Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач 10. 03. 2015 року звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості по договору банківського вкладу та моральної шкоди, посилаючись на те, що 14. 08. 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Зростаючий on-line» у дол. США. Згідно п. 1.2 Договору сума вкладу становить 16 000 доларів США. П 1.3 даного договору було передбачено, що грошовий вклад залучається строк із моменту зарахування вкладу на рахунок по 28. 08. 2014 року. Відповідачем було здійснено перенесення суми депозитного вкладу з процентами на поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватись із використанням платіжної картики № 26204700123384. Позивач звертався із заявою до відповідача про повернення суми депозитного вкладу про те, належну частину вкладу в сумі 16 000 дол. США та нараховані відсоткі в сумі 475 дол. США позивачу банк не повернув, у звязку з цим змушений звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшив та просив стягнути з відповідача 8 422, 98 дорара США. Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» до судового засідання не зявився, причини не явки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, направив письмове заперечення в якому просив в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавста. Як встановлено в судовому засіданні 26. 11. 2014 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 10000008356925 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий on-line» у доларах США. Згідно п. 1 .2 Договору сума вкладу становить 16 000 доларів США. П 1. 3 даного договору було передбачено, що грошовий вклад залучається строк із моменту зарахування вкладу на рахунок по 28. 08. 2014 року. Відповідачем було здійснено перенесення суми депозитного вкладу з процентами на поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватись із використанням платіжної картики № 26204700123384. Ч. 1 ст. 1058 ЦПК України, передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту ) одна строна (банк), що прийняла від другої строни (вкладника ) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязкується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02. 03. 2015 № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02. 03. 2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03. 03. 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію\~та\~призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Згідно з даним рішення тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року до 02 вересня 2015 року включно. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у цих правовідносинах. Пунктом 16 ст. 2 цього Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Тому, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми вказаного Закону є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Наслідки запровадження тимчасової адміністрації регулюються ст. 36 вказаного Закону України Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюються задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст. 52 Закону України "Про банки та банківську діяльність", та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом. Частиною 8 ст. 91 Закону України "Про банки та банківську діяльність" встановлено, що з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора вимоги про зобов'язання банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.\~\~ Ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюються на зобов'язання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. \~\~Відповідно до ч. 1 ст. 19 Контитуції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах,відповідно до яких ніхто не можу бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Оцінивши зібрані у справі судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, обраний позивачем спосіб захисту порушує порядок здійснення тимчасової адміністрації та суперечить положенням глави 16 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантуваннч вкладників фізичних осіб», а тому позов не підлягає до задоволення. Оскільки, стосовно відповідача ПАТ «Дельта Банк» введена тимчасова адміністрація та здійснюються заходи щодо відновлення його платоспроможності Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів, тому Закон «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, всі інші закони України можуть застосовуватись до правовідносин з банком лише в тій частині, що не суперечить положенням спеціального закону, з приводу вирішення публічного спору про оскарження дій чи бездіяльності уповноваженої особи ФГВФО позивач вправі звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства. Крім того, строк договору банківського вкладу, укладеного між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" сплинув 24. 08. 2014 року, виплати за таким договором здійснюються в порядку, встановленому Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. В силу положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію законів, якими врегульовано такі зобов'язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають до задоволення, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, є договірними, відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено, крім того відповідне зобовязання не передбачено також в умовах договору, укладеному між сторонами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 213-215, ЦПК України, ст. 19 Конституції України, ст. ст. 1058 ЦК України, ст. 2, 36, ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст.ст. 52, 91 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" -

Outcome: dismissed