Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного підприємства "Вінницький науково - дослідний та проектний інститут землеустрою", Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та його скасування, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Відділ Держземагенства у Шаргородському районі Вінницької області, [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що відповідно до рішення 7 сесії 5 скликання Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 26 червня 2007 року йому передано у приватну власність 0,1291 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS], частиною якої його сім'я користувалася до того тривалий час. Поруч з його земельною ділянкою знаходиться земельна ділянка [PERSON] Земельні ділянки розмежовані відповідними межовими знаками, суперечок з приводу суміжного землекористування не має. У 2007 році він проводив приватизацію своєї земельної ділянки. Документацію по приватизації земельної ділянки виготовляв відповідач Державне підприємство "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою". При виготовленні технічної документації на земельну ділянку була допущена метрична помилка при вимірюванні її площі і без усунення (виправлення) координат, було виготовлено і видано державний акт. Відповідачі визнають, що інститутом допущена помилка при виготовленні технічної документації, а сільська рада затвердила технічну документацію без перевірки, у зв'язку з великим навантаженням в роботі, проте скасувати державний акт відмовляють, посилаючись на те, що в їх компетенцію не входить питання щодо скасування державних актів на земельні ділянки, що змусило його звернутись до суду з даним позовом про вирішення спору в судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Просив суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 401416, що виданий 07 квітня 2008 року Гибалівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:08:805:00018 про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1291 га, кадастровий номер 0525380500:03:007:0024, для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS], виданого на підставі рішення 7 сесії 5 скликання Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 26 червня 2007 року. Представник відповідача Державного підприємства "Вінницький науково - дослідний та проектний інститут землеустрою" Герасимчук О.О. в судовому засіданні визнав факт, що при виготовленні технічної документації на земельну ділянку позивача інститутом була допущена метрична помилка при вимірюванні площі земельної ділянки і без виправлення координат, було виготовлено і видано державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] Дану помилку можливо виправити лише скасуванням державного акту та внесенням зміни до бази даних щодо конфігурації та площі земельної ділянки. Разом з тим вимогу позивача про визнання недійсним і скасування державного акта на право власності на земельну ділянку до інституту вважає безпідставною, оскільки в компетенцію інституту виготовлення і видача вказаного документу не входить. Представник відповідача Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Безверхній М.В. в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що у 2007 - 2010 роках відбувалася масова приватизація земель жителями сільської ради. В той час земельні ділянки вимірювались і наносились на документацію за допомогою аерозйомки або геодезичними приладами, і при перенесенні цих даних на паперовий варіант були допущені неточності, які потягнули за собою помилки при виготовленні технічної документації та державного акту на земельну ділянку. В даному випадку мають місце розбіжності між конфігурацією погоджених меж між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON], що зображені на абрисі зовнішніх меж в технічній документації і зображенням даних меж в державному акті на ту ж земельну ділянку. Вказані порушення порушують права позивача, проте сільська рада не має права на визнання недійсним і скасування державного акта на земельну ділянку, тому [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання в судовому порядку. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Відділу Держземагентства у Шаргородському районі Вінницької області Голоднюк В.М. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог не заперечував та підтвердив, що дійсно при виготовлені технічних документацій на земельну ділянку [PERSON] допущена помилка, яка порушує як його права, так і права сусідки [PERSON] Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але від неї надійшла заява до суду про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням 7 сесії 5 скликання Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 26 червня 2007 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1291 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. На виконання вказаного рішення, Гибалівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області 07 квітня 2008 року [PERSON] було видано державний акт серії ЯД № 401416 на право власності на земельну ділянку площею 0,1291 га, кадастровий номер 0525380500:03:007:0024, для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] (а.с.6). При встановленні у 2013 році межових знаків відповідно до технічної документації та державного акту з'ясувалось, що дані державного акту та технічної документації частково не відповідають фактичному розміщенню земельної ділянки [PERSON], як зі сторони суміжного землекористування з [PERSON] (допущено захват її земельної ділянки), так і зі сторони [ADDRESS] (зменшено площу земельної ділянки) (а.с.7-9). Відповідно до повідомлення Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" від 12.02.2013 року за № 265, при виготовленні технічної документації на земельну ділянку кадастровий № 0525380500:03:007:0024 інститутом була допущена метрична помилка при вимірюванні її площі і без усунення (виправлення) координат, було виготовлено і видано державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] Дану помилку можливо виправити лише скасуванням державного акту та внесенням зміни до бази даних щодо конфігурації та площі земельної ділянки. При цьому відповідач Державне підприємство "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" зобов'язується безкоштовно виготовити нову технічну документацію на земельну ділянку [PERSON] (а.с.7). Таким чином, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, що був виготовлений на підставі рішення Гибалівської сільської ради, [PERSON] передано у приватну власність 0,1291 га, кадастровий № 0525380500:03:007:0024, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS], яка, фактично, не відповідає погодженим умовам (погодженій формі) в технічній документації (абрисі зовнішніх меж) та зайняла частину земельної ділянки [PERSON], що визнано відповідачами та не заперечується представником третьої особи Відділу Держземагентства у Шаргородському районі Вінницької області Голоднюком В.М. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на земельну ділянку і регулюються ст.ст.13,14,19,41,55 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 321, 328, 391-393 Цивільного кодексу України, ст.ст. 78, 81, 116, 126, 152, 155, 158 Земельного кодексу України . Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Згідно з ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. За приписами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ст.ст. 41,55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, ренти, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини (ст. 81 ЗК України). За правилами ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст. 126 ЗК України). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права та обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.ст. 391-393 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Відповідно ст. 155 Земельного Кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року №7 Пленум ВС України роз'яснив, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб га земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст.153 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування завданих збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК). Відповідно до роз'яснень, що викладені в абзаці 2 пункту 2 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року №7 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного суду України від 19 березня 2010 року №2), судам підсудні справи за заявами, зокрема, щодо визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах пов'язаних із правом власності на земельні ділянки недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 22 травня 2013 року та від 24 квітня 2013 року, які прийняті за результатами перегляду судових рішень з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, у справах № 6 - 33 цс13, № 6 - 14 цс 13, та в силу імперативних положень ст.360 - 7 ЦПК України є обов'язковими у правозастосуванні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що видання органом місцевого самоврядування - Гибалівською сільською радою правовстановлюючого документа - державного акта на право власності на земельну ділянку, яким порушуються права [PERSON] щодо володіння, користування чи розпорядження належною йому земельною ділянкою дає підстави для висновку про необхідність визнання його недійсним і скасування в судовому порядку. Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства "Вінницький науково - дослідний та проектний інститут землеустрою" про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та його скасування задоволенню не підлягають, оскільки, хоча і винні дії вказаного відповідача привели до видачі іншим відповідачем - Гибалівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області правовстановлюючого документу, в якому зазначені дані, що не відповідають дійсності і тягнуть за собою скасування цього документу, проте позивачем не пред'являлись претензії до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON], автором якої є інститут, а видача державного акту про право власності на земельну ділянку, який оспорюється в даному цивільно - правовому спорі в компетенцію ДП "Вінницький науково - дослідний та проектний інститут землеустрою" не входить. З вказаних підстав позовні вимоги до Державного підприємства "Вінницький науково - дослідний та проектний інститут землеустрою" задоволенню не підлягають.

Outcome: partial