Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Прокурор Старокостянтинівської місцевої прокуратури Хмельницької області звернувся в суд з позовом в інтересах держави до ГУ Держкадастру у Хмельницькій області, [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.11.2016 року №22-29415-СГ та витребування земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер 6824484000:02:018:0060), що розташована за межами населених пунктів Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області. В обґрунтування вимог посилається на те, що [PERSON] не мала законного права на отримання спірної земельної ділянки, оскільки вона вже раніше таким правом скористалася і отримала у власність земельну ділянку такого ж виду в межах норм безоплатної приватизації площею 2 га. на території Москалівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, право власності на яку зареєстровано 12.10.2016 року, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.10.2016 року №22-26048-СГ. Також [PERSON] будучи власником спірної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2016 р. відчужила її на користь [PERSON] , яка вподальшому на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2017 р. відчужила її на користь [PERSON] . В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, а саме: визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у передання у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер 6824484000:02:018:0060), що розташована за межами населених пунктів Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області. Також просить витребувати у [PERSON] на користь держави дану земельну ділянку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлена належним чином у порядку, передбаченому п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином у порядку, передбаченому п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Гноянко М.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволені позову, вказав, що підтримує раніше поданий відзив, де зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення позову, в їх діях немає жодних порушень чинного законодавства, оскільки відсутні бази даних, за якими б вони могли перевірити чи зверталась вже особа із заявами про отримання земельних ділянок раніше. Крім того, такого їх обов`язку законодавством не передбачено, а при поданні заяви особа вказує чи вона скористалась вже даним правом, також зазначено позицію стосовно стягнення судового збору. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.11.2016 року за №22-29415-СГ надано [PERSON] дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності з місцем розташування об`єкта землеустрою: за межами населених пунктів Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області, -орієнтовний розмір ділянки 2 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Вищевказаний наказ, видано відповідно до поданої заяви [PERSON] , яка звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з заявою надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області. Також, у поданій заяві [PERSON] вказала, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства вона не скористалася. [PERSON] звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про затвердження проекту землеустрою та передання у власність вищевказаної земельної ділянки. Як вбачається з наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.11.2016 року №22-29415-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2 га з кадастровим номером 6824484000:02:018:0060 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області. В одночас, як вбачається з заяви, [PERSON] , вона звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Москалівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 09.09.2016 року №23-23584-СГ надано [PERSON] дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності з місцем розташування об`єкта землеустрою: за межами населених пунктів Москалівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, орієнтовний розмір ділянки 2 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Після чого, [PERSON] звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про затвердження проекту землеустрою та передання у власність вищевказаної земельної ділянки. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.10.2016 р. №22-26048-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2 га з кадастровим номером 6825884400:04:042:0029 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Москалівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області. Отже, судом достовірно встановлено, що [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про затвердження проекту землеустрою та передання у власність земельної ділянки загальною площею 2 га з кадастровим номером 6824484000:02:018:0060 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання так як їй передано у власність земельну ділянку загальною площею 2 га з кадастровим номером 6825884400:04:042:0029 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Москалівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, а отже зазначені у заяві недостовірні дані про те, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористалася. Як встановлено із інформаційної довідки № 160236060 від 20.03.2019 року, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] дійсно будучи власником спірної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2016 р. відчужила її на користь [PERSON] , яка вподальшому на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2017 р. відчужила її на користь [PERSON] . Дані договори наявні в матеріалах справи, зі змісту яких вбачається, що [PERSON] , діючи від імені [PERSON] на підставі довіреності та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 2 га, розташовану за адресою: Хмельницька область, Старосинявський район, Старосинявська селищна рада, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - 6824484000:02:018:0060, даний договір посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Фомовою О.С. від 29 грудня 2016 року, та зареєстровано в реєстрі за №1300. Вподальшому [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 2 га, розташована за адресою: Хмельницька область, Старосинявський район, Старосинявська селищна рада, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - 6824484000:02:018:0060, даний договір посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Фомовою О.С. від 19 вересня 2017 року, та зареєстровано в реєстрі за №1232. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Отже, станом на 04.11.2016 р., тобто на день видання наказу про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність з кадастровим номером 6824484000:02:018:0060, [PERSON] вже набула у власність, зареєструвавши своє право на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 6825884400:04:042:0029, а отже скористалася своїм правом, передбаченим ст.116 ЗК України повторно, з порушенням визначеного земельним законодавством порядку. П. (г) ч.3 ст.152 ЗК України визначено спосіб захисту прав на земельні ділянки у спосіб визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, позовна вимога позивача щодо визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.11.2016 р. №22-29415-СГ про затвердження проекту землеустрою та передання у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер 6824484000:02:018:0060), що розташована за межами населених пунктів Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області підлягає задоволенню, оскільки суд приходить до висновку про її обгрунтованість. Вирішуючи позовну вимогу щодо витребування у [PERSON] на користь держави земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер 6824484000:02:018:0060), суд приходить до висновку про її обгрунтованість. Згідно з ст.ст. 13-14 Конституції України, земля, її надра атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської ) економічної зони з об`єктами права власності Українського народу. Від Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним багатством, що перебуває під охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою включно відповідно до закону. Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю. Так, за змістом ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною 1 статті 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За змістом ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову. Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди. При цьому ст. 346 ЦПК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника. У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими особами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту. Щодо підставності представництва інтересів держави прокурором в даному випадку, суд вважає його належним та обґрунтованим і виходить із такого. Аналіз положень ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес. Правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної власності, такому суспільному інтересу не відповідає. У даній справі, судом установлено, що [PERSON] незаконно приватизувала земельну ділянку та відчужила її за договором купівлі-продажу. За таких обставин «суспільним», «публічним» інтересом звернення прокурора до суду з вимогою витребування спірної земельної ділянки з володіння [PERSON] є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - безоплатної передачі у власність громадянам земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю. Обгрунтування прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави є мотивованим, зважаючи на відсутність повноважень у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних підрозділів щодо звернення до суду з позовом цієї категорії, а також те, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є відповідачем у справі. За таких обставин, позовні вимоги в частині витребування спірної земельної ділянки з володіння [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають пропорційному розподілу відповідно до частини задоволених позовних вимог в порядку, передбаченому ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved