділянки, між сторонами не має. Зазначив, що в договорі прописані орендна плата із зазначенням її форми, розміру, строків внесення, та відповідальності за її несплату. Звернув увагу, що спірним договором також передбачені умови повернення земельної ділянки, а внесення її до статуного фонду або передачі в заставу на момент підписання Договору не були істотними. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані у справі докази, прийшов до наступного висновку. [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №034690 від 30.07.2001 року є власником земельної ділянки площею 6,06 га., розташованої на території Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (далі - Земельна ділянка). Між [PERSON] та фермерським господарством «Умрихін» підписано Договір оренди землі (далі - Договір) зареєстрований в Державному реєстрі земель 31 серпня 2010 року за №041049100688, за яким належна позивачу Земельна ділянка передана на умовах оренди відповідачу строком на 40 років. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, а саме станом на 31.08.2010 року, що відповідає часу реєстрації договору, оскільки в оригіналі договору дослідженому судом дата підписання відсутня) істотними умовами договору оренди землі були: - об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); - строк дії договору оренди; - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; - умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; - умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; - існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;- визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Частиною другою ст. 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Статтею 19 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін чи інших осіб, що беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Статтею 360-7 ЦПК України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України. 25 грудня 2013 року у цивільній справі № 6-94 цс 13 Верховним Судом України викладена наступна правова позиція "Виходячи з того, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав." Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в позовній заяві та в судовому засіданні посилався лише на невідповідність договору вимогам Закону, однак жодним чином не обґрунтував та не довів, в чому саме порушено його право як орендодавця та власника. При цьому слід відмітити, що умови необхідність зазначення кадастрового номеру земельної ділянки як істотної умови договору на час його укладення (2010 рік) Законом України "Про оренду землі" не визначалася. Спору щодо меж ділянки; індексації орендної плати; форм платежу; перегляду орендної плати, відповідальності за її несплату; умов повернення землі; умови збереження об'єкта оренди; умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки; обмежень та обтяжень земельної ділянки та прав на неї третіх осіб між сторонами не має. Відповідальність за несвоєчасне внесення орендної плати, порядок повернення землі встановлено (п.14, 21). Також відмічається, що позивач, вказуючи на відсутність такої істотної умови договору як відсутність обмежень, обтяжень та прав третіх осіб на земельну ділянку не надав доказів їх існування, не вносив пропозиції про внесення відповідних змін до договору з метою врегулювання питань використання земельної ділянки та сплати орендної плати. Крім того, позивачем не доведено, що відсутність зазначених ним істотних умов в Договорі призводить до будь-яких порушень його прав. Так земельна ділянка фактично передана відповідачу, він її використовує, спору з приводу її меж, обмежень (обтяжень), сплати орендної плати, її розміру, форми, індексації, внесення до статутного фонду та передання у заставу не має. Як вбачається з Договору, його державну реєстрацію проводив Центр Державного земельного кадастру в особі Казанківського районного відділу Миколаївської регіональної філії, до якого позовні не пред'являлись, а тому позовні вимоги про скасування державної реєстрації пред'явлені до ФГ «Умрихін» задоволенню не підлягають як такі, що пред'явлені до неналежного відповідача. Таким чином, за результатами розгляду справи факту порушення прав орендодавця не встановлено, позивач посилається на формальне порушення закону, позов пред'явив до відповідача, який не здійснював державну реєстрацію Договору, а тому у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed