Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з вищеназваним позовом до ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", зазначаючи про те, що він є сином [PERSON], який працював у Відповідача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" з грудня 1982р. по березень 1993р., слюсарем по ремонту металургійного обладнання та вогнеупорника. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що тривалий час переносить душевні страждання та переживання по вині підприємства - відповідача у зв'язку зі смертю його батька - [PERSON]. Розширеною експертною комісією встановлено причинний зв'язок смерті з встановленим йому за життя профзахворюванням. В період роботи [PERSON] на підприємстві, встановлено професійне захворювання - емфізема легень І ст. Вина відповідача доводиться Актом розслідування професійного захворювання від 13.07.1991 року. [INFO] [PERSON] помер. Внаслідок смерті батька позивач втратив рідну йому людину, якого він дуже любив і поважав, адже за життя він та батько перебували у дуже тісних сімейних стосунках. Позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про смерть батька не залишають його навіть до теперішнього часу. У зв'язку з цим, Позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди, в зв'язку зі смертю батька, стягнути з Відповідача 220000,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності без фіксування технічними засобами, заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" в судовому засіданні присутня не була, надала заяву про розгляд справи за її відсутності без фіксації судового процесу технічними засобами, просила відмовити позивачу в повному обсязі, з мотивів, викладених в запереченнях. Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Згідно з пункту 15 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 13.07.1991 року (форма 2 362/У86), причиною отримання [PERSON] профзахворювань слугувала довготривала робота в умовах підвищеної запиленості повітря робочої зони (а.с.5-7). Вищевказаний акт розслідування хронічного професійного захворювання від 13.07.1991 року не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Підстав вважати його не дійсним судом не встановлено. Згідно довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням серії ДНА-03 № 000816 від 20.02.2013 року встановлений причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (а.с.8). Згідно з свідоцтва про смерть (актовий запис № 33), виданого 05.01.2011 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 58 років (а.с.4). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, (п. 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Таким чином, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи. З урахуванням викладеного, суд не може погодитися із запереченнями представника Відповідача щодо відсутності вини підприємства, оскільки з матеріалів справи вбачається, що саме підприємство відповідача є тією особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди Позивачу. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.08.1980 року вбачається, що [PERSON] є сином померлого [PERSON] (а.с.10). Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.ст.1,3 ст.43, ч. 1 та 2 ст.46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. У відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Суд вважає, що [PERSON], має право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю його батька від отриманого професійного захворювання на підприємстві відповідача, оскільки втрата батька, за звичай супроводжується невимовними моральними стражданнями, тугою та душевним болем, який неможливо загасити ніяким співчуттям. Згідно з ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Тому у відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю [PERSON], виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням глибини фізичних і душевних страждань його сина, суд вважає необхідним стягнути з Відповідача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь [PERSON], моральну шкоду у розмірі 50000,00 гривень без урахування податку з доходу фізичних осіб. Позивач оцінює заподіяну моральну шкоду в 220000,00 грн. Однак, всупереч положень ст.ст. 57-61 ЦПК України, Позивач не надав суду доказів того, чому саме такий розмір матеріальної компенсації моральної шкоди вона вимагає до відшкодування. Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial