Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачка у травні 2013 року звернулася до суду з позовом, який остаточно уточнила 26.02.2014 року до [PERSON] в інтересах якої діє її мати [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» за яким просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на наступне майно, а саме: квартиру [ADDRESS]; ? частину житлового будинку [ADDRESS], з господарчими будівлями та спорудами; ? частину земельної ділянки, площею 0,260 га. по [ADDRESS], кадастровий номер: 5123781300:03:001:0332; набір інструментів фірми «BOSСH»; електродуховку; гідрофор; два газові балони; набір садових інструментів; газонокосарку; автомобіль марки «Hundai», модель «Elantra», д./н. [NUMBER]; перстень золотий вагою 10 грамів (750 проби, з каменем «чорний агат», з алмазним напиленням); срібний ланцюжок вагою 45 грамів (з кулоном у вигляді корабля з написом «Шота Руставелі»); комплект золотих виробів фірми «Swarovski» (запонки та затиск для краватки); рояль; люстра кришталева; - а за відповідачами [PERSON] та [PERSON] визнати право власності в порядку спадкування на наступне майно, а саме: офісний стілець; офісну етажерку; офісний стіл; міні АТС; телефонний апарат; диван новий; великий кутовий диван чорного кольору зі шкіри; офісне шкіряне крісло чорного кольору; офісний стіл двотумбовий покритий сукном в комплекті з тумбою; два офісні стільці; чорне шкіряне крісло; офісну книжкову шафу з юридичною літературою; акваріум на 250 літрів з обладнанням; бордове шкіряне офісне крісло; великий кутовий шкіряний диван; шкіряне крісло; журнальний стіл з скляною стільницею; офісну етажерку; кальян; велику шафу купе; офісну книжкову шафу; офісний стіл; ксерокс 2010; набір вбудованих кухонних меблів; газову плиту; холодильник «Норд»; м'який кухонний куток; стіл-книжку; пилосос миючий; кондиціонер настінний; дві офісні лампи; комп'ютер з колонками; принтер-сканер; рушницю з дозвільними документами; червоний килим розміром 2,5 м.кв. на 3 м.кв.; коричневий килим розміром 2 м.кв. на 1,5 м.кв.; шовкове покривало блакитного кольору для двоспального ліжка; стіл кухонний дубовий; комп'ютер вартістю 2 000 гривень; відеокамеру фірми «Toshiba» вартістю 2 000 гривень; два телевізори вартістю 3 000 гривень; м'які диван та два крісла вартістю 5 000 гривень; мікрохвильову піч та блендер загальною вартістю 1 000 гривень; холодильник вартістю 2 500 гривень; пральну машину вартістю 2 000 гривень; чотири смартфони вартістю 10 000 гривень; шафу-купе вартістю 2 500 гривень; речі звичайно вжитку (постільна білизна, посуд, кухонне начиння, рушники, скатертини) вартістю 3 000 гривень; ? частину житлового будинку [ADDRESS], з господарчими будівлями та спорудами; ? частину земельної ділянки, площею 0,26 га. по [ADDRESS], кадастровий номер: 5123781300:03:001:0332; - визнати дійсним Договір купівлі-продажу квартири № 6693 від 01.03.1995 року, який був укладений на Одеській товарній біржі між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON]; - зобов'язати [PERSON] сплатити заборгованість за усі комунальні послуги по квартирі [ADDRESS]; - стягнути з [PERSON] половину витрат на оплату місця поховання спадкодавця та стягнення судових витрат солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] помер її син [PERSON], якому на праві власності належало наступне майно, а саме: квартира [ADDRESS], загальною площею 42,1 м.кв.; квартира [ADDRESS], загальною площею 90,8 м.кв.; житловий будинок [ADDRESS] житловою площею 32,8 м.кв., з господарчами будівлями та спорудами; земельна ділянка, площею 0,26 га. по [ADDRESS], кадастровий номер: 5123781300:03:001:0332 та інше перелічене в позові майно. Звернувшись у встановлений 6-місячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не змогла отримати свідоцтво на право на спадщину у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів, які знаходяться у відповідачів. [PERSON] не склав заповіт у зв'язку з чим вона є спадкоємцем першої черги за законом. Окрім неї, спадкоємцями першої черги є його дружина [PERSON] та його донька [PERSON], які утримуючі у себе правовстановлюючі документи порушують її право на оформлення спадщини за законом. Зазначені офісні меблі були придбані спадкодавцем та його сестрою у різних магазинах у 1996 році, проте платіжні документи не збереглися. [PERSON] змінивши замки в квартирі [ADDRESS] здає її у найм та отримує прибуток, а також проживає в іншій квартирі [ADDRESS], таким чином фактично розпоряджається спірним майном. Крім того, по вказаним квартирам не сплачує комунальні платежі, не працює та отримує пенсію з втрати годувальника. Також, [PERSON] не вживала та не вживає заходів для погашення кредиту, який 20.12.2007 року був наданий спадкодавцю [PERSON] Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» про що було укладено відповідний кредитний договір, за яким на теперішній утворилася заборгованість у розмірі 214 000,00 доларів США та є відповідне судове рішення з цього приводу. В судове засідання 28.05.2014 року з'явився представник позивачки [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі ордеру та угоди від 18.11.13), яка підтримала позовні вимоги та зазначила, що заперечення відповідачів є необґрунтованими, так як син спадкодавця на момент його смерті був неповнолітнім, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, тому його не слід враховувати як спадкоємця. Відповідачка також не зверталася у встановлений строк до нотаріальної контори з вказаною заявою. Щодо зазначених позивачкою цін на зазначене вище майно зазначила, що ціни були зазначені виходячи з середніх цін на аналогічні товари. В судове засідання не з'явився відповідач [PERSON], але надав суду письмову заяву за якою визнав висунуті до нього зі сторони позивачки [PERSON] позовні вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю у зв'язку зі станом здоров'я. В судове засідання не з'явився представник третьої особи ПАТ «УкрСиббанк», проте в минулих судових засіданнях їх представник - Жуков Т.В. (діє на підставі довіреності від 20.12.13), не заперечував проти задоволення позовних вимог, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, про що також надав суду відповідну заяву (а.с.187,194). В судове засідання не з'явилися відповідачка [PERSON], яка також виступає А.В. в інтересах малолітньої [PERSON], хоча про час, дату і місце судового засідання були повідомлені належним чином у встановленому порядку (згідно ч.5 ст.74 ЦПК України), поважних причин неявки суду не представили, чим позбавили суд можливості вислухати їх думку по суті. Заяв про розгляд справи за її відсутністю суду не надано. При цьому, 31.03.2014 року відповідачка [PERSON] надала до суду заперечення на позов, згідно яких не погодилася з оцінкою майна, просила відмовити в задоволенні позову зазначивши, що спадкоємцями першої черги після смерті її чоловіка є вона тобто дружина спадкодавця а також діти спадкодавця [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]). Таким чином, позивачка має право лише на ? частину спадкового майна. Заперечувала проти задоволення позовних вимог щодо визнання Договору купівлі-продажу № 6693 від 01.03.1995 року щодо квартири [ADDRESS] та стягнення з неї заборгованості за комунальні послуги. Також зазначила, що майно на яке позивачка просить визнати право власності, а саме: житловий будинок [ADDRESS], з господарчими будівлями та спорудами, земельна ділянка, площею 0,26 га. по [ADDRESS], кадастровий номер: 5123781300:03:001:0332 та квартира [ADDRESS] - арештовано за борги. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачки [PERSON] та неповідомленням про причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справи у її відсутність, згідно ст. 169 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, додані до нього документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] ([INFO]), що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 16.07.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 5493 (а.с.8). Позивачка [PERSON] (надалі позивачка) є матір'ю померлого [PERSON] (надалі спадкодавець, померлий), що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого (повторно) 26.06.2012 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1818 (а.с.7). У померлого [PERSON] є син [PERSON], [INFO](а.с.72) від першого шлюбу, який на момент смерті [PERSON] є повнолітнім. На момент смерті померлий знаходився у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], 02.02.1972р. народження. Який був зареєстрований з 28.01.2008р., що підтверджується копію свідоцтва про одруження серія [NUMBER] (а.с.73). Від цього шлюби у них народилася донька [PERSON], [INFO], про що також підтверджують позивачка в своїх поясненнях та відповідачка в своїх письмових запереченнях від 03.10.2013р. (а.с.71), яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 09.03.2011р. (а.с.101). У зв'язку зі смертю [PERSON], позивачка 23.10.2012 року звернулася до Першої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка складається з: квартири [ADDRESS], житлового будинку [ADDRESS] з господарчами будівлями та спорудами та земельної ділянки, площею 0,26 га. по [ADDRESS] (а.с.9). В заяві також зазначила, що окрім неї є й інші спадкоємці за законом, а саме: [PERSON], яка є донькою спадкодавця. Інших спадкоємців передбачених законом немає. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженого Наказом Мінюсту, від 22.02.2012, № 296/5, : Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.(п. 4.12 глава 10); Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.(п. 4.15.); Відповідно до глави 13 п.1 цієї Інструкції Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; З урахуванням вищезазначеного вбачається, що у зв'язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на спірне майно позивач позбавлена право на видачу їй нотаріусом свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті її сина. Згідно відповіді КП «ОМБТІ та РОН» від 01.11.13р. №8006-06/561 на запит суду вбачається, що за померлим [PERSON] зареєстровано право власності станом на 31.12.12р. на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]. (а.с.131). Відповідно до технічного паспорта квартира [ADDRESS] складається 2-х житлових кімнат, житл. пл. 8 кв.м. та 13,3 кв.м., заг. пл..42,1 кв.м. (а.с.110-111). Згідно відповіді УДАІ ГУ МВС України в Одеській області від 19.10.2013р. (а.с.95) вбачається. що на ім'я померлого [PERSON] зареєстрований автомобіль HYUNDAI ELANTRA ,д/н [NUMBER], 2007р. випуску, бежевого кольору, кузов [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію видано [NUMBER] від 12.08.2008р. Згідно Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 6693, який був укладений 01.03.1995 року на Одеській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] за яким останній набув право власності на квартиру [ADDRESS], заг. пл.. 90,0 кв.м. , житл. пл.. 60,0 кв.м. яка складається з 4-х житлових кімнат. Вказаний договір посвідчено печаткою та відміткою Одеського міського бюро технічної інвентаризації та об'єктів нерухомості, запис у реєстрі сторінка № 365, книга № 160 96 доп. від 06.09.1995 року (а.с.11-13,107-108). Частиною 2 ст. 47 ЦК України та ст. ст. 224, 227 ЦК України (в ред. 1963 року) які діяли на час укладення договору, передбачено - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Сторони по справі повністю виконали умови договору купівлі-продажу зазначеної квартири, але зазначений договір не був посвідчений нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права власності в порядку спадкування та розпорядження майном, яке передбачене ч.1 ст. 319 ЦК України. Відповідно до положень ст.16 ЦК України суд захищає цивільні права та інтереси особи способом, встановленим законом, тому суд вважає можливим захистити права позивачки як спадкоємця та визнати Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 6693 від 01.03.1995 року - дійсним. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 23.08.2007 року Овідіопольським районним відділом земельних ресурсів, померлому [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2500 га, яка розташована по [ADDRESS] (а.с.113). Згідно Договору дарування від 26.11.2004 року [PERSON] та [PERSON] подарували а [PERSON] прийняв у дар житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], житловою площею 32,8 м.кв. (а.с.115). Вказаний договір був зареєстрований та посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського району Одеської області [PERSON]. З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 16739553 від 21.11.2007 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить зазначений житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами (а.с.114). 20.12.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» (нині ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] в забезпечення виконання кредитних договорів №11269894000 від 20.12.2007р. та №11269904000 від 20.12.2007р., укладено договір іпотеки (а.с.52-57), предметом якого є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] та складається в цілому з одного кам'яного житлового будинку під літ. «А,а», житл. пл..32,8 кв.м., літньої кухні під літ.»Б», підвалу під літ. «б», бані під літ. «В», літньої кухні під літ. «Г», спорудження1-5,І заг.пл. 42,5 кв.м., а також земельна ділянка площею 0,2500 га, яка розташована по [ADDRESS] надана для будівництва і обслуговування житлового будинку за цією ж адресою. Рішенням приморського районного суду м.Одеси від 23.06.2010р. (справа №2-7881/10) позовні вимоги АКІБ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11269894000 від 20.12.2007р задоволені та стягнуто з відповідача борг у розмірі 1501784,97 грн. (а.с.143-145). З пояснень представників ПАТ «УкрСиббанк» вбачається, що на момент розгляду справи зазначений борг не погашений. У зв'язку з зазначеним представник банку просив позов задовольнити для подальшого вирішення питання щодо погашення заборгованості відповідно до чинного законодавства. Згідно п.20. Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" Справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів спадкової справи 372/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що його мати- тобто позивачка по справі [PERSON] звернулась відповідно до законодавства з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Проте окрім неї з відповідною заявою більш ніхто не звертався.(а.с.98-120). Згідно з ч. ч. 1 і 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. При цьому суд також бере до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 172 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу, тому повинні цікавитися станом здоров'я батьків, Тому суд вважає, що не звернення [PERSON] у встановлений строк з відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, вважається таким що вона не прийняла спадщину. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS], але в судовому засіданні 16.09.2013р. вона зазначила що проживає за адресою [ADDRESS], а в своїх письмових запереченнях від 03.10.13р і від 31.03.14р. вона зазначила що спадкоємцями є вона, її дочка, син померлого та мати померлого (а.с.71, 195-196). Проте будь-яких доказів щодо її проживання зі спадкодавцем на момент його смерті суду не надані. Також судом встановлено, що відповідачка не зверталась до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК строк. Крім того, відповідно до ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У зв'язку з зазначеним суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] не прийняла спадшину у встановленому законом порядку.. Виходячи з наведеного таким чином спадкоємцями (першої черги) до майна померлого [PERSON] є його мати [PERSON] та його неповнолітня дочка [PERSON].(ст.1261 ЦК України). З урахуванням останніх позовних вимог (а.с.177-178) позивачка просить визнати за нею право власності на нерухоме майно : 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], з господарчими будівлями та спорудами; ? частину земельної ділянки, площею 0,250 га. по [ADDRESS], кадастровий номер: 5123781300:03:001:0332; У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно з п. "г" ч. 1 ст. 81, ст. 131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Суд вважає що зазначені вимоги є доведеними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають частковому задоволенню щодо земельної ділянки та визнанням за нею право власності на 0,250 га земельної ділянки а не на 0,260 га як зазначено в позові. Також позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] яка складається з 4-х житлових кімнат, заг. пл.. 90,0 кв.м. , житл. пл.. 60,0 кв.м. та визнати дійсним укладений між померлим та [PERSON] договір купівлі-продажу квартири укладений на Одеській товарній біржі. При цьому вона просила визнати за відповідачами право власності на інше нерухоме майно, а саме: квартиру по [ADDRESS]; 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], з господарчими будівлями та спорудами; ? частину земельної ділянки, площею 0,26 га. по [ADDRESS], кадастровий номер: 5123781300:03:001:0332,; та інші побутові та офісні речі. Проте відповідачка в своїх письмових запереченнях не погодилась щоб за ними визнавали таким чином право власності в порядку спадкування. Тому суд вважає що позовні вимоги в частині визнання за відповідачами права власності в порядку спадкування на вказане в позові майно не підлягає задоволенню. Проте, враховуючи визнання [PERSON] цих позовних вимог та бажанням матері погасити борги померлого сина перед банком, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача в частині визнання дійсним укладеного на Одеській товарній біржі між померлим та [PERSON] договору купівлі-продажу квартири та визнання за нею право власності на вказану квартиру виходячи з наступного. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Суд виходить із того, що між сторонами була досягнута домовленість щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, договір повністю виконано, право власності було зареєстровано відповідно до діючого на той час законодавства в КП «ОМБТІ», але на теперішній час одна із сторні-Агенідзе В.А. помер, у зв'язку з чим неможливе нотаріальне посвідчення договору, і саме тому позивачка як спадкоємець позбавлена право на спадкування без вирішення цього питання, в зв'язку з чим цей договір може бути визнаний дійсним з підстав, передбачених ст. 220 ЦК України 2003 року. Відповідно до положень ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, зміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках зміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, якщо правонаступництво допускається, воно може мати місце на будь-якій стадії цивільного процесу, (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку"). Згідно договору купівлі-продажу квартири договір укладено 01.03.1995р., тобто спірні правовідносини виникли до 01.01.2004р. У зв'язку з чим суд вважає можливим задовольнити їх на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України, який діє з 1 січня 2004 р. Зміст указаної норми відповідає змісту ст.47 ЦК України в редакції 1963р. Також суд вбачає можливим визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], при цьому не вбачає порушень прав неповнолітньої так як неповнолітня [PERSON] зареєстрована за іншою адресою : [ADDRESS] та на яку позивачка фактично відступає своє право власності на її користь. Стосовно позовних вимог про зобов'язання [PERSON] сплатити заборгованість за усі комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] . то суд вважає що ці вимоги не підлягають задоволенню, так як [PERSON] не є спадкоємцем майна померлого [PERSON] Стосовно позовних вимог на автомобіль: Судом встановлено, що померлому також належить на праві власності автомобіль HYUNDAI ELANTRA ,д/н [NUMBER], 2007р. випуску, бежевого кольору, кузов [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію видано [NUMBER] від 12.08.2008р. Позивачка просить визнати за нею право власності на вказаний автомобіль. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Таким чином вказаний автомобіль відноситься до неподільної речі , а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, тому суд у зв'язку з письмовою незгодою відповідачки з позовом, яка також виступає і від імені неповнолітньої, вважає доцільним визнати ідеальні частки в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З урахуванням позовних вимог, викладених обставин, а також відсутності оцінки рухомого майна, суд доходить висновку про часткове задоволення цих позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності по 1/2 частин на автомобіль HYUNDAI ELANTRA, д/н [NUMBER], 2007р. випуску, бежевого кольору, кузов [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію видано [NUMBER] від 12.08.2008р. Стосовно позовних вимог про стягнення з [PERSON] ? частки витрати на оплату місця поховання [PERSON] у сумі 9715 грн.: З матеріалів справи вбачається , що [PERSON] витратила кошти на придбання і встановлення пам'ятника згідно накладної від 19.04.2013р. виданої СПД-фізичною особою [PERSON].(а.с.191) у сумі 19680 грн. Таким чином половина цих витрати буде складати 9840 грн. Стаття 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Відтак виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Отже, витрати на встановлення пам'ятника померлому, які проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов'язані спадкоємці у відповідності до ст. 1232 ЦК України, а відтак стягненню не підлягають, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення 9715 грн. Відповідно до п. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Щодо вимог про визнання права власності на: набір інструментів фірми «BOSСH»; електродуховку; гідрофор; два газові балони; набір садових інструментів; газонокосарку; перстень золотий вагою 10 грамів (750 проби, з каменем «чорний агат», з алмазним напиленням); срібний ланцюжок вагою 45 грамів (з кулоном у вигляді корабля з написом «Шота Руставелі»); комплект золотих виробів фірми «Swarovski» (запонки та затиск для краватки); рояль; люстра кришталева; та інші меблі , килими, технічні пристрої, телевізорів, холодильник, відеокамеру фірми «Toshiba», рушницю, пилесос, кондиціонер, пральної машини, речі звичайно вжитку, смартфонів, та інше перелічене в позові майно, то суд вважає, що позивачем не надано суду будь-яких фактичних та належних доказів які могли би підтвердити певні обставини справи( наявність цього майно, їх дійсної вартості та фактичне місце знаходження) відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України, у зв'язку з чим ці вимоги не підлягають задоволенню. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що внаслідок звернення до суду з позовом, позивачка понесла судові витрати по сплаті судового збору на суму 3441 грн.+114 грн. гривень, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями (а.с.36, 76). Цивільно-процесуальним законом - ст.ст.. 79, 88 ЦПК України - не передбачено стягнення судового збору у солідарному порядку. Солідарний обов'язок - це матеріально-правова категорія (ст. 541 ЦК України), а не процесуальна. За правилами ст. 88 ЦПК України розподіл судових витрат, у тому числі судового збору здійснюється у дольовому порядку. Отже, суд вважає за необхідне відмовити у позовних вимогах позивачки щодо стягнення судових витрат з неповнолітньої відповідачки, яка не має повної цивільної дієздатності. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог, які виявилися обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: partial