Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення земельної ділянки, посилаючись на те, що Державне підприємство НОВОСУХАНІВСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД" є власником земельної ділянки площею 0,1499 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Новосуханівської сільської ради Сумського району Сумської області, що підтверджується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Згідно договору № 19-0104/12 від 20 липня 2012 р. «Про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» між відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області та товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп» було проведено реалізацію на прилюдних торгах належної ДП «Новосуханівський спиртовий завод» нежитлової двоповерхової будівлі магазину з підвалом літ. А-ІІ, загальною площею 388,9 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Власником нежитлової двоповерхової будівлі магазину стала [PERSON] - відповідачка по справі. ДП «Новосуханівський спиртовий завод» неодноразово звертався до відповідача [PERSON] з проханням звільнити земельну ділянку, на що [PERSON] не реагувала. Вищевказана земельна ділянка неправомірно використовувалась відповідачем: на земельній ділянці без погодження та дозволу ДП «Новосуханівський спиртовий завод» розпочато земельні роботи, будівництво підсобних приміщень, зведена огорожа, завезено будівельні матеріали та інше майно. Жодних договорів, які б надавали право користування цією ділянкою" відповідачу, ДП «Новосуханівський спиртовий завод» не укладав. Позивач вважав, що дії відповідача, які полягають у самовільному зайнятті земельної ділянки, порушують права ДП «Новосуханівський спиртовий завод» як власника земельної ділянки на самостійне володіння, користування, розпорядження нею. Посилаючись на ці обставини, пощиач просив постановити рішення, яким зобов'язати [PERSON] звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, земельну ділянку площею 0,1499 га, яка є власністю ДП «Новосуханівський спиртовий завод», стягнувши з відповідачки судові витрати. Крім того, в додатковій позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки 1155 гривень земельного податку, який підприємство сплатило державі за користування самовільно зайнятою відповідачкою земельною ділянкою. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка та її представники позов не визнали, пославшись на те, що відповідно до акту державного виконавця про реалізацію нерухомого майна від 21.08.2012 року вона купила з прилюдних торгів об'єкт нерухомого майна, що складається з двоповерхової нежитлової будівлі магазину з підвалом загальною площею 388,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20.09.2012 р. Питання про придбання у власність чи користування земельної ділянки при проведенні прилюдних торгів не вирішувалось. В подальшому позивач почав пред'являти претензії з приводу землекористування. Вона зверталася до Новосуханівської сільської ради Сумського району Сумської області щодо вилучення з постійного користування державного підприємства «Новосуханівський спиртовий завод» земельної ділянки та отримання довідки щодо форми власності на земельну ділянку під об'єктом нерухомого майна. З отриманої відповіді на листи повідомлялось, що земельна ділянка, на якій розміщена двоповерхова нежитлова будівля магазину відноситься до земель державної власності та передана в постійне користування Державному підприємству «Новосуханівський спиртовий завод». Просила відмовити в задоволенні позову, оскільки вона є власником нерухомого майна і задоволення позову про звільнення земельної ділянки призведе до порушення її прав власника. Що ж стосується вимог про приведення земельної ділянки до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, то земельна ділянка нею ніколи не використовувалась не за призначенням. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до акту державного виконавця про реалізацію нерухомого майна від 21.08.2012 року позивачка купила з прилюдних торгів об'єкт нерухомого майна, що складається з двоповерхової нежитлової будівлі магазину з підвалом, загальною площею 388,9 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказаний об'єкт нерухомого майна до реалізації з прилюдних торгів належав ДП "Новосуханівський спиртовий завод". Право власності відповідачки на нерухоме майно підтверджене свідоцтвом про право власності, виданим Сумською районною державною нотаріальною конторою від 20 вересня 2012 року, у відповідності з яким відповідачці по справі [PERSON] належить на праві власної майно, яке складається з нежитлової двоповерхової будівлі магазину з підвалом літ. А-ІІ - без номеру по [ADDRESS], загальною площею,388,9 кв.м., розташованої на земельній ділянці, закріпленої за Новосуханівською сільською радою, яке придбане [PERSON] за 140000 гривень, що раніше належало Державному підприємству «Новосуханівський спиртовий завод» на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 18.03.1999 року між Сумсько-Степанівським споживчим товариством та ДП «Новосуханівський спиртовий завод», зареєстрованого в КП «Сумське МБТІ» 25 травня 2004 року за реєстровим номером 71( ар.с. 41). Вищевказана будівля розташована на земельній ділянці, яка передана ДП "Новосуханівський спиртовий завод" в постійне користування відповідно до Державного акту, виданого 23 лютого 2005 року на підставі розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації за № 552 від 17.11.2003 року. У відповідності з отриманим у встановленому законом порядку Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою ДП "Новосуханівський спиртовий завод" є постійним користувачем земельної ділянки площею 43,7217 га, яка розташована на території Новосуханівської сільської ради Сумського району і цільове призначення якої - для підприємств іншої промисловості.( ар.с. 7). Загальна площа земельної ділянки, яка знаходиться під купленою позивачкою [PERSON] нерухомістю складає 0,0702 га, а з урахуванням території для обслуговування об'єкту нерухомого майна розмір земельної ділянки під магазином та господарчий двір складає 0,1499 га. У відповідності з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. ( ст. 316, 317, 319 ЦК України). У відповідності з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Підстави припинення права власності визначені статтею 346 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] на законних підставах набула, володіє та користується нежитловою двоповерховою будівлею магазину з підвалом літ. А-ІІ - без номеру по [ADDRESS], загальною площею,388,9 кв.м. Право власності [PERSON] на зазначене нерухоме майно підтверджене у встановленому законом порядку. У відповідності з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, відповідачка набула право власності на нерухоме майно і не може бути позбавлена права володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном шляхом зобов'язання звільнити земельну ділянку, на якій це майно розташоване. Заявляючи вимоги про зобов'язання [PERSON] звільнити земельну ділянку, на якій розташоване належне відповідачці нерухоме майно, позивач послався на те, що відповідачкою [PERSON] порушуються права позивача на користування земельною ділянкою. Разом з тим, всупереч вимогам ст. ст. 10,60 ЦПК України позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що діями відповідачки порушуються його права землекористувача. У відповідності з ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Та обставина, що відповідачка на даний час належним чином не оформила право користування або власності на спірну земельну ділянку не може слугувати підставою для висновку про самовільне зайняття земельної ділянки відповідачкою. Посилання позивача на те, що [PERSON] розпочала земельні роботи, будівництво підсобних приміщень, звела огорожу, завезла будівельні матеріали та інше майно також не може бути підставою для задоволення позову. Позивач не надав належних доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, не зазначив, які саме будівельні роботи, в якому обсязі розпочаті відповідачкою, яку площу земельної ділянки зайняла [PERSON], проводячи ці роботи, які саме підсобні приміщення будує відповідачка, якою площею, де саме. Сама ж відповідачка категорично заперечує наявність самочинного будівництва, пояснюючи, що вона дійсно переобладнала погріб під котельню, однак зробила це не виходячи за межі придбаної нежитлової будівлі, а переобладнання приміщення не є самочинним будівництвом. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він як сільський голова брав участь у розгляді звернення позивача щодо спірного землекористування. В ході обстеження було встановлено, що на спірній земельній ділянці є магазин [PERSON] Чи були відповідачкою проведені якісь будівельні роботи комісія по розгляду звернення не фіксувала, як не фіксувала самовільне зайняття земельної ділянки відповідачкою, оскільки це не було предметом розгляду. Свідок [PERSON] пояснив суду, що з березня 2012 року він працює на посаді начальника управління - начальник відділу оперативного контролю за використанням та охороною земель. За зверненням Державного підприємства «Новосуханівський спиртовий завод» установа проводила перевірки землекористування спірною земельною ділянкою і було встановлено, що [PERSON] не має документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, що не можу свідчити про самовільне зайняття нею спірною земельної ділянки. У відповідності до п. е) ст. 141 Земельного кодексу України набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою для припинення права користування земельною ділянкою. У відповідності з п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» за змістом статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій розміщено відповідне нерухоме майно, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). З огляду на приписи статті 182, частини другої статті 331, статті 657 ЦК України покупець нерухомого майна вправі вимагати оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю, з моменту державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно. У відповідності з п. ґ) постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) з 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. № 1702-VІ. Таким чином, законних підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає. Не вбачає суд підстав і для задоволення вимог щодо стягнення з відповідачки 1155 гривень земельного податку, який ДП «Новосуханівський спиртовий завод» сплатило державі за користування самовільно зайнятою відповідачкою земельною ділянкою. При цьому суд виходить з того, що податок має бути сплачений особою, яка користується земельною ділянкою на законних підставах, а такою особою є позивач, а не відповідачка. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed