Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

03 березня 2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості (а.с. 1-4). Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. 28 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський банк розвитку" та [PERSON] було укладено кредитний договір№ IKAPNAIG.115692.001, відповідно до умов якого ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» надав відповідачу кредит в національній валюті в сумі 89910,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 27 березня 2018 року та сплатити проценти за користування. 28 березня 2013 року для забезпечення виконання зобов"язань по кредитному договору між ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" та [PERSON] був укладений договір поруки № PX029031.115764.001, за умовами якого останній зобов`язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з укладеного між кредитором та позивальником кредитного договору. 06 березня 2019 року між ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" та ТОВ "Глобал Спліт" укладено договір № 146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" та [PERSON] перейшло до ТОВ "Глобал Спліт", тобто, відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема, ТОВ "Глобал Спліт" є новим кредитором у фінансових відносинах з відповідачем, а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях. Відповідач своєчасно не здійснював платежі для погашення суми заборгованості по кредиту, та має значну заборгованість по нарахованим відсоткам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Через невиконання відповідачем своїх зобов`язань по кредитному договору загальна сума заборгованості станом на дату подачі позовної заяви складає 131396,82 грн., з яких: 70310,13 грн. - сума основної заборгованості за кредитом; 51735,45 грн. - сума заборгованості по відсотках; 9351,24 грн. - комісія. На підставі викладеного, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 131396,82 грн., а також судові витрати в сумі 2102,00 грн. Повноважний представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 67), в судове засідання не прибув, просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперчує проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідачів, про що суду надав відповідну заяву (а.с. 68). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Краснолиманського міського суду Донецької області (а.с.66, 69), в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі та відзиву на позовну заяву суду не надав. Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи, та відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що 28 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський банк розвитку" та [PERSON] було укладено кредитний договір № IKAPNAIG.115692.001 (а.с. 6-8). Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6, 1.7 [PERSON] був наданий кредит в розмірі 89910,00 грн. з терміном користування до 27 березня 2020 року, зі сплатою процентної ставки за користування кредитом 15.50 % річних, також позичальник зобов"язався сплатити банку комісії, визначені вказаним договором, цільове призначення кредиту: придбання автомобіля (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою позивача та відповідачем [PERSON] . Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідач в порушення умов договору зобов"язання належним чином не виконав, не забезпечивши повернення банку запозичених коштів. Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача перед банком станом на дату звернення позивача до суду складає 131396,82 грн., з яких: 70310,13 грн. - сума основної заборгованості; 51735,45 - сума заборгованості по відсотках; 9351,24 - комісія. (а.с. 17-28). В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір поруки №PX029031.115764.001 від 28 березня 2013 року, за умовами пункту 1, 2, 3, 4 зазначеного договору [PERSON] зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по кредитному договору (а.с. 14). Крім того, 28 березня 2013 року між банком та [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна ZXА 019500.115692.002, відповідно до якого відповідач надав в заставу рухоме майно в забезпечення виконання ним зобов`язань перед банком (а.с. 11-13). За умовами договору поруки № PX029031.115764.001, укладеного 28 березня 2013 року між ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" та [PERSON] , останній зобов`язався у повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № IKAPNAIG.115692.001. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язанні боржником. Частинами 1 та 2 статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п. 2 договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с. 14). Відповідно до п. 18 зазначеного договору поруки поручитель поручився перед кредитором за виконання [PERSON] зобов"язань за кредитним договором від 28 березня 2013 року № IKAPNAIG.115692.001, згідно з яким банк надав боржнику кредит у розмірі 89910,00 грн. на придбання позичальником автомобіля, а боржник повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту, наданого у вигляді строкового кредиту в сумі 89910,00 грн., сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 15,5 % річних та сплати щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,20 % на місяць від суми кредиту (а.с. 14). Таким чином, відповідач [PERSON] зобов`язався нести солідарну відповідальність за виконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. 06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» укладено договір № 146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (а.с. 35-36). Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, сторони погодились, що за своєю природою даний Договір є правочином з передання Банком шляхом продажу прав вимоги, визначених у даному Договорі, новому кредитору (відступлення прав вимоги). Сторонами також визнано, що жодне з положень Договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього Договору, не вважаються та не можуть вважатись фінансуванням Банку новим кредитором. В пункті 2.1 Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги зазначено, що Банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників божника, спадкоємців боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника, або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Згідно з п. 2.2 Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 06 березня 2019 року, за цим Договором новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4.1 Договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте, не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржником зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, передачі предметів забезпечення в рахунок погашення зобов`язань, відшкодування за договорами страхування тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до цього Договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів. Також, сторонами Договору була узгоджена ціна договору, яка згідно копії платіжного доручення № 5 від 05 березня 2019 року, була сплачена ТОВ "Глобал Спліт"на користь ПАТ "Всеукраїнський Банк Розвитку" (а.с. 42). Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при касаційному перегляді судового рішення у цивільній справі (№ 6-1355/10) дійшла висновку, що заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Відповідно до витягу з Реєстру, що міститься у Додатку № 1 до Договору № 146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 06 березня 2019 року, одним з прав вимоги, що передані Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» Товариству з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт", є право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором № IKAPNAIG.115692.001 від 28 березня 2020 року, та договором застави № ZXА 019500.115692.002 від 28 березня 2013 року, та до поручителя [PERSON] за договором поруки № PX029031.115764.001 від 28 березня 2013 року, - на загальну суму залишку заборгованості на дату укладання Договору № 146 від 06 березня 2019 року, а саме 131396,82 грн., з яких: 70310,13 грн. - сума основної заборгованості за кредитом; 51735,45 грн. - сума заборгованості по відсотках; 9351,24 грн. - комісія (а.с. 37-40). Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути зазначену заборгованість. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача. З приводу заявлених позивачем вимог щодо стягнення понесених ним судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2102,00 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 14 лютого 2020 року (а.с.5). Враховуючи те, що позов задоволений у повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору.

Outcome: approved