Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду і вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність своїх вимог наступним чином. 18.10.2011 року вона, [PERSON], уклала шлюб з відповідачем, що був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького РУЮ Вінницької області, актовий запис №62. 11.12.2012 року [PERSON] на належній їй особисті кошти, було придбано будинок із господарськими будівлями розташованими в [ADDRESS]. 01.03.2013 року в паспортних документів обох сторін було внесено відомості про реєстрацію місця проживання за місцезнаходженням вищевказаного житлового будинку. Внаслідок напружених особистих відносин між ними як подружжям, відповідач фактично з часу реєстрації, забрав свої речі та поїхав проживати до своїх батьків, де і проживає до цього часу, за адресою: [ADDRESS]. Будь - якої участі у витратах на утримання житла відповідач не бере, і взагалі не навідується. Ураховуючи те, що відповідач, залишаючись членом сім'ї позивача, більше року не проживає у належному позивачеві житловому будинку, ніяких фактично витрат по утриманню житла не несе, а його реєстрація житловому будинку перешкоджає позивачеві здійснювати свої правомочності в повній мірі, а у добровільному порядку відповідач не знімається із реєстрації, тому позивачка просила суд винести рішення, яким визнати його, [PERSON], таким, що втратив право на користування належним їй житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, просила його задовольнити у обсязі заявлених нею вимог. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, обставини, що зазначені позивачем у позовній заяві також, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін спору, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, давши оцінку здобутим у справі доказам, дійшов до висновку про таке. Як убачається із Договору купівлі - продажу укладеного 11.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON], остання набула у особисту власність за особисті кошти житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], на земельній ділянці площею 0,2500 га, кадастровий №0522280600:01:002:0638. Другий з подружжя, відповідач у справі [PERSON], надав свою згоду на придбання позивачем [PERSON] об'єкта нерухомості за особисті кошти в особисту власність дружини, на що вказує п.5.6. Договору купівлі продажу, відповідно до якого заява [PERSON] зареєстрована 11.12.2012 року за №2311. Зазначений Договір був зареєстрований в установленому законом порядку, на що вказує Витяг про державну реєстрацію, відповідно до якого [PERSON] є власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS]. Факт належності об'єкта нерухомості доведено також і Технічним паспортом виданим 16.01.2013 року КП "ВООБТІ". Як слідує із довідки виданої Вахнівською сільською радою 11.06.2014 року за №574, [PERSON], з моменту купівлі - продажу житлового будинку в [ADDRESS], [PERSON] там не проживає, хоча залишається зареєстрованим. Обставини встановлені судом було визнано сторонами даного спору, а тому доказуванню вони не підлягають, що кореспондується з правилами ст.61 ЦПК України. Крім цього відповідач позов визнав. У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", йдеться про те, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Зняття особи з реєстрації визначені Законом України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі Закон N 1382-IV) та залежать від вирішення питання про право проживання особи в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями 71, 72, 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК). Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Ураховуючи те, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можна лише за умови втрати ним права користування цим житлом, при цьому відповідач вимоги позову визнав повністю, визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, відтак суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову . На підставі викладеного та

Outcome: approved