Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. У позовній заяві позивач зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] померла її мати [PERSON] . На день смерті її батьків залишилося спадкове майно - житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , та дві земельні ділянки, які знаходяться на території Антонівської сільської ради Барського району Вінницької області. За життя батьки позивача заповіту не склали. Після смерті батька позивача, спадщину шляхом спільного проживання прийняла, але не оформила, його дружина, мати позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім позивача, спадкоємцем за законом також є її сестра [PERSON] . Позивач вказує, що під час розмови з сестрою, остання повідомила, що спадщину будуть оформлювати тоді, коли дійдуть згоди про її поділ. Про те, що потрібно написати нотаріусу заяву про прийняття спадщини позиваач не знала, оскільки юридично не грамотна, а відповідач, скориставшись її неграмотністю у юридичних питаннях, оформила усю батьківську спадщину на себе. При цьому, у заяві про прийняття спадщини, яку відповідач подала до нотаріуса, незаконно вказала, що являється єдиною спадкоємицею. 19.07.2018 в.о. державного нотаріуса Барської державної нотаріальної контори Антал Л.С. незаконно видав два свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я відповідача після смерті її матері [PERSON] . Позивач, як донька спадкодавця, є спадкоємцем майна першої черги. Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 31.07.2021 позивачу було продовжено строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Заяву про прийняття спадщини позивач подала державному нотаріусу, заява прийнята та зареєстрована, тобто, на даний час, позивач вважає, що прийняла спадщину. А нотаріус, який видав свідоцтва про право на спадщину відповідачу, грубо порушив вимоги порядку оформлення спадщини, не повідомивши позивача про її право прийняти спадщину, тому позивач вважає, що свідоцтва про право на спадщину лише одному спадкоємцю - відповідачу видані незаконно. Таким чином, позивач просила визнати недійсними в Ѕ частині свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.07.2018 серії та номери 2-423 і 2-418, що видані в.о. державного нотаріуса Барської державної нотаріальної контори Антал Л.С. на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права приватної власності від 19.07.2018 на ім`я [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку. Визнати за відповідачем право власності на Ѕ частину вказаних вище об`єктів нерухомого майна. Визнати за позивачем право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 3,2669 га з кадастровим номером 0520280100:01:003:0020 та Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . 05.04.2021 представник відповідача [PERSON] адвокат Петренко А.С. подала до суду клопотання про залишення позову без розгляду, у якому зазначила, що дійсно рішенням Барського районного суду Вінницької області від 31.07.2020 № 125/2722/19 позивачу було надано додатковий строк для прийняття спадщини. Проте, дане рішення було скасоване постановою Вінницького апеляційного суду від 17.11.2020 та вирішено у позові [PERSON] до [PERSON] відмовити. Згідно з ухвалою Касаційного цивільного суду у складі ВС від 01.02.2021 [PERSON] було відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 17.11.2020 у справі № 125/2722/19. Таким чином, на момент усунення недоліків позовної заяви та відкриття провадження у даній справі 125/1535/20, стороні позивача було відомо про наявність постанови Вінницького апеляційного суду від 17.11.2020 № 125/2722/19, якою позивачу було відмовлено у наданні додаткового строку для прийняття спадщини та про відмову у відкритті касаційного провадження. Тому, представник відповідача вважає, що сторона позивача маніпулює фактами та намагається ввести суд в оману з приводу надання додаткового строку для прийняття спадщини, згідно з рішенням суду, яке скасовано 17.11.2020. Таким чином, представник відповідача просила постановити ухвалу про залишення без розгляду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно, про причини неявки суд не повідомила, про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, з урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подала. 25.10.2021 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Невольчук С.П. зменшив позовні вимоги та просив визнати недійсними в Ѕ частині свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.07.2018, серії та номери 2-423 і 2-418, що видані в.о. державного нотаріуса Барської державної нотаріальної контори Антал Л.С. на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права приватної власності від 19.07.2018 на ім`я [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку, а також просив суд припинити право власності [PERSON] в Ѕ частині на будинок та земельну ділянку. У якості підстав позову посилався на обставини, що викладені у позовній заяві. Зменшення позовних вимог аргументував тим, що рішення Барського районного суду Вінницької області від 31.07.2020, яким продовжено строк для прийняття спадщини позивачу - скасовано. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала представника. Просила задовольнити зменшені позовні вимоги. Вирішуючи питання прийняття зменшення позовних вимог, суд виходить з такого. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду (ч. 5 ст. 49 ЦПК України). Дана цивільна справа розглядається у порядку загального позовного провадження та ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 24.05.2021 було закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті дану цивільну справу. Після чого судові засідання неодноразово відкладалися. Таким чином, оскільки представник позивача зменшив позовні вимоги після закінчення підготовчого засідання, зробивши усну заяву під час судового засідання, не виконав вимоги ч. 5 ст. 49 ЦПК щодо надання суду доказів направлення копії заяви про зменшення позовних вимог іншим учасникам справи, то суд не приймає до розгляду таку заяву. Вирішуючи клопотання представника відповідача щодо залишення без розгляду позовної заяви [PERSON] , суд виходить з того, що частина перша статті 257 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для залишення без розгляду позову, а викладені у клопотанні представника відповідача обставини не вказують на наявність таких підстав, тому суд дійшов висновку про відмову у задовленні клопотання представника відповідача. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити повністю, з таких підстав. Судом були встановлені такі обставини та відповідні правовідносини. Батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.01.1972 (а.с. 11), та даними копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 08.09.1990 (а.с. 12). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13), [PERSON] померла [INFO] , вказане підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). Відповідно до даних копії інформаційної довідки КП "Барське районне бюро технічної інвентаризації" № 376 від 09.09.2020, станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . Згідно з даними інвентаризації, що проведена 29.11.2017, будинковолодіння відповідає таким характеристикам: житловий будинок (літера "А"), загальною площею 66,7 кв.м., веранда літера "а", ганок літера "а1", хлів літера "Б", хлів прибудова літера "Б1", літня кухня літера "В", підвал літера "В1", паркан літера "1", ворота літера "2", хвіртка літера "3", вартість майна становить 211829 грн. Самочинно побудовані об`єкти відсутні (а.с. 15). 08.05.2012 [PERSON] подала заяву до державного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , заява зареєстрована під номером 466, спадкова справа 257/2012 (а.с. 16). 19.07.2018 в.о. державного нотаріуса Барської державної нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] - [PERSON] , свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 2-418, спадкова справа № 257/2012. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з житлового будинку з прибудовами, надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Наведене підтверджується даними копії вказаного свідоцтва (а.с. 17). Відомості про набуття права власності [PERSON] на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину були внесені до Реєстру речових прав, що підтверджується даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 193594922 (а.с. 20). 19.07.2018 в.о. державного нотаріуса Барської державної нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] - [PERSON] , свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 2-423, спадкова справа № 257/2012. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з земельної ділянки, кадастровий номер 0520280100:01:003:0020, площею 3,2669 га, яка знаходиться на території Антонівської сільської ради Барського району Вінницької області. Наведене підтверджується даними копії вказаного свідоцтва (а.с. 18). Відомості про набуття права власності [PERSON] на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину були внесені до Реєстру речових прав, що підтверджується даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 193592844 (а.с. 19). 31.07.2020 Барським районним судом Вінницької області було винесено заочне рішення у справі № 125/2722/19 (провадження № 2/125/937/2019), яким продовжено строк для прийняття спадщини [PERSON] на три місяці з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з відміткою, що міститься на копії рішення суду, яку долучила позивач до матеріалів позовної заяви, рішення набрало законної сили 01.09.2020 (а.с. 21). Згідно з даними заяви про прийняття спадщини від 10.09.2020 та квитанції про надіслання рекомендованого листа від 10.09.2020, [PERSON] , у зв`язку з продовженням строку для прийняття спадщини рішенням Барського районного суду Вінницької області від 31.07.2020, надіслала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [INFO] матері [PERSON] (а.с. 22, 23-24). На виконання вимог ухвали Барського районного суду Вінницької області від 02.02.2021 про залишення позовної заяви без руху, позивачем подано копію заяви про прийняття спадщини зі справ нотаріальної контори, згідно з даними якої заява [PERSON] подана у зв`язку з наданням додаткового строку для прийняття спадщини рішенням Барського районного суду Вінницької області від 31.07.2020 справа № 2/125/937/2019, яке набрало законної сили 01.09.2020, та надійшла до нотаріальної контори 22.09.2020, зареєстрована за № 278, спадкова справа № 257/2012 (а.с. 45). Постановою Вінницького апеляційного суду від 17.11.2020 у справі № 125/2722/19 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, заочне рішення Барського районного суду Вінницької області від 31.07.2020 скасовано, у задоволенні позову [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено, стягнуто судові витрати. Постанова набрала законної сили 17.11.2020. Постанова Вінницького апеляційного суду обґрунтована тим, що наведені позивачем причини пропущення строку для прийняття спадщини не є поважними. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.02.2021 у справі № 125/2722/19 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 17.11.2020, у зв`язку з необґрунтованістю. Ухвала набрала законної сили 01.02.2021. Копії постанови Вінницького апеляційного суду від 17.11.2020 та ухвали КЦС ВС від 01.02.2021, надані представником відповідача з ЄДРСР, суд приймає, оскільки вони містять той же номер справи, що і копія рішення суду, яка була долучена позивачем до позовної заяви, крім того, представник позивача та позивач під час судового засідання визнали обставини, що встановлені вказаними рішеннями судів, та наявністю вказаних рішень судів представник позивача обґрунтовував зменшення позовних вимог. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані такими нормами права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом було встановлено, що позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги після смерті їх матері [PERSON] . Позивач [PERSON] на час відкриття спадщини не проживала разом із спадкодавцем, та відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України у шестимісячний строк (тобто до 09.05.2012) повинна була подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. У зв`язку з пропуском строку для подання вказаної заяви, [PERSON] зверталася до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини, рішення суду першої інстанції про задоволення позову було скасоване постановою Вінницького апеляційного суду від 17.11.2020, у позові [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини було відмовлено, рішення набрало законної сили. За заявою [PERSON] від 08.05.2012 нотаріусом було заведено спадкову справу 257/2012, та у подальшому видано свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного, та з урахуванням положень частини четвертої статті 82 ЦПК України, відповідно до яких обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, судом встановлено, що позивач [PERSON] не прийняла спадщину після смерті матері. Щодо вимог про визнання недійсними в Ѕ частині свідоцтв про прийняття спадщини, що видані на ім`я відповідача [PERSON] , суд виходить з такого. Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. У постанові Верховного Суду від 23.09.2020 у справі № 742/740/17 (провадження № 61-23св18) викладено правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо (аналогічну позицію було висловлено у постановах від 17.06.2020 № 396/1887/18, від 25.03.2020 у справі № 172/1194/16-ц, від 14.11.2018 у справі № 2-1316/2227/11). Оскільки під час розгляду справи було встановлено, що відповідач [PERSON] має право на спадкування, то суд вирішує питання про наявність інших підстав для визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, та виходить з такого. Позивач у якості підстави для визнання недійсними у Ѕ частині свідоцтв про право на спадщину посилалася на грубі порушення вимог порядку оформлення спадщини, не повідомлення позивача про право прийняти спадщину, тому позивач вважає, що нотаріус незаконно видав свідоцтва про право на спадщину лише одному спадкоємцю - відповідачу. Відповідно до п. 1.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Згідно з п. 4.14 вказаного Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Під час розгляду справи було встановлено, що державний нотаріус видав свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] на підставі заяви останньої, у якій вона вказала неправдиву інформацію про відсутність інших спадкоємців. Крім того, суд ураховує, що особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових прав судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, яке за своєю правовою природою не є правочином. Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 № 916/780/18 свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. Таким чином, суд встановив, що оспорені свідоцтва про право на спадщину видані особі, яка має право на спадкування ( [PERSON] ), незважаючи на повідомлення відповідачем нотаріусу неправдивих відомостей про відсутність спадкоємців, станом на час розгляду цієї справи у суді, оспорені свідоцтва не порушують прав позивача, яка спадщину після смерті матері не прийняла, тому суд дійшов висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для визнання свідоцтв про право на спадщину в Ѕ частині недійсними. Інші позовні вимоги про скасування рішень державного реєстратора, визнання за відповідачем та позивачем права власності на Ѕ частину спадкового майна за кожною з них - є похідними вимогами. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсними у частині свідоцтв про право на спадщину, що видані на ім`я відповідача [PERSON] , то і у задоволенні інших вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Ураховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у позові, то судовий збір в розмірі 1901 грн та витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 7000 грн, які були сплачені позивачем, слід покласти на останнього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed