Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 07 серпня 2018 року, заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, рішенням Свидівоцької сільської ради Черкаського району №46-7 від 02.12.2014 року надано дозволи громадянам - [PERSON] , та [PERSON] , на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, розташованих по [ADDRESS] , загальною площею по 0,10 га кожна для індивідуального дачного будівництва. В подальшому, рішенням сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району №53-18 від 10.07.2015 року було затверджено проект землеустрою та надано у власність громадянам для індивідуального дачного будівництва земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS] , у тому числі: [PERSON] , за кадастровим номером 7124986000:04:005:0187, загальною площею 0,1000 га та [PERSON] , за кадастровим номером 7124986000:04:005:0188, загальною площею 0,1000 га. Відповідно до п.31 спірного рішення земельні ділянки віднесено до категорії земель рекреаційного призначення, які будуть використовуватись для індивідуального дачного будівництва. На підтвердження реєстрації права власності Черкаським районним управлінням юстиції видано свідоцтва на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, серії [NUMBER] від 17.07.2015 року ( [PERSON] ,), та [PERSON] , земельну ділянку площею 0,1000 га, серії [NUMBER] від 17.07.2015 року. На підставі договору купівлі-продажу №1279 від 13.11.2015 року укладеного між [PERSON] , та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я., право власності на спірну земельну ділянку перейшло до останнього, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №26136469 від 13.11.2015 року із одночасним внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та за [PERSON] , зареєстровано право власності №12044860 від 13.11.2015 року. Між [PERSON] , та [PERSON] , також було укладено договір купівлі - продажу №1426 від 04.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Захарченко А.І., та до [PERSON] , перейшло право власності на земельну ділянку посвідчене винесеним рішенням нотаріуса №24160158 від 04.09.2015 року із одночасним внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та за [PERSON] , зареєстровано право власності №11042889 від 04.09.2015 року. Позивач вказує, що виділення спірних земельних ділянок відбулося із порушенням процедури встановленої законодавством України, у тому числі шляхом протиправної зміни її цільового призначення та передачі у власність вказує на порушення норм конституції України та права власності українського нару. Крім того, позивач зазначає, що відведені у власність [PERSON] , та [PERSON] , земельні ділянки знаходяться в межах пікетів 18-20 Будище-Свидівської захисної дамби. Дамба, як об`єкт нерухомості знаходиться у державній власності та перебуває на балансі Черкаського регіонального управління водних ресурсів, яке є її обслуговуючою організацією. Оскільки, при прийнятті рішення Свидівоцької сільської ради, Черкаським управлінням захисних масивів дніпровських водосховища (на момент відведення - Черкаське регіональне управління водних ресурсів), як титульним володільцем спірної земельної ділянки, не надавалось погодження на відведення її у власність та є порушенням вимог ч. 2 ст. 123 ЗК України. Також, позивач як на підставу позову, посилається на перебування спірних земельних ділянок в межах прибережної захисної смуги. За таких обставин позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення Свидівоцької сільської ради Черкаського району «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» №53-18 від 10.07.2015 року в частині відведення [PERSON] , земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:04:005:0187 та [PERSON] , земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:04:005:0188 загальною площею по 0.1000 га кожна, що розташовані в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, в межах населеного пункту с.Свидівок. Як наслідок незаконності та скасування рішення Свидівської сільської ради, на думку позивача підлягає визнанню незаконним та скасуванню свідоцтво про право власності [NUMBER] від 17.07.2015 року видане [PERSON] , та [NUMBER] від 17.07.2015 року видане [PERSON] . Крім того, позивач просить визнати недійсними договори купівлі - продажу, а саме: №1279 від 13.11.2015 року укладений між [PERSON] , та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я., та №1426 від 04.09.2015 року укладений між [PERSON] , та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Захарченко А.І. Витребувати у [PERSON] земельну ділянку, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за кадастровим номером 7124986000:04:005:0187, загальною площею 0,1000 га, що належить йому на підставі договору купівлі - продажу на користь громади с.Свидівок, в особі Свидівоцької сільської ради. Витребувати у [PERSON] , земельну ділянку, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за кадастровим номером 7124986000:04:005:0188, загальною площею 0,1000 га, що належить йому на підставі договору купівлі - продажу на користь громади с.Свидівок, в особі Свидівоцької сільської ради. Також позивач просив стягнути з відповідачів на користь прокуратури Черкаської області судовий збір у розмірі 24 410,00 грн. Стислий виклад позиції відповідача [PERSON] . До Черкаського районного суду Черкаської області надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] , - адвоката Барілова С.А. В даному відзиві відповідач заперечив проти позову, зазначивши, що жодних даних про знаходження спірної земельної ділянки у межах прибережної захисної смуги в ході погодження проектної документації землеустрою контролюючими органами встановлено не було та не зважаючи на те, що позивачем вказуються чисельні порушення з боку контролюючих органів, проте даних чи були притягнуті відповідальні особи до відповідальності прокурором надано не було. З вищевказаного вбачається, що оскаржуване в позові рішення прийнято у межах повноважень, у відповідності до вимог законодавства. Стисла позиція сторін в судовому засіданні. В судовому засіданні прокурор Пітюренко М.В. підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позові та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Барілов С.А. просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі. Суддею Соколишиною Л.Б., ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 05.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Копія вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви та додатками до неї була отримана відповідачами 11.10.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. 27.11.2018 року на адресу суду надійшла письмова заява від Регіонального управління водних ресурсів про розгляд справи без участі представника Черкаського РУВР, у вирішенні справи покладаються на компетентність суду. 11.03.2019 року до Черкаського районного суду Черкаської області надійшло письмове клопотання від позивача по справі про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 11.03.2019 року за клопотанням позивача справу було зупинено. Ухвалою суду від 04.09.2020 року справу прийнято до свого провадження суддею Тептюком Е.П., у зв`язку з виходом суддею Соколишиною Л.Б., у відставку, відновлено провадження та призначено до підготовчого засідання. 15.09.2020 року до Черкаського районного суду Черкаської області надійшла заява Черкаського УЗМДВ про розгляд справи без участі їх представника. Від Захарченко А.І., приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу 19.10.2020 року надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі. Ухвалою суду від 17.11.2020 року заяву представника відповідача [PERSON] , про зупинення провадження залишено без задоволення. 18.03.2021 року від відповідача по справі надійшла письмова заява про розгляд справи без її присутності. 08.12.2020 року від представника відповідача [PERSON] , - адвоката Барілова С.А.. надійшов відзив. Ухвалою суду від 08.12.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті, у задоволені клопотань представника відповідача [PERSON] , - Барілова С.А. , про залишення позову без розгляду - відмовлено. 25.01.2021 року ухвалою суду клопотання представника відповідача [PERSON] , - Барілова С.А. , про залишення позову без розгляду - відмовлено. 17.03.2021 року надійшло письмове клопотання від виконуючого обов`язки заступника керівника Черкаської окружної прокуратури про повернення до стадії підготовчого судового провадження та надання додаткових пояснень. Інших заяв, клопотань, пояснень по суті справи від учасників справи до суду не надійшло. Встановлені судом обставини: Рішенням Свидівоцької сільської ради Черкаського району №46-7 від 02.12.2014 року надано дозволи громадянам - [PERSON] , та [PERSON] , на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, розташованих по [ADDRESS] , загальною площею по 0,10 га кожна для індивідуального дачного будівництва.(а.с.86) В подальшому, рішенням сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району №53-18 від 10.07.2015 року було затверджено проект землеустрою та надано у власність громадянам для індивідуального дачного будівництва земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS] , у тому числі: [PERSON] , за кадастровим номером 7124986000:04:005:0187, загальною площею 0,1000 га та [PERSON] , за кадастровим номером 7124986000:04:005:0188, загальною площею 0,1000 га. Відповідно до п.31 спірного рішення земельні ділянки віднесено до категорії земель рекреаційного призначення, які будуть використовуватись для індивідуального дачного будівництва. (а.