Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

28.03.2017 року до Жидачівського районного суду Львівської області для розгляду надійшли матеріали вищевказаної справи. 25.10.2017 року ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Ціпивко І.І. відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. 14.09.2020 року ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області постановлено вищевказану цивільну справу передати за підсудністю до Жовківського районного суду Львівської області. 26.10.2020 року справа передана для розгляду в провадження судді Жовківського районного суду Львівіської області Ясиновського Р.Б. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Представник позивача у поданій позовній заяві просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 4650,59 доларів США, що за курсом 27,49 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.01.2017 року складає 127844,72 грн. станом на 19.01.2017 року за кредитним договором № Е/V 3371 від 14.11.2007 року та договором про видачу траншу № Е/V 3371/3 від 16.04.2008 року, яка складається з наступного: 4650,59 доларів США - заборгованості за кредитом (тілом кредиту). Судові витрати просить стягнути солідарно з відповідачів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив наступне. ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач 1 [PERSON] 14.11.2007 року уклали кредитний договір E/V 3371 та договір про видачу траншу № E/V 3371/3 від 16.04.2008 року. Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу 1 кредит у розмірі 15000,00 доларів США на термін до 14.11.2012 р., а відповідач 1 [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Зазначає, що в порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач 1 [PERSON] свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. Стверджує, що у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач 1 [PERSON] станом на 19.01.2017 року має заборгованість - 27307,08 доларів США, яка складається з наступного: - 4650,59 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); - 10876,83 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 11779,66 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань договором. Звертає увагу суду, шо законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Таким чином, зазначає, що заборгованість до стягнення становить 4650,59 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту). Вказує, що в забезпечення виконання зобов`язання за договором № Е/V 3371 між ПАТ КБ «Приватбанк» та нижчевказаними фізичними особами було укладено: договір поруки, укладений з поручителем [PERSON] (відповідач 2) в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором [PERSON] відповідача 1; договір поруки, укладений з поручителем [PERSON] (відповідач 3) в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором [PERSON] відповідача 1; договір поруки, укладений з поручителем [PERSON] (відповідач 4) в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором [PERSON] відповідача 1. Відповідно до умов договору поруки, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором № Е/V 3371. Вказує, що поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання, однак вимога банку, що була пред`явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення. Зазначає, що відповідачі у кредитних правовідносинах діють як солідарні боржники, предметом спору є однорідні права та обов`язки, що випливають з кредитного договору та договору поруки. Зазначає, що викладені у позовній заяві обставини підтверджуються, зокрема, наступними доказами, а саме розрахунком заборгованості та курсом валют НБУ; претензією поручителю про неналежне виконання кредитного договору та доказами направлення такої; копією кредитного договору № Е/V 3371 від 14.11.2007 року; копією договору про видачу траншу № Е/V 3371/3 від 16.04.2008 року; копіями договорів поруки, які долучені позивачем. Враховуючи положення ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, просить позовну заяву задоволити. Представник позивача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від представника позивача на адресу суду неодноразово надходили заяви, в яких просить розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить задоволити. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Інших заяв по суті не подав. Відповідач 1 [PERSON] , відповідач 3 [PERSON] , відповідач 4 [PERSON] в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином за зареєстрованими у законом порядку адресами місця їхнього проживання. Про поважні причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи, чи будь-яких інших не подали. Відзиву на позовну заяву не подали. Відповідач 2 [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання. Про причини неявки суд не повідомив. 22.11.2017 року подав заяву, в якій просить застосувати строк позовної давності в частині стягнення заборгованості з [PERSON] за договором поруки № 2 від 14.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON] та [PERSON] до Кредитної угоди № Е/У 3371 від 14.11.2007 року, укладеної між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 14.11.2007 року. Зазначає, що строк дії договору поруки № 2 від 14.11.2007 не продовжувався. Платежі щодо погашення заборгованості за кредитною угодою № Е/V 3371 від 14.11.2007 року ним, чи кимось іншим за його дорученням не здійснювались. Звертає увагу, що ПАТ КБ «Приват банк» звернувся з позовом до суду у жовтні 2017 року, тобто після закінчення строку позовної давності. Просить відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи також принцип цивільного судочинства розумності строків розгляду справи судом, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст.\~247 ЦПК України\~справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а від так, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач 1 - [PERSON] 14.11.2007 року уклали кредитну угоду №E/V 3371 та договір про видачу траншу № E/V 3371/3 від 16.04.2008 року, що стверджено копіями таких в матеріалах справи. Згідно кредитної угоди № Е/V 3371 від 14.11.