Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач по справі [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом про стягнення затрат на купівлю будинку та здійснення будівництва (а.с. 167 178 Т. № 1). Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачем [PERSON] він перебував у шлюбі з 16.07.1984 року по 13.08.2010 року. У 1998 році вони разом проживали в [INFO]. Проте, бажали мешкати у своєму власному приватному будинку, а тому вирішили знайти землю під забудову і побудувати будинок. З цією метою у позивача відбулася домовленість з [PERSON] про придбання у останнього в с. Бобрик Роменського району по вул. Леніна, 7, старого домоволодіння. При цьому позивачем з відповідачкою було прийнято рішення оформити цю купівлю на батька відповідачки [PERSON], який був ветераном війни інвалідом війни 2 групи, що давало змогу, користуючись пільгами останнього, зменшити витрати, пов'язані з оформленням договору купівлі-продажу та подальші витрати, що пов'язані з отриманням дозволів, оплатою виготовлення різних документів, пов'язаних з будівництвом, тощо. Крім того, відповідачка з позивачем мали намір з часом забрати своїх батьків в приватний будинок і спільно доживати віку. 26.11.1998 року [PERSON] підписав в якості покупця договір купівлі-продажу домоволодіння, розташованого за адресою вул. Леніна, 7 с. Бобрик Роменського р-ну Сумської обл., але при погодженні істотних умов щодо придбання вищезазначеного домоволодіння та здійсненні готівкового розрахунку за його придбання всі стосунки з [PERSON] здійснював позивач, заплативши йому обумовлену суму грошових коштів у розмірі 3000 дол. США. Одразу після купівлі вказаного будинку, за попередньою домовленістю з [PERSON], останній розібрав вказане домоволодіння, тим самим очистивши під забудову земельну ділянку. З листопада 1998 року позивач почав завозити будівельні матеріали для будівництва нового будинку на місці старого придбаного на імя [PERSON] за договором від 26.11.1998 р. З лютого 1999 року за адресою придбаного у [PERSON] старого домоволодіння без будь-якої участі [PERSON] і за його відсутності було розпочато роботи по будівництву нового жилого будинку з усіма господарськими та іншими надвірними будівлями та спорудами. Що стосується батьків відповідачки, їх пенсія була звичайного розміру і являлась єдиним джерелом їх доходу. Для батька та матері відповідачки, яким було 76 та 78 років відповідно, будь-який додатковий заробіток був не під силу. Якщо у них і були якісь заощадження, то в 1991 році вони всі знецінились. За станом здоров'я, зокрема і в зв'язку з інвалідністю [PERSON], їхньої пенсії вистачало фактично лише на продукти харчування та ліки. Позивач також зазначав в позові, що всі роботи по будівництву нового будинку фактично були завершені в 2001 році. Увесь обсяг організаційних робіт по будівництву нового жилого будинку та надвірних господарських будівель і споруд за вказаною адресою було здійснено позивачем особисто, за період спільного подружнього проживання з відповідачкою, за рахунок спільних коштів подружжя. В тому числі, всі стосунки з підрядними організаціями та окремими найманими працівниками щодо організації робіт та проведення розрахунків за їх виконання здійснювались лише позивачем. Жодний платіжно-розрахунковий документ або заява на придбання матеріалів, виконання робіт, отримання послуг, чи будь-яких дозволів для будівництва, чи облаштування нового домоволодіння не був виписаний ні на відповідачку, ні на [PERSON], і не був заповнений будь-ким із них. Всі заяви і звернення до різних інстанцій з приводу будівництва заповнювались і підписувались рукою позивача, а всі платіжні документи (накладні, ордери, квитанції, чеки, тощо) виписані на ім'я позивача та оплачувались ним. 11.09.2006 р. новозбудований жилий будинок з будівлями та спорудами за адресою вул. Леніна, 7 с. Бобрик Роменського р-ну Сумської обл. було здано в експлуатацію, на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно САА № 000339 від 29.09.2006 р., а 02.10.2006 р. ДКП "Роменське МБТІ" зареєструвало право власності на вказане домоволодіння за [PERSON], який 24.10.2006 р. згідно договору дарування подарував вказане домоволодіння відповідачці і остання під час їх перебування у шлюбі набула право власності на новозбудований жилий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою вул. Леніна, 7 с. Бобрик Роменського р-ну на земельній ділянці розміром 0,0967 га. Позивач вважав, що він має право на відшкодування йому відповідачкою його затрат на купівлю старого будинку і будівництво замість нього нового будинку. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги і прохав суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь затрати на купівлю будинку відповідно до договору купівлі-продажу від 26.11.1998 року в сумі 35475 грн., що складає половину від 3000 доларів США, сплачених [PERSON], в перерахунку до курсу гривні станом на 07.12.2015 року. Також прохав стягнути з відповідача здійснені ним затрати на будівництво житлового будинку за вищевказаною адресою, зокрема затрат на здійснення будівельних, оздоблювальних та інших робіт, а також робіт з проведення комунікацій (газопостачання, водопостачання, опалення, електроенергія тощо) та затрат на придбання будівельних матеріалів тощо, використаних при будівництві, виконанні оздоблювальних та інших робіт, а також робіт з проведення комунікацій (газопостачання, водопостачання, опалення, електроенергія тощо) в сумі 453360,50 грн., що складає половину від визначеної експертом загальної вартості затрат на будівництво вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями (Т. № 2 а.с. 187). Представник позивача [PERSON] також підтримав уточнені позовні вимоги і прохав їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав і прохав суд відмовити в їх задоволенні. Свої заперечення мотивував тим, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 вересня 2012 року було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] в цивільній справі № 2- 1428/11 за позовом до [PERSON], [PERSON], Бобрицької сільської ради Ромен\-ського району Сумської області, Роменської районної державної адміністрації, треті осо\-би комунальне підприємство «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації», Роменська районна державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння, визнання незаконним та скасування рішень Бобрицької сільської ради Роменського району Сумської області, визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним та скасу\-вання розпорядження голови Роменської районної державної адміністрації, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсними договорів дарування. На думку представника відповідача, вказаним рішенням були встановлені обставини того, що спірне домоволодіння купувалось [PERSON], який разом з [PERSON] збудували новий будинок, а при укладенні договору купівлі-продажу домоволодіння, приватизації земе\-льних ділянок, видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на новозбудований будинок, подальшому даруванні будинку та земельної ділянки жодних порушень чинно\-го законодавства не було допущено. Також представник відповідача послався на наявність рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і криміна\-льних справ від 04 грудня 2013 року яким було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] в цивільній справі № 1815/4674/2012 за позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину будинку, яким було встановлено, що спірний будинок є особистою приватною власністю [PERSON], оскільки право власності на нього остання набула за договором дарування під час шлюбу з відповідачем. Вважав, що за договором дарування спірного будинку від 24 жовтня 2006 року до [PERSON], як до обдарованої особи, не перейшли обов'язки дарувальника перед третіми особами з відшкодування витрат на придбання будинку, будів\-ництво нового будинку, оскільки такий перехід обов'язків умовами договору дарування від 24 жовтня 2006 р. та положеннями цивільного законодавства не передбачений. Крім того, на думку представника відповідача, [PERSON] не є належним відповіда\-чем і не повинна нести цивільної відпо\-відальності за вимогами про відшкодування затрат на купівлю будинку та здійснення будівництва, оскільки не являлась покупцем чи забудовником нерухо\-мого майна, на участь у будівництві якого посилається позивач, та не являється правонаступником [PERSON] у правовідносинах, які склались між ним та третіми особами, які надавали йому допомогу у будівництві. На думку представника відповідача, [PERSON] не надав суду доказів того, що участь у будівництві нерухомого майна, забудовником якого являвся [PERSON], він приймав не безоплатно. (а.с.198- 202 Т. №1). Також представник відповідача вважав, що позивачем пропущено строк позовної давності (а.с. 203 Т. № 1). Суд вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши надані ними докази на підтвердження своїх доводів та заперечень, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 16.07.1984 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.29). Від шлюбу подружжя спільних дітей не мало. В період перебування сторін у шлюбі, на імя батька відповідачки - [PERSON] було оформлено з [PERSON] договір купівлі-продажу домоволодіння, розташованого за адресою вул. Леніна, 7 с. Бобрик Роменського р-ну Сумської обл. За цим договором, посвідченим 26.11.1998 року державним нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори [PERSON] (ААН № 105796, реєстр. № 1431) у [PERSON] було придбано: будинок камишовий А-1, житловою площею 18,7 кв. м., та надвірні споруди: прибудова хворостова Б, льох цегляний В, огорожа дощата N, а всього інвентаризаційною вартістю за даними КП "Роменське МБТІ" на час продажу - 1 (одна) тисяча гривень (а.с. 36 Т. № 1). У подальшому вказаний будинок було знесено і на його місці за спільні кошти подружжя [PERSON] було побудовано домоволодіння, яке відповідно до довідки КП «Роменське МРБТІ» № 537 від 14.06.2011 р. складається з одного будинку жилою площею 58,8 м. кв., загальною площею 161,9 м. кв., позначеного в плані літерою "А", гараж (літера "Б"), погріб (літера "п/г"), погріб (літера "В"), літня кухня (літера "Г"), сарай (літера "Д"), прибудова (літера "Е"), вбиральня (літера "У"), навіси (літера "д.д.(1)"), сарай (літера "З"), сарай (літера "К"), альтанка (літера "Л"), огорожа (літера "N") (а.с. 37 Т. № 1). На ім'я [PERSON] 29.09.2006 року Роменською районною державною адміністрацією було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно САА № 000339, а 02.10.2006 р. ДКП "Роменське МБТІ" зареєструвало право власності на вказане домоволодіння за [PERSON] в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 16217178, за номером запису 129 в книзі (а.с. 50 Т. №1), а вже 24.10.2006 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, згідно з яким остання набула право власності на новозбудований жилий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою вул. Леніна, 7 с. Бобрик Роменського р-ну на земельній ділянці розміром 0,0967 га. Зазначений договір посвідчено 24.10.2006 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу [PERSON], реєстр. № 1335 та зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.11.2006 р. (а.с. 52 т. №1 ). 30.08.2007 року [PERSON] помер (а.с. 31 Т. №1). Сторони по справі продовжували проживати в спільному будинку. 13.08.2010 року шлюб між сторонами по справі було розірвано рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13.08.2010 року (а.с. 29 Т. №1). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08.08.2011 року [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку № 7 по вул. Леніна в с. Бобрик Роменського р-ну Сумської області (а.с. 201-206 Т. №2). Позивач стверджував, що має право на відшкодування своїх затрат на придбання домоволодіння за адресою: с. Бобрик, вул. Леніна, 7 та на відшкодування своїх затрат на будівництво нового домоволодіння за цією ж адресою, замість придбаного, оскільки такі затрати він здійснював за рахунок спільних з відповідачкою [PERSON] коштів, вказану участь у купівлі старого та будівництві нового домоволодіння він здійснював для офіційного покупця та забудовника [PERSON] Оскільки відповідачка не визнає його право на відшкодування вказаних затрат, він змушений був звернутися до суду з цим позовом, щоб захистити свої права як одного з членів колишнього подружжя, який користувався спільним майном набутим під час шлюбу. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини між колишнім чоловіком і жінкою, які перебували в шлюбі більше 20 років, в частині стягнення одним з них затрат на купівлю будинку та здійснення його будівництва. Ці правовідносини регулюються наступними нормативними актами. Відповідно до ч.1 ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Відповідно до ст. 16 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України. Відповідно до абз. 4 п.4 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 р., особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно. Відповідно до ч.1 ст. 22 КпШС України (чинного на момент купівлі старого та будівництва замість нього нового домоволодіння за вказаною адресою), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Аналогічна норма міститься і у ст. 60 СК України, який набрав чинності 01.01.2004 року. Відповідно ч.2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто фактично набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Згідно ст.61 СК України (у редакції чинній до внесення змін Законом № 2913-VI) було встановлено, що обєктом права спільної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту…Якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Стаття 6 Європейської Конвенції з прав людини передбачає право особи на справедливий судовий розгляд. Згідно ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суд вважає, що позивач беззаперечно довів у судовому засіданні, що саме безпосередньо ним особисто були вкладені спільні кошти (нажиті в період шлюбу з [PERSON]Г.) як в купівлю старого дворища по вул. Леніна, 7 в с. Бобрик Роменського р-ну, так і в придбання будівельних та інших матеріалів для будівництва нового будинку, так і в проведенні відповідних грошових розрахунків з особами, які здійснювали будівництво новозбудованого домоволодіння. В результаті дослідження доказів по справі, суд переконаний, що саме позивач поніс грошові затрати як на купівлю старого дворища, так і на будівництво нового. Про цю обставину суду підтвердили допитані у судовому засіданні свідки: В частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 35475 грн. здійснених ним затрат на купівлю будинку відповідно до Договору купівлі-продажу домоволодіння, розташованого за адресою: Сумська обл., Роменський р-н, с. Бобрик, вул. Леніна, 7, укладеного 26 листопада 1998 року між [PERSON] та [PERSON], в цій частині суд приймає до уваги покази свідка [PERSON] Зокрема, будучи допитаним у судовому засіданні, під присягою свідок [PERSON] підтвердив суду, що 26.11.1998 року він продав фактично [PERSON] старе дворище, розташоване по вул. Леніна, 7 в с. Бобрик Роменського р-ну Сумської обл., за продаж якого на той час отримав від [PERSON] 3000 доларів США. [PERSON] лише підписав в якості покупця договір купівлі-продажу. В подальшому на прохання [PERSON] він ([PERSON]І.) розібрав вказане домоволодіння, очистивши земельну ділянку під забудову для нового будинку. Вищевказані покази не викликають сумніву у суду, враховуючи майновий стан позивача по справі і тодішньої його дружини [PERSON], а також майновий і віковий стан подружжя [PERSON] пенсіонерів (а.с. 30-35 Т. № 1). Стосовно будівництва нового будинку свідки суду підтвердили наступне: Свідок [PERSON] суду пояснив, що протягом 1998-1999 років [PERSON] придбавав у Державному підприємстві «Роменське лісове господарство» деревину дубу на суму 10000 грн. та сосни на суму 15000 грн. для будівництва свого нового будинку по вул. Леніна, 7 в с. Бобрик Роменського району. Свідок [PERSON] суд пояснив, що в травні-серпні 2000 року на замовлення [PERSON] і за його кошти він ([PERSON]Г.) разом зі своїм напарником [PERSON] оббивали вагонкою стіни в прихожій будинку площею близько 20 кв. м., уклали лінолеум на підлозі в приміщенні переходу з будинку до кухні, а це близько 20 кв. м., проводили роботи по облаштуванню стелі в переході, кухні, їдальні та гаражі (в цілому близько 88 кв. м.). При цьому розрахунок з ними проводив особисто [PERSON], дружина [PERSON] і тесть [PERSON] до цього відношення не мали. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він разом зі своїм братом, на замовлення [PERSON] на протязі серпня-жовтня 2000 року як муляр виконував будівництво літньою кухні, сараю, туалету і літнього душу. Також він облаштовував покрівлю на всьому будинку та прибудовах. Він памятає, що на цегельні роботи пішло щонайменше 6000 штук цеглин. Йому було відомо, що [PERSON] будував цей будинок для себе і своєї сімї. Також квітнітравні 2001 року він облаштовував цегляні стіни сараю. Розрахунок за роботу він отримав особисто від [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що на прохання [PERSON], він приймав участь в облаштуванні систем опалення та водопостачання будинку по вул. Леніна, 7 с. Бобрик Роменського р-ну, за що отримав від [PERSON] 2600 грн. Свідок [PERSON] суду пояснив, що дійсно у 1999 році [PERSON] придбавав у нього будівельні матеріали для будівництва домоволодіння, зокрема бетонні перемички, куток металевий, сходи бетонні, вапно, лицьову цеглу, піноблок, бетонні блоки за які [PERSON] сплатив йому 2800 доларів США. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є приватним підприємцем і виконує роботи по металу, у квітні 2002 року [PERSON] замовив у нього і оплