Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

09.12.2020 року представник акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свою позицію обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № 26250018260039 від 21.05.2013 року (далі - договір) [PERSON] отримала у Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал", яке 19 липня 2016 року припинилося, шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (далі - ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк") кредит у розмірі 12 200 гривень. Внаслідок приєднання на баланс ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" була передана заборгованість за кредитним договором. В зв`язку з простроченням відповідачем строку погашення чергового платежу за кредитним договором, на її адресу банком було надіслано письмову вимогу. Банк вважає, що таким чином виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи. Довготривалий строк [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 25.11.2020 року наявна заборгованість у сумі 21691,93 грн., яка складається з 8549,36 грн. - заборгованість за кредитом; 13142,57 грн. - заборгованість за процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією; 0 грн. - штрафні санкції. Зазначену заборгованість та судовий збір просить стягнути з відповідача. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 21.12.2020 року провадження у справ було відкрито та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Зазначає, що дійсно між нею та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» 21.05.2013 року було укладено кредитний договір та їй було видано кредитну карту з лімітом Овердрафту у сумі 5000,00 грн. 02.03.2018 року на користь АТ "Перший Український Міжнародний Банк" приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис № 1102, який перебував на виконанні у приватного виконавця округу м. Києва - Вольф Т.Л. ( Павелків Т.Л. ). 22.12.2020 року в судовому порядку виконавчий напис № 1102 визнаний таким, що не підлягає виконанню. Окрім зазначених пояснень відповідач, посилаючись на вчинення виконавчого напису, пояснює, що на його підставі приватним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату 25.04.2018 року на загальну суму 30 271,18 гривень та повторно 28.08.2020 року на загальну суму 14 520,44 гривень, внаслідок чого з відповідача було стягнуто на користь позивача кошти у примусовому порядку, у розмірі 22821,42 гривень, які і були зараховані на рахунок погашення кредитної заборгованості починаючи з травня 2018 року як автоматичний платіж без її згоди. Таким чином, останній платіж по кредиту був здійснений нею 29.05.2015 року, а банк звернувся до суду в грудні 2020 року, тобто більше ніж через три роки з моменту вчинення останнього платежу. Посилаючись на викладене, відповідач у письмовій заяві просила застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 03.03.2021 року, враховуючи відсутність в матеріалах справи обґрунтованого розрахунку сум, які просить стягнути позивач, було визнано явку позивача в судове засідання обов`язковою. 22.03.2021 року позивачем на адресу суду було надано пояснення на відзив відповідача з розрахунком заборгованості, відповідно до якого позивач зазначив: - щодо кредитних правовідносин: банк зауважив, що відповідач не заперечує проти факту отримання кредиту та проти необхідності здійснювати виконання зобов`язань з погашення сум кредиту. Підписавши Пропозицію, відповідач висловила свою безумовну згоду з фактом отримання кредиту та порядком і умовами його погашення. Відповідно до п.4.3 Умов розрахунок процентів здійснюється щоденно за фактичний строк користування кредитом виходячи з фактичної кількості днів у місці та у році. Отже відповідач повинен повернути Банку основну суму кредиту, проценти за його користування та штрафні санкції за порушення строку виконання. Підкреслив, що банк не заявляє до сплати штрафні санкції та комісії, хоча має право на їх нарахування та стягнення відповідно до умов та ст.625 ЦК України; - щодо виконавчого напису нотаріуса та стягнення грошових коштів за виконавчим написом: банк не оспорює факт вчинення виконавчого напису та проведення відрахувань із заробітної плати Відповідача в рамках виконавчого провадження №56184378, однак здійснивши ретельну перевірку усіх платежів проведених по рахунку та платіжних доручень доданих відповідачем до відзиву виявив, що за період з травня 2018 року по грудень 2019 року та в вересні 2020 року