Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

29 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до Приватного акціонерного товариства "Пласт" про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати, належних працівникові при звільненні сум. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 17.04.2012 року по 30.12.2016 року працював у ПАТ "Пласт" на посаді бурильника КРС, з якої звільнений у зв`язку із закінченням терміну трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. При звільненні позивач був ознайомлений з наказом, отримав трудову книжку, однак підприємство в день звільнення не виплатило належну йому заробітну плату. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду та рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2018 року стягнуто з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 12 013,79 грн. та середній заробіток за весь час затримки виплати належних працівникові при звільнені сум в розмірі 66 632,28 грн. (за період з 30.12.2016 року по 20.02.2018 року). На підставі виконавчих листів згодом було відкрито виконавче провадження. Вищевказане рішення суду було виконано повністю лише 01.10.2019 року. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження заборгованість по заробітній платі була перерахована стягувачу на підставі платіжного доручення від 01.10.2019 року, кошти через декілька банківських днів надійшли на банківський рахунок. Тобто, повний розрахунок по заборгованості із заробітної плати відповідачем був здійснений лише 01.10.2019 року. Позивач вважає, що середній заробіток за весь час затримки виплати йому заробітної плати слід рахувати з 21.02.2018 року по 01.10.2019 року - день повного розрахунку, оскільки по 20.02.2018 р. вже стягнуто рішенням суду, та згідно розрахунку, розмір середнього заробітку за весь час затримки виплати йому заробітної плати при звільненні з посади бурильника КРС ПАТ «Пласт» складає 93 424,98 грн. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 94, 114, 123, 137). Відповідач ПАТ "Пласт" в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі на підставі доводів викладених у відзиві (а.с.96-99). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для відмови у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON] працював за основним місцем роботи в ПАТ "Пласт", заборгованість по заробітній платі на день його звільнення складала 12013,79 (дванадцять тисяч тринадцять гривень 79 копійок), що підтверджується довідкою (а.с. 8). Відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2018 року вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 12013,79 гривень та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 66632,28 гривень задоволено в повному обсязі (а.с. 6-7). Рішення набрало законної сили 23 березня 2018 року. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 56609444 від 09 жовтня 2019 року та постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 56609535 від 09 жовтня 2019 року на користь позивача платіжним дорученням № 3429 від 01.10.2019 року стягнуто та перераховано заборгованість в сумі 66632,28 гривень та 12013,79 гривень відповідно (а.с. 9-10), що підтверджується випискою по картковому рахунку на ім`я [PERSON] від 03.10.2019 року (а.с. 11), де зазначені відповідні суми. Відповідно до розрахунку, запропонованого позивачем, розмір середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати слід рахувати з 21 лютого 2018 року по 01 жовтня 2019 року (день повного розрахунку), загальна кількість робочих днів становить 401 день, середньоденна заробітна плата становить 232,98 гривень (401 день х 232,98 грн.), становить 93424,98 (дев`яносто три тисячі чотириста двадцять чотири гривні 98 копійок)(а.с. 4). Частиною п`ятою статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Вказане грошове зобов`язання відповідач порушив, у зв`язку з чим у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, якою визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) наведено висновок про те, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із невиконанням грошового зобов`язання. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз зазначених норм, дає підстави дійти висновку про те, що на підставі судового рішення, між сторонами виникло грошове зобов`язання у зв`язку із стягненням заборгованості із заробітної плати, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. На підставі вище викладеного, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача середнього заробітку за визначений позивачем період після винесення судового рішення, яким трудовий спір було вирішено, на підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП, слід відмовити.

Outcome: dismissed