с 27-30). Установлено, що рішенням сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району №50-23 від 27.04.2015 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки площею 1,6000 га в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради в межах населеного пункту с.Свидівок Черкаського району Черкаської області, розроблену ТОВ «Геоземпроект» (а.с. 31-43). На підтвердження реєстрації права власності Черкаським районним управлінням юстиції видано свідоцтва на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, серії [NUMBER] від 17.07.2015 року ( [PERSON] ,), та [PERSON] , земельну ділянку площею 0,1000 га, серії [NUMBER] від 17.07.2015 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на підставі договору купівлі-продажу №1279 від 13.11.2015 року укладеного між [PERSON] , та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я., право власності на спірну земельну ділянку перейшло до останнього, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №26136469 від 13.11.2015 року із одночасним внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та за [PERSON] , зареєстровано право власності №12044860 від 13.11.2015 року. Та між [PERSON] , та [PERSON] , також було укладено договір купівлі - продажу №1426 від 04.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Захарченко А.І., та до [PERSON] , перейшло право власності на земельну ділянку посвідчене винесеним рішенням нотаріуса №24160158 від 04.09.2015 року із одночасним внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та за [PERSON] , зареєстровано право власності №11042889 від 04.09.2015 року. (а.с.60 - 66) В пояснювальній записці до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] , (а.с.67) та [PERSON] , (а.с.80) зазначено, що даним проектом землеустрою земельну ділянку відведено у землі рекреаційного призначення. Код цільового призначення визначено - 07.03 - для індивідуального дачного будівництва. Відповідно до висновків про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, у разі якщо проект землеустрою підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (а.с. 77-78, 91-92). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №10-23-0.222-275/120-18 від 14.03.2018 року, згідно Форми №6-зем «Звіту про кількісні характеристики земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності» спірні земельні ділянки станом на 01.01.2014 року та на 01.01.2015 року обліковувались в адмінмежах Свидівоцької сільської ради, в межах населеного пункту як землі загального користування вид угідь (штучними водосховищами). (а.с.51). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №23-0.9-2995/2-18 від 05.05.2018 року документація із землеустрою, щодо спірних ділянок, на проведення експертизи не надходила (а.с.93). Відповідно до листа Державного агентства водних ресурсів України від 19.04.2018 року №2348/9/11-18, проекти землеустрою щодо відведення земельних спірних земельних ділянок, розташованих в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району черкаської області, Держводагенством та сектором у Черкаській області Держводагенства не погоджувалися. (а.с.59). Листом від 08.06.2017 року №01-01-24/386 Департамент містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства повідомило Черкаську місцеву прокуратуру про те, що інформації про наявність розробленої та належним чином затвердженої містобудівної документації, якою передбачена можливість здійснення індивідуального дачного будівництва на земельних ділянках в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району в межах населеного пункту наданих у запиті у управлінні відсутня. (а.с.49-50). Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно ч. 1 ст. 13 Конституції України Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Як вбачається з положень ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За правилами ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно ч. 1, ч. 2 статті 20 Земельного кодексу України - віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам (п. а) ч. 1 ст. 21 ЗК України). Відповідно до ст. 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. п.1 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого розпорядженням Кабінетом Міністрів України від 23 травня 2012 р. № 513, встановлено, що визначення виду угідь до формування земельних ділянок із земель запасу, не переданих у власність та користування, а також віднесення таких земельних ділянок до певної категорії може здійснюватися за результатами інвентаризації земель, проведеної за рішенням райдержадміністрацій за межами населених пунктів. Згідно п.7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» до державної реєстрації права державної чи комунальної власності на земельні ділянки формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій може здійснюватися на підставі матеріалів інвентаризації земель, проведеної за рішенням: у межах населених пунктів - сільських, селищних, міських рад, за їх межами - районних державних адміністрацій. Матеріали інвентаризації земель у такому разі підлягають погодженню в порядку погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджуються органами, які прийняли рішення про проведення інвентаризації. ст. 3 Водного Кодексу України передбачає, що усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд. До водного фонду України належать: 1) поверхневі води: природні водойми (озера); водотоки (річки, струмки); штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об`єкти; 2) підземні води та джерела; 3) внутрішні морські води та територіальне море. До земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами (п. 1 ч. 1 ст. 4 ВК України). Згідно ч. 1 ст. 85 ВК України, порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством. Відповідно до п. а) ч. 1, ч. 2 ст. 58 Земельного кодексу України, до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами. Для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать і землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. (ч. 1, п. г) ч. 4 ст. 83 ЗК України). Згідно правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі №6- 16цс14 - згідно зі статтями 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду, та віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання, відповідно до статті 21 ЗК України, недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо. За змістом ч. 1, 2 ст. 3, ст. 4 ВК України, п. "а" ч. 1 ст. 58, ч. ч. 1 ст. 59, ст. 60, ч. 1 ст. 84 ЗК України, у редакціях на час виникнення правовідносин, землі під водними об`єктами, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст..ст. 125,126 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст.. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.. 328 ЦК України). Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Отже з вищевикладеного вбачається, що Свидівоцькою сільською радою Черкаського району Черкаської області був порушений порядок надання у власність [PERSON] , та [PERSON] , земельних ділянок оскільки було недотримано вимоги чинного на той час законодавства. Суд вважає встановленим, що спірні земельні ділянки, що передані [PERSON] , та [PERSON] , за оскаржуваним рішенням Свидівоцької сільської ради, належать до земель водного фонду, щодо яких установлено спеціальний правовий режим (статті 20, 21, 60, 61 ЗК України та статті 88, 89 ВК України). Крім того, вище встановлені обставини справи свідчать про те, що оскаржуваним рішенням Свидівоцької сільської ради змінено категорію земель та їх цільове призначення із земель водного фонду на землі рекреаційного призначення без передбаченої законом процедури, оскільки не була проведена обов`язкова державна експертиза землевпорядної документації. Тобто рішення Свидівоцької сільської ради Черкаського району «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» № 53-18 від 10.07.2015, в частині відведення [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:04:005:0187, загальною площею 0,1000 га та в частині відведення [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:04:005:0188, загальною площею 0,1000 га, розташованих в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництває таким, що прийнято з порушенням діючого законодавства, порушує інтереси держави, а тому його необхідно визнати незаконним та скасувати. Крім того, прокурор просить суд визнати недійсними та скасувати свідоцтва про право власності на спірні земельні ділянки [NUMBER] від 17.07.2015, видане [PERSON] , та [NUMBER] від 17.05.2015 року видане [PERSON] . Але з огляду на те, що свідоцтво про право власності тільки посвідчує право, яке з цього свідоцтва не виникає, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає. Суд вважає, що підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Таке свідоцтво лише посвідчувало відповідне право та не мало самостійного юридичного значення. Позивач просить визнати недійсними договори купівлі - продажу, а саме: №1279 від 13.11.2015 року укладений між [PERSON] , та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я., та №1426 від 04.09.2015 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Захарченко А.І. Витребувати у [PERSON] , земельну ділянку, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за кадастровим номером 7124986000:04:005:0187, загальною площею 0,1000 га, що належить йому на підставі договору купівлі - продажу на користь громади с.Свидівок, в особі Свидівоцької сільської ради. Витребувати у [PERSON] , земельну ділянку, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за кадастровим номером 7124986000:04:005:0188, загальною площею 0,1000 га, що належить йому на підставі договору купівлі - продажу на користь громади с.Свидівок, в особі Свидівоцької сільської ради. Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття. Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У спорах стосовно земель лісогосподарського призначення, прибережних захисних смуг інших земель, що перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси, зокрема, у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду (пункт 90 постанови ВП ВС, 07.11.18, справа №488/6211/14-ц (провадження №14-235 цс 18); пункт 127 постанови ВП ВС, 07.11.18, справа №488/5027/14-ц (провадження №14-256 цс 18); пункт 148 постанови ВП ВС, 14.11.18, справа №183/1617/16 (провадження №14- 208 цс 18), пункт 53 постанови ВП ВС, 29.05.19, справа № 367/2022/15-ц (провадження 14-376 цс 18)). Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. З огляду на викладене, спірні земельні ділянки за кадастровими 7124986000:04:005:0187, загальною площею 0,1000 га та 7124986000:04:005:0188, загальною площею 0,1000 га, розташованих в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району та позовні вимоги про їх витребування необхідно розглядати як негаторний позов, а не помилково кваліфікований позивачем як віндикаційний, а тому вказані позовні вимоги до задоволення не підлягають. Що стосується посилання позивача, як на підставу позову, що спірна земельна ділянка є частиною захисної гідроспоруди Будище-Свидівської захисної дамби, то на думку суду вказані обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду і суд зазначає наступне. Як на доказ того, що спірна земельна ділянка є частиною захисної гідроспоруди Будище-Свидівської захисної дамби і в даному випадку порушено право Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ, прокурор посилається на лист Черкаського регіонального управління водних ресурсів від 28.02.2018 року №138/11, в якому заначено, що спірні земельні ділянки знаходяться в межах пікетів 18-20 Будище-Свидівської захисної дамби (а.с. 54-55). Дані докази суд оцінює критично, та вважає таким, що не доводять обставини на які посилається прокурор. Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України № 21 від 16.01.2014 року «Про затвердження Положення про організацію та порядок здійснення технічного нагляду за гідротехнічними спорудами воднотранспортного комплексу» (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин та є чинним і на даний час) в Україні діє база даних гідротехнічних споруд, яка формується і ведеться регістром. ГТС вноситься до бази даних гідротехнічних споруд після проведення регістром первісного огляду на підставі заявки експлуатуючої організації та акту огляду гідротехнічної споруди. Для внесення ГТС до бази даних гідротехнічних споруд або зміни інформації, що вже міститься у базі, фізична або юридична особа, яка володіє ГТС на праві власності або користується такою спорудою на інших законних підставах, подає до Регістру такі документи: копію установчих документів (для юридичної особи); копії документів, що підтверджують право власності експлуатуючої організації або право користування ГТС, яка заявляється до огляду; довідку або копію наказу заявника про взяття ГТС на баланс або на позабалансовий рахунок (із зазначенням інвентарного номера ГТС). Разом з тим, жодних доказів того, що Будище-Свидівська дамба взагалі є гідротехнічною спорудою суду не надано. Посилання на те, що у 1955 році була виділена земельна ділянка під будівництво не свідчить про те, що дана споруда була побудована, перебуває у власності чи користуванні експлуатуючої організації, перебуває на балансі експлуатуючої організації і внесена до реєстру гідротехнічних споруд. Щодо повноважень прокурора на звернення з даним позовом, суд приходить до наступного висновку, прокурор встановивши, що відчуження земельної ділянки відбулося Свидівоцькою сільською радою, в порушення вимог законодавства, а орган, який мав би контролювати вказані порушення (Державне водне агентство України) фактично самоусунувся, має право звертатися з позовом, який спрямований на захист права власності держави і свідчить про наявність у прокурора повноважень для представництва інтересів держави у цій справі. Щодо посилання представника відповідача на те, що позовна заява підписана неуповноваженою особою, то суд керується ст. 24 Закону України "Про прокуратуру" в редакції чинній на момент звернення прокурора з позовом до суду, де зазначено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Тобто підписання позовної заяви заступником керівника Черкаської місцевої прокуратури повністю узгоджується з Законом України "Про прокуратуру" і посилання представника відповідача на дану обставину є необґрунтованим. Судові витрати: Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial