Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 7 278,94 грн з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . ТОВ «Теплопостачсервіс» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою, надає ці послуги та нараховує плату за них, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг, згідно затверджених уповноваженими органами тарифів. Додержуючись вимог законодавства між позивачем і відповідачем [PERSON] 14.03.2017 укладено договір № 46/1/595 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води у якому погодили всі істотні умови. Відповідач регулярно отримує ці комунальні послуги, не відмовляється від них, однак систематично не виконує належним чином свої зобов`язання з оплати послуг. Окрім того, відповідач, отримуючи щомісячно рахунки на оплату наданих позивачем послуг, жодного разу не звернувся до позивача із запереченнями щодо сум боргу, що свідчить про визнання ним боргу. А тому, сума нарахованої заборгованості є безспірною та визнана відповідачем. Станом на 21.05.2020 року у споживача послуг за період з 01.11.2017 по 31.05.2020 існує заборгованість за надані послуги з централізованого опалення - 6600,27 гривень. У зв`язку з тим, що [PERSON] вказану суму боргу не сплатив, чим прострочив виплату, останній відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язаний сплатити також: -загальну суму інфляційних витрат, нарахованих на суму заборгованості за централізоване опалення у розмірі 421,35 грн; -3% річних, нарахованих на суму заборгованості за централізоване опалення у розмірі 257,32 грн. Таким чином, ТОВ "Теплопостачсервіс" просило суд стягнути з боржника на їх користь зазначену вище заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду - 2102,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 4 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 18). Справа, призначена на 10 грудня 2020 року не розглядалася. У судове засідання 19 лютого 2021 року не з`явився позивач, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі. Також подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому не погоджується з заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими. Звертає увагу суду на те, що не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що в квартирі встановлений індивідуальний засіб обліку - лічильник тепла № 66185250, який був повірений і введений в експлуатацію. Згідно з показниками лічильника за період з 01.11.2017 по 31.05.2020 спожито 8331 кВт енергії. В запереченнях [PERSON] міститься його розрахунок заборгованості, яка становить 9385,68 грн. Відповідач стверджує, що ним сплачені всі виставлені рахунки за послуги з централізованого опалення і на підтвердження цього надав суду копії квитанцій. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває на утриманні та обслуговуванні товариства з обмеженою відповідальністю "Теплопостачсервіс". Відповідно до абзацу 10 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила). Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 ЖК УРСР передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до умов договору № 1854/АЕ-595 про бронювання квартири для передачі у власність ТзОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання Ліко-Холдінг» за [PERSON] бронюється житлове приміщення (квартира) та визначається порядок придбання та погашення Облігацій для передачі квартири у власність (а.с. 9-11). Але, як зазначив відповідач у наданих запереченнях, власником вказаної квартири він не є, проте факт споживання послуг не заперечує. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з центрального опалення за адресою: [ADDRESS] . Відповідач від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався) та фактично споживав їх. Жодного разу не звертався до позивача із запереченнями щодо боргу, що кожного місяця вказується в рахунках. Матеріали справи не містять доказів ненадання позивачем послуг відповідачу, так само як і звернень останньої з приводу відмови від отримання таких послуг. Відповідно до ст.ст. 19-20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір із виконавцем про надання йому житлово-комунальних послуг. 14.03.2017 між ТОВ «Теплопостачсервіс» (далі - виконавець) та відповідачем [PERSON] (далі - споживач) укладено договір № 46/1/595 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, згідно з яким виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, згідно з діючими нормативами, а споживач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. (а.с. 5-6). Відповідно до ст.20 Закону, п.п.18,20,30 Правил № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з центрального опалення, в результаті чого утворилась заборгованість. На підтвердження своїх доводів ТОВ «Теплопостачсервіс» надав суду розрахунок заборгованості. Згідно довідки про нарахування та сплату коштів за централізоване опалення № 46/1-595Т від 15.06.2020 року, наданої позивачем, вбачається, що станом на 1 червня 2020 року борг відповідача становить 6 600,27 гривень (а.с. 13). Пунктом 4 вказаного вище договору від 14.03.2017 зазначено дані щодо встановленого у квартирі у квартирі [ADDRESS] лічильника тепла типу Qundis heat US, заводський номер 66185250. Так, як вбачається, на підставі акту від 22.10.2016 про введення в експлуатацію вузла комерційного обліку теплової енергії, відносно цього лічильника була проведена процедура повірки (30.09.2016) і він був введений в експлуатацію. Відповідно до частини другої статті 28 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фізичні особи зобов`язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Частиною третьою статті 28 зазначеного Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результатами вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов`язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Повторно теплолічильник повірено Укрметртестстандартом 12.08.2020 та актом від 21.08.2020 року вузол комерційного обліку теплової енергії було введено в експлуатацію. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано довідку про нарахування та сплату коштів за централізоване опалення за період з 01.11.2017 по 21.05.2020 № 46/1-595Т від 15.06.2020, в якій відсутні будь-які дані про фактичну отриману кількість кубометрів теплової енергії, їх поточну вартість на момент тримання та відповідні розрахунки. У пункті 10 Правил № 630 вказано, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Пунктом 11 Правил № 630 встановлено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Заборгованість за централізоване опалення виникла у [PERSON] у зв`язку з нарахуванням йому оплати за послуги згідно з діючими нормативами споживання, а не за показаннями засобів обліку, що суперечить пункту 10 Правил № 630. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 521/6670/18. Пунктом 7 договору встановлено, що плата за надані послуги за наявності засобів обліку гарячої води і теплової енергії справляється за їх показниками згідно з п.п. 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005. Пунктом 9 договору, передбачено, що показання лічильників знімаються представником виконавця або іншими особами, які уповноважені на вчинення цих дій виконавцем один раз на місяць та споживачем. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1340 від 26.10.2017 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, виробництво теплової енергії, послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води та вартості витрат на проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку теплової енергії та гарячої води», ТОВ «Теплопостачсервіс» відповідно до вимог чинного законодавства було затверджено тариф, який почав діяти з 15.11.2017 року. Так, згідно з роздруківкою даних особистого кабінету відповідача, станом на 01.11.2017 зафіксований показник теплової енергії становив 1745,00 кВт, а станом на 01.06.2020 - 10076 кВт, що також підтверджується актом від 21.08.2020. Тобто, за період з 01.11.2017 по 21.05.2020 загальний показник спожитої теплової енергії становить: 10076-1745=8331 кВт. Відповідач надав суду контррозрахунок заборгованості, згідно з яким, загальна заборгованість за надані з 01.11.2017 по 21.05.2020 послуги за договором № 46/1/595 від 14.03.2017 складає 9 385,68 грн. Згідно з дублікатами квитанцій і чеків №№ 0.0.981914806.1 від 08.03.2018, 1454-3133-5756-4191 від 25.12.2019, 1469-8584-2909-3026 від 09.01.2019, 1515-4162-6594-8843 від 24.02.2019, 1543-7686-5712-2509 від 24.03.2019, 1572-4451-1109-6698 від 22.04.2019, ХХТ8-АЕРС-ХК4Е-РСВХ від 18.12.2019, Н6ТЗ-155Р-72ЕК-9СВ2 від 21.01.2020, РНХ8-59РХ-192В-СНАХ від 24.02.2020, 62ТТ-4ССТ-ХА23-32НМ від 13.03.2020, 6Н42-Е409-987Т-ЕКХН від 15.04.2020, М34К-3СВХ-95А3-55АА від 18.05.2020 всього за вказаний вище період відповідачем сплачено за послуги централізованого опалення 9 107,36 грн. Квитанцію № 9АМ9-803Н-ВС9Н-9АВ4 від 04.03.2020 суд до уваги не бере, оскільки сума 192,96 грн сплачена відповідачем за послуги з постачання гарячої води. Із матеріалів справи вбачається, що після надання стороною відповідача доказів, які в своїй сукупності свідчать про необґрунтованість нарахованих сум за централізоване опалення, стороною позивача позовні вимоги уточнено не було та не було надано суду інформацію про нарахування за централізоване опалення коштів та розшифровку розрахунку про нарахування коштів відповідачу за централізоване опалення, в тому числі, із зазначенням показників обліку лічильника. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження нарахованої суми боргу відповідача, стороною позивача в ході розгляду справи суду надано не було. Відтак, враховуючи викладене, суд вважає, що слід частково задовольнити позов в частині стягнення заборгованості за централізоване опалення і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 278,32 грн (9 385,68-9 107,36). Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Розрахунок нарахування суми інфляційних витрат та 3% річних № 46/1-595Т/1 від 15.06.2020 (а.с. 12), наданих позивачем, суд вважає не допустимим доказом, оскільки первісні вимоги позову в частині розміру нарахованої суми заборгованості задоволені частково, а відтак в задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних слід відмовити. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності та у зв`язку з наданням відповідачем відзиву, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial