Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що о 7 год. 15 хв. 28 січня 2015 року при виїзді із м. Житомира на 7,75 км. автодороги «Житомир-Сквира» сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої з вини водія [PERSON] (керуючи автомобілем [NUMBER] з напівпричепом «ACKERMAN» д.н.з. 08824МН) було пошкоджено належний позивачу автомобіль [NUMBER]. Вказав, що оскільки відповідальність [PERSON] застрахована відповідно до полісу №АІ6951804 в ПАТ УСК «Гарант-Авто», тому він звернувся з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, проте виплати здійснено не було. Просить стягнути з відповідача ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" на свою користь страхове відшкодування в сумі 50000 грн., витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження в сумі 550,00 грн., стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 25000 грн моральної шкоди завданої внаслідок ДТП та витрати на оплату судового збору, стягнути з відповідача ТОВ «Центр-Євро Транс Плюс» на свою користь 108447,28 грн. відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 17.02.2016 року закрито провадження по справі в частині позовних вимог щодо ТОВ «Центр-Євро Транс Плюс» та [PERSON] в зв"язку з відмовою представника позивача від заявлених вимог до даних відповідачів. Представник позивача позовні вимоги до ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" підтримала, просила розглянути справу без її участі. Відповідач ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" в судове засідання 17.02.2016 року року не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд, ухвалює рішення в заочному провадженні, у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність позивача, що відповідає положенню ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Судом встановлено, що о 7 год. 15 хв. 28 січня 2015 року при виїзді з м. Житомира на 7,75 км автодороги «Житомир-Сквира» сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля [NUMBER] з напівпричепом «ACKERMAN» д.н.з. 08824МН, який знаходився від керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], яким керував позивач, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді було визнано водія автомобіля [NUMBER] з напівпричепом «ACKERMAN» д.н.з. 08824МН [PERSON], що підтверджується копією постанови ново заводського районного суду м.Чернігова від 16.03.2015 року. Зазначена постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 27.03.2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, факт винуватості [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленим і доказуванню не підлягає. Загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є наявність вини особи, яка її завдала (ст. 1167 ЦК України). Згідно положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 Постанови № 4 від 01.03.2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Згідно ст. 17 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховики зобов'язані укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір Зелена картка) відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Згідно ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Стаття 22 цього ж Кодексу до реальних збитків відносить втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. В силу ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідальність водія автомобіля [PERSON] застрахована відповідно до полісу № АІ/6951804 про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", страхова сума ( ліміт відповідальності) за шкоду завдану майну становить 50000 грн. розмір франшизи 00,00 грн. Зі звіту №335 про оцінку автомобіля [NUMBER] від 20 лютого 2015 року вбачається, що матеріальний збиток завданий власникові «SKODA OCTAVIA A5» д.н.з АМ3355АМ, в результаті його пошкодження при ДТП складає: 158447,28 грн. з урахуванням 20% ПДВ. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. За таких обставин підлягає до відшкодування позивачу з ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто"в межах суми заявлених позовних вимог в сумі 50 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved