Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Піщанського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхніх спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі, що становить не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень шомісячно з дня звернення до суду з позовом і до досягнення їхньою дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, та стягнути з відповідача по справі судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 27 жовтня 2009 року. Від спільного проживання мають п`ятьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що відповідач разом з сім`єю не проживає, ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, та у зв`язку з тим, що батьки рівні у своїх обов`язках щодо утримання дітей, з метою забезпечення належного рівня життя та розвитку дітей просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, а також на її утримання до досягнення їхньою найменшою дочкою трирічного віку, оскільки вона на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за їхніми з відповідачем дітьми, та отримує лише соціальні допомоги в розмірі 3400 гривень та 860 гривень, а тому вимушена сама забезпечувати всі потреби дітей. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гордаш Н. М. в судове засідання 12 травня 2020 року не з`явилися, проте в матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи без їхньої участі та про підтримання позовних вимог . Відповідач [PERSON] в судове засідання 12 травня 2020 року не з`явився, проте суд вважає його належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, оскільки відповідач 12 грудня 2019 року подав суду заявку на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, в якій просив суд надсилати йому судові повістки, повідомлення в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення на його мобільний номер телефону [NUMBER] . Відповідно до ч. 13 ст. 128 ЦПК України, за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Відповідно до ч. 2 ст. 131 ЦПК України, якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. В частині 3 ст. 131 ЦПК України зазначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Разом з тим, судові повістки направленні відповідачу в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, на вказаний ним у відповідній заявці мобільний номер телефону [NUMBER] , втому числі і про виклик в судове засідання , призначене на 11 годину 30 хивлин 12 травня 2020 року не були доставлені відповідачу по причині того, що "абонент тимчасово недоступний". Разом з тим, відповідно Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01.06.2013 № 73, у випадку зміни номеру мобільного телефона Учасника чи за наявності обставин, які перешкоджають (перешкоджатимуть) отриманню ним тексту судової повістки шляхом SMS-повідомлення, Учасник повинен невідкладно подати до суду заяву про зміну порядку здійснення судового виклику. Проте будь-яких заяв про зміну порядку здійснення судового виклику, в тому числі, про зміну номеру телефону, на який слід направляти текст судової повістки шляхом SMS-повідомлення чи про виникнення обставин, які перешкоджають (перешкоджатимуть) отриманню ним тексту судової повістки шляхом SMS-повідомлення на номер телефону зазначений у заявці, від відповідача [PERSON] на адресу суду не надходило. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання без поважних причин та вважає за можливе розгляд справи, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, проводити без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, позивач та її представник заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, перешкод для здійснення розгляду справи у даному судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення у судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області (а.с.4). Від спільного проживання сторони мають п`ятьох неповнолітніх дітей:сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5), сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6), дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7), сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8), дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Ставківської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 263 від 26 версеня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою по [ADDRESS] , та на її утриманні перебувають діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Піщанської РДА № 02-05/2551 від 30 вересня 2019 року, позивач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує допомогу при народженні дитини згідно Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" в ромірі 860 гривень щомісячно з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2021 року, соціальну підтримку багатодітним сім`ям згідно Постнаови КМУ від 13 березня 2019 року № 250 "Деякі питання надання соціальної підтримки багатодітним сім`ям" в розмірі 3400 гривень щомісячно з 01 серпння 2019 року по 31 серпня 2021 року, державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" з 01 квітня 2019 року по 04 липня 2019 року в розмірі 3091,64 гривень, з 05 липня 2019 року по 30 вересня 2019 року в розмірі 3316,60 гривень щомісячно (а.с.11). Відповідач по справі - батько дітей, проживає окремо, що не заперечувалося і самим відповідачем в судових засіданнях, в яких він був присутній, та добровільно коштів на утримання своїх неповнолітніх дітей не надає. Відповідно до довідки про доходи від 05 лютого 2020 року № 00000000002, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Охоронна фірма "Еліт", відповідач [PERSON] працює на посаді охоронника з 01 лимстопада 2019 року та його дохід за період з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2020 року склав 14 830,85 гривень (а.с.47). Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В положеннях ст.184 СК України зазначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум дітей віком від дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року встановлено в розмірі 1779 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 2218 гривень. Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд бере до уваги, що відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи та стабільний дохід, та враховуючи, що мінімальний розмір аліментів, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а дитині має забезпечуватися такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя та повноцінного розвитку, беручи до уваги рівний обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, яка становитиме 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку за вибором позивача, з яким проживають неповнолітні діти, в силу вимог ч.3 ст.181 СК України, оскільки стягнення аліментів в даному розмірі суд, вважає, розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача, з якими проживають неповнолітні діти, коштів на її утримання , суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 6 ст. 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Разом з тим, враховуючи розмір доходу відповідача, з якого будуть стягуватися аліменти на утримання п`ятьох дітей у мінімальному розмірі, суд приходить до висновку, що у відповідача відсутні умови для надання матеріальної допомоги на утримання дружини, та беручи до уваги отримання позивачем різних видів соціальних допомог, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення коштів на утримання дружини з якою проживає дитина, до досягнення нею трьох років, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини справи, задоволенню не підлягають. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Суд виходить із того, що відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок, який підлягалав сплаті на день звернення до суду із вказаним позовом. В п. 1 ч. 3 ст. 113 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно положень ч. 3 ст. 134 ЦПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. В частині 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В частині 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат понесених за надання правничої допомоги позивачем надано квитанцію № 15 від 26 вересня 2019 року, з якої вбачається, що адвокатом Гордаш Н. М. отримано від [PERSON] 1500 гривень за надання юридичної допомоги, проте жодних доказів того які саме види юридичної допомоги надавалися вказана квитанція не містить. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що адвокатом Гордаш Н. М. здійснювалася лише підготовка позовної заява та клопотання про розгляд справи без її участі та у відсутності позивача. Доказів вчинення адвокатом Гордаш Н. М. інших дій, зокрема збирання доказів, участь в судових засіданнях, ознайомлення з матеріалми справи тощо, матеріали справи не містять. Беручи до уваги категорію справи, відсутність доказів, які підтверджують час, витрачений адвокатом на підготовку та складання позовної заяви, обсяг доказів, які долучені до позовної зяави, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 750 гривень оплачених за надання правничої допомоги, оскільки суд вважає, що витрати саме в даному розмірі є співмірними із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Outcome: partial