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу-1 кредит у розмірі 15000,00 доларів США. Згідно п. 1.3 такої угоди, термін повернення кредиту й окремих частин - траншів кредиту, встановлюється договорами про видачу траншів кредиту, а також графіками погашення кредиту, відсотків і винагороди, що є невід`ємними додатками до договорів про видачу траншів, але не пізніше 14.11.2012 року Відповідач 1 [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Згідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач 1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач 1 [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язання за договором № Е/V 3371 між ПАТ КБ «Приватбанк» та нижчевказаними фізичними особами було укладено: - договір поруки, укладений з поручителем [PERSON] (відповідач 2) в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором [PERSON] відповідача 1; - договір поруки, укладений з поручителем [PERSON] (відповідач 3) в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором [PERSON] відповідача 1. - договір поруки, укладений з поручителем [PERSON] (відповідач 4) в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором [PERSON] відповідача 1. Відповідно до договорів поруки, укладених між позивачем та відповідачами 2, 3, 4, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання зобов`язань боржником згідно кредитної угоди № Е/V 3371 від 14.11.2007 року в повному обсязі (сума кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, пеня за прострочку сплати платежів та інші штрафні санкції, що передбачені вказаним договором). Також відповідно\~до договорів\~поруки,\~у випадку\~невиконання боржником\~своїх зобов`язань\~згідно кредитної\~угоди№ Е/V 3371 від 14.11.2007 року боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Встановлено, що в порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач 1 [PERSON] свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача 1 [PERSON] перед банком станом на 19.01.2017 року наявна заборгованість у розмірі 27307,08 доларів США, яка складається з наступного: 4650,59 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 10876,83 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 11779,66 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань договором. Водночас позивач зазначив, шо законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, позивач вказує, що заборгованість до стягнення становить 4650,59 доларів США, що становить заборгованість за тілом кредиту. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного кодеску України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодеску України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором № Е/V 3371, однак вимога банку не виконана. Суд враховує, що відповідач 2 [PERSON] у поданій ним заяві визнає факт підписання ним вищевказаного договору поруки, однак просить у поданій ним на адресу суду заяві відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 258 ЦК України, встановлено, що позовна давність може встановлюватися більш тривалою порівняно із загальною позовною давністю, а згідно ст. 259 Кодексу такий строк може бути збільшено за домовленістю сторін. Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до п. 6.8 кредитної угоди № Е/V 3371 від 14.11.2007 року, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафі, за цією угодою встановлюється сторонами тривалістю п`ять років. \~ \~ \~ \~ Від так, позовна давність у вказаних правовідносинах між позивачем та відповідачем 1 встановлена за домовленістю сторін тривалістю у п`ять років, але обчислюється за кожним платежем згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України. Разом з тим, поданими позивачем копіями вищевказаних договорів поруки не передбачено строку спеціальної позовної давності. Такими договорома поруки передбачено, що всі інші питання, які можуть виникнути у зв`язку із даним договором, регулюються діючим законодавстом України. Ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Із поданого\~позивачем розрахунку\~заборгованості за\~договором №Е/V 3371/3 від 16.04.2008 року, укладеного між банком та відповідачем 1, станом на 19.01.2017 року, вбачається, шо останньою датою операції за рахунками обліку заборгованості, а саме погашення суми за наданим кредитом, є 28.11.2008 року. Враховуючи, що строк позовної давності за заявленими банком вимогами до поручителя [PERSON] почав спливати 29.11.2008 р., то відповідно позивач пропустив строк позовної давності в даному випадку, враховуючи, що банк звернувся до суду із вищевказаним позовом у 2017 році. Враховуючи, що порука є акцесорним зобов`язанням, необхідно відмовити в задоволенні вимог банку в частині до поручителя [PERSON] за спливом строку позовної давності. Пропуск строку позовної давності є підставою для відмови у частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з відповідача 2. Враховуючи це, слід відмовити і у солідарному стягненні з відповідача 2 на користь позивача суми сплаченого судового збору. Європейський Суд з прав людини поняття строку позовної давності\~розкриває як передбачене законом право правопорушника уникнути від переслідування або притягнення до суду за спливом визначеного строку після скоєння правопорушення. Строки давності, які характерні для національних правових систем держав-учасників виконують декілька цілей, в числі яких, - забезпечення правової визначеності та остаточності, попередження порушення прав осіб, які могли би бути зменшені, якщо б суди розглядали їх справи на основі доказів, що могли би бути неповними за спливом часу (див. п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Таким чином, застосування строку позовної давності в цілях\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та практики Європейського Суду з прав людини забезпечує в національній системі права виконання принципу верховенства права, складовою частиною якого є правова визначеність та остаточність. Крім того суд враховує, що згідно норм ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Стороною позивача на таку заяву відповідача 2 не наведено доказів з яких би вбачалося те, що ними подано позов в межах строку позовної давності. Суд враховує, що відповідачі 1, 3, 4 проявили байдужість до результату розгляду справи. Суд виходить з фактично наданих сторонами доказів і самостійно не збирає їх. Враховуючи вищенаведене, та те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржниками обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" підлягає солідарному стягненню заборгованість у розмірі 4650,59 доларів США, що за курсом 27,49 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.01.2017 року складає 127844,72 грн. станом на 19.01.2017 року за кредитним договором № Е/V 3371 від 14.11.2007 року та договором про видачу траншу № Е/V 3371/3 від 16.04.2008 року, яка складається з наступного: 4650,59 доларів США - заборгованості за кредитом (тілом кредиту). Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк", враховуючи подану відповідачем 2 заяву про застосування строку позовної давності. Так як позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 1917,67 грн. судового збору, що вбачається з платіжного доручення № ІНВ92В1GІ6 від 02.03.2017 року в матеріалах справи, тому, суд приходить до висновку, що таку суму потрібно стягнути солідарно в користь позивача із відповідача 1, 3 та 4..

Outcome: dismissed