на рахунок банку дійсно приходили відрахування для погашення кредитної заборгованості відповідача та всі вони враховані в розрахунку. Натомість в період з січня 2020 року по серпень 2020 року відраховані роботодавцем кошти були зараховані на поточний рахунок іншого клієнта банку - [PERSON] , яка працює в тій же установі, що і відповідач. Таким чином внаслідок помилки у платіжних документах роботодавця кошти в розмірі 7208,19 гривень були зараховані на невірні реквізити. Зазначена помилка покладає відповідальність виключно на роботодавця відповідача та не впливає на правовідносини між банком та відповідачем; - щодо постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.08.2020 року: банк зазначив, що вказана вище постанова надійшла до роботодавця по причині зміни прізвища приватним виконавцем та у постанові була зазначена інша сума заборгованості (менша ніж у постанові про відкриття провадження). В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились. До суду надійшла заяви від представника відповідача з проханням дану цивільну справу розглянути за відсутності відповідача та його представника. Застосувати до вищевказаних правовідносин позовну давність та в задоволенні позову відмовити. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21.05.2013 року [PERSON] звернулась до ПАТ "БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ" з метою укладення договору карткового рахунку на умовах, викладених в частині 2 цієї пропозиції з метою надання їй коштів на загальні споживчі цілі, в рамках якого відкрити картковий рахунок на ім`я; випустити на ім`я платіжну картку MasterCard, з огляду на її фінансовий стан та кредитну історію встановити на момент укладення або протягом строку дії кредитного договору ліміт Овердрафту та строк користування овердрафтом в межах максимально погодженої суми, яка не перевищує 50000 грн. В частині другій даної пропозиції викладені основні умови Кредиту, вказано його номер [NUMBER] , ліміт Овердрафту 5000, в тому числі 5000 грн. на споживчі цілі; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості % 2,00; розмір процентної ставки - 36 % річних. Зазначений договір підписаний [PERSON] /а.с. 4/. Розділом 3. Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків визначено, що мінімальний платіж це мінімальна сума, яку Клієнт має щомісячно сплачувати Банку у розрахункову дату з метою погашення заборгованості за Овердрафтом, яка виникла у Розрахунковому періоді. Розмір МП становить - 5% від суми заборгованості за Овердрафтом розрахованої на останній день, але не менше 50 грн. Разом із мінімальним платежем здійснюється сплата Процентів, погашення Несанкціонованого Овердрафту та сплата штрафних санкцій. Розрахункова дата - 15 число кожного календарного місяця в яку здійснюється сплата МП. П.2.2.3 розділу 3 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, визначено, клієнт зобов`язаний щомісячно, не пізніше Розрахункової дати здійснювати погашення заборгованості за Овердрафтом, що виникне у розрахунковому періоді, шляхом безготівкового перерахування коштів у відповідних сумах на поточний рахунок Клієнта, відкритий йому для зарахування коштів спрямованих на погашення заборгованості поповнення карткового рахунку, коштами у розмірі не менше МП. П.2.2.4 розділу 3 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, визначено, клієнт зобов`язаний щомісячно, не пізніше Розрахункової дати в повному обсязі сплачувати проценти за користування Овердрафтом і Несанкціонованим овердрафтом, нараховані штрафні санкції, а також погашати іншу заборгованість, що виникла у Розрахунковому періоді, шляхом безготівкового перерахування коштів у відповідних сумах на поточний рахунок Клієнта, або шляхом поповнення карткового рахунку. П.3.4 розділу 3 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, визначено, що повне погашення Кредиту має бути здійснене не пізніше останнього дня строку користування Овердрафтом, встановленого Банком. П. 4.1. розділу 3 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків передбачено, що банк має право вимагати від Клієнта дострокового виконання зобов`язань щодо погашення Овердрафту та відповідно сплати процентів, комісії, тощо, а Клієнт зобов`язаний їх виконати протягом 34 днів від дати відправлення Банком відповідного повідомлення. У випадку невиконання клієнтом вимоги Банку щодо дострокового погашення Овердрафту у встановлений строк: припиняється нарахування Процентів, комісії та штрафних санкцій, припиняється дія картки, клієнт зобов`язується на вимогу Банку в порядку ст.625 ЦК України сплатити 20% річних від суми простроченої заборгованості Клієнта за Овердрафтом ( п.4.3 розділу 3 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків). Зазначені загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків підписані позичальником [PERSON] /а.с. 5-6/. Як вбачається з копії Статуту акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", останній є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ "БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ" і АТ "БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ" в результаті реорганізації АТ "БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ" шляхом приєднання до Банку, згідно рішення загальних зборів акціонерів Банку (протокол № 68 від 14 березня 2015) та згідно рішення єдиного акціонера АТ "БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ" (рішення № 2 від 14 березня 2015 року) /а.с. 38-39/. Сторонами належність кредитора не оспорюється. 08.11.2017 року на ім`я [PERSON] було направлено письмову вимогу (повідомлення) про наявність заборгованості перед банком ПАТ "ПУМБ" у розмірі 26 569,79 грн., з вимогою її виконати в строк до 15.11.2017 року /а.с. 7/. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Судом встановлено, що між сторонами мали місце договірні відносини, умови договору сторонами не оспорюються. Виходячи із наданих сторонами доказів, в судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] отримала від банку грошові кошти в сумі 12200 грн. на умовах строковості та оплатності, проте не виконала зобов`язання належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі: 8549,36 грн. - заборгованість за кредитом, 13142,57 грн. - заборгованість за процентами, 0 грн. - заборгованість за комісією, штрафні санкції у розмірі 0 грн. Суд відхиляє заперечення відповідача стосовно безпідставності та суперечливості розрахунку заборгованості по тілу кредиту, наданого позивачем і приймає розрахунок частково, в межах власного перерахунку, з урахуванням наступних обставин. Під час розгляду справи представником відповідача письмово заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252, 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 19 серпня 2019 року у справі № 570/2528/15-ц та від 11 червня 2020 року у справі №464/7430/16. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 161/15679/15-ц (провадження № 61-765св18) вказано, що із тлумачення частини першої статті 264 ЦК України слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). При цьому не виключається й випадку коли переривання перебігу позовної давності буде відбуватися внаслідок визнання боргу, що здійснюється іншими суб`єктами, якщо на це була виражена воля боржника. Тобто коли боржник виражає свою згоду чи уповноважує на це відповідного іншого суб`єкта. Відповідач на підтвердження пропуску позивачем строку звернення до суду посилається на те, що останній платіж був здійснений у 2015 році (відповідно до розрахунку позивача - 29.05.2015 року, а платежі у 2018-2020 році здійснювалися без дозволу боржника в порядку примусового виконання. Суд погоджується із доводами відповідача з огляду на зазначену позицію Верховного Суду у цьому питанні та дослідивши надані докази, а саме: довідку Новобузького коледжу Миколаївського національного аграрного університету №295 від 09.10.2020 року /а.с.62 / про утримання з заробітної плати відповідача на підставі постанови приватного виконавця ВП №56184378 від 25.04.2018 року на користь ПАТ «ПУМБ» коштів та копій платіжних доручень /а.с.74-131/ в сумах за період з травня 2018 по вересень 2020 року, що ідентичні зарахуванню в рахунок погашення кредиту згідно розрахунку заборгованості /а.с.176-181/; ухвали про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення №56184378 на підставі виконавчого напису №1102 від 02.03.2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Хара Н.С. /33-35 а.с.№481/1399/20 /, рішення Новобузького районного суду Миколаївської області про визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню /а.с.66-73/. Таким чином, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем останній платіж по кредиту був здійснений 29.05.2015 року, а враховуючи, що строк сплати щомісячних платежів встановлений графіком погашення до 15 числа кожного місяця, саме з 15.07.2015 року право позивача вважається порушеним. Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Велика Палата Верховного Суду у постанові №536/1841/15-ц від 23 червня 2020 року визначила, що оскільки кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем (постанова Великої Палати Верховного Суду №202/26885/13-ц від 06 лютого 2019 року). Таким чином, суд, приймаючи розрахунок заборгованості по тілу кредиту, наданий позивачем, дійшов висновку, що з урахуванням позовної давності, про яку заявив відповідач, підлягають стягненню несплачені платежі в межах трьох років до дня звернення до суду (дата відправлення позовної заяви до суду поштою - 09.12.2020 року), а саме з 09.12.2017 року, що складає: тіло кредиту в сумі 4149,84 грн. Що стосується заперечення відповідача щодо безпідставності та суперечливості нарахування відсотків за користування кредитом, судом встановлені наступні обставини. Пунктом 4.1. Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків передбачено, що банк має право вимагати від Клієнта дострокового виконання зобов`язань щодо погашення Овердрафту та відповідно сплати процентів, комісії, тощо, а Клієнт зобов`язаний їх виконати протягом 34 днів від дати відправлення Банком відповідного повідомлення. У випадку невиконання клієнтом вимоги Банку щодо дострокового погашення Овердрафту у встановлений строк: припиняється нарахування Процентів, комісії та штрафних санкцій, припиняється дія картки, клієнт зобов`язується на вимогу Банку в порядку ст.625 ЦК України сплатити 20% річних від суми простроченої заборгованості Клієнта за Овердрафтом ( п.4.3 розділу 3 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків). 08.11.2017 року банком було використане право, передбачене ч.2 ст.1050 ЦК - заявлено вимогу до відповідачки про повернення кредиту в цілому до 15.11.2017 року. Разом з тим обумовлені умовами договору 34 дні від дати відправлення банком повідомлення закінчуються 12.12.2017 року, а тому проценти припиняють нараховуватися починаючи з 13.12.2017 року. Таким чином нарахування процентів за користування кредитом після вищевказаної дати є неправомірним у зв`язку із закінченням строку кредитування (ст.1048 ЦК). Таким чином, суд, частково приймаючи розрахунок заборгованості по відсоткам, наданий позивачем, дійшов висновку, що з урахуванням позовної давності, про яку заявив відповідач, підлягають стягненню несплачені платежі в межах трьох років до дня звернення до суду (дата відправлення позовної заяви до суду поштою - 09.12.2020 року), а саме з 09.12.2017 року по 12.12.2017 року (останній день нарахування відсотків відповідно до умов договору), що складає 48,13 гривень. Разом з тим, банк не нарахував та не заявляє до сплати штрафні санкції відповідно до умов та ст.625 ЦК України. Враховуючи викладене, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково в межах заявлених позовних вимог та строку позовної давності, оскільки факт порушення відповідачем умов кредитного договору знайшов підтвердження. Всього з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитом в сумі 4149,84 грн., нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 48,13 грн., а всього 4 197,97 грн. Щодо неврахування у розрахунок заборгованості позивачем та судом стягнених грошових коштів за виконавчим написом нотаріуса за період з січня 2020 року по серпень 2020 року включно, суд зазначає наступне. Відповідно до 3.3 розділу 3 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків,повернення кредиту здійснюється за рахунок надходження грошових коштів на рахунок Клієнта або на Картковий рахунок. Згідно виписки з особового рахунку відкритого на ім`я [PERSON] за період з січня 2020 року по серпень 2020 року включно на кредитний рахунок кошти на погашення заборгованості не надходили /а.с.31-36/. Крім того відповідно до платіжних доручень за період з січня 2020 року по серпень 2020 року включно відрахування здійснювалися не на рахунок вказаний у вимозі державного виконавця (р/р [NUMBER] у формі ІВАN - UA [NUMBER] ), а на рахунок - UA [NUMBER] ) /а.с.93-100/, що відповідно до пояснень позивача - являється рахунком відкритим на іншу особу з ідентичним прізвищем. Таким чином зазначені вище кошти суд не може врахувати у рахунок погашення заборгованості, натомість відповідач має право на їх повернення у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 406,74 грн. (19,35%, судового збору в розмірі сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом) /а. с. 41/.

Outcome: partial