Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (далі - ТОВ "ФК "Вектор Плюс"), в якому просив припинити зобов"язання пов"язані з договором поруки №0501/1008/88-227-Р-2 від 07.10.2008 року, що укладений між відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" (далі - ВАТ "Сведбанк"), [PERSON] та [PERSON] Позов обґрунтовувався тим, що 7 жовтня 2008 року між ВАТ "Сведбанк", правонаступником якого є ТОВ "ФК "Вектор Плюс", та [PERSON] укладений кредитний договір № № 0501/1008/88-227 відповідно до якого останньому був наданий кредит в розмірі 50 000,00 доларів США на строком з 07.10.2008 р. по 06.10.2016 р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 7 жовтня 2008 року між позивачем, ВАТ "Сведбанк", правонаступником якого є ТОВ "ФК "Вектор Плюс", та [PERSON] укладений договір поруки№ 0501/1008/88-227-Р-2, відповідно до якого [PERSON] поручився за виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором. Посилалася на те, що позивачу від ТОВ "ФК "Вектор Плюс" надійшла досудова вимога від 28.10.2013 р. щодо дострокового погашення заборгованості у сумі 75 153,73 доларів США, та те, що банк не звернувся до нього як поручителя з відповідним позовом протягом шести місяців, тобто до квітня 2014 року, то поручитель просив припинити зобов"язання пов"язані з договором поруки №0501/1008/88-227-Р-2 від 07.10.2008 року на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. Представник позивача у судовому засіданні поданий позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач ТОВ "ФК "Вектор Плюс" в судове засідання свого представника не направив, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань до суду не подавав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 16.04.2015 р. заявив про визнання позову про припинення зобов"язань пов"язаних з договором поруки №0501/1008/88-227-Р-2 від 07.10.2008 року та проти задоволення позову не заперечував, в подальшому у судові засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань до суду не подавав. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 16.04.2015 р. відмовлено [PERSON] у прийнятті визнанні позову [PERSON] про припинення зобов"язань пов"язаних з договором поруки. Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судами встановлено, що 7 жовтня 2008 року між ВАТ "Сведбанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0501/1008/88-227, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою 14,99% річних строком до 06 жовтня 2016 року. У забезпечення умов вказаного договору, того ж дня між банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №0501/1008/88-227-Р-2, за умовами якого останній взяв на себе на добровільних засадах зобов'язання відповідати перед кредитором за зобов'язаннями [PERSON] за кредитним договором №0501/1008/88-227 у повному обсязі. З наявної в матеріалах справи досудової вимоги № 677/64-юр від 28.10.2013 року вбачається, що [PERSON] зобов'язань за договором кредиту 7 жовтня 2008 року щодо його своєчасного й повного погашення належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 75153,73 долара США, унаслідок чого кредитор набув передбачене кредитним договором правом про дострокового виконання боргових зобов'язань (а.с. 10). З вказаної вимоги вбачається, що 28 листопада 2012 року між ВАТ "Сведбанк" та ТОВ "ФК "Вектор Плюс" укладено договір факторингу №15, згідно з яким ВАТ "Сведбанк" відступило, а ТОВ "ФК "Вектор Плюс" прийняло право вимоги за кредитним договором № № 0501/1008/88-227 від 7 жовтня 2008 року. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53 цс 14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Як убачається з наявного в матеріалах справи рішення Корльовського районного суду м.Житомира від 16 липня 2012 року у справі №2-718/12, кредитор ПАТ "Сведбанк" в особі Житомирського відділення №2 АТ "Сведбанк", скориставшись своїм правом на дострокове погашення всієї суми кредиту, звернувся у липні 2011 року до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Корльовського районного суду м.Житомира від 16 липня 2012 року у справі №2-718/12 позов ПАТ "Сведбанк" в особі Житомирського відділення №2 АТ "Сведбанк" задоволено. Стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ "Сведбанк" 48 443,53 долара США, що еквівалентно 385872,09 гривні та 31552,86 гривні. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 42-44). Зазначення судове рішення вступило в законну силу та не скасовано. У відповідності до вимог частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на викладене, враховуючи, що до закінчення строку, установленого договором поруки №0501/1008/88-227-Р-2 від 7 жовтня 2008 року, та до спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, кредитор у зобов'язанні - ПАТ "Сведбанк" ще у липні 2011 року реалізував своє право дострокового погашення кредиту в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 1050 ЦК України, звернувшись до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості до [PERSON] як одного з поручителів за кредитним договором, то суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача про пропуск кредитором встановлених ч. 4 ст. 559 ЦК України строків пред'явлення вимоги до поручителя як підстави для припинення зобов"язань пов"язаних з договором поруки від 7 жовтня 2008 року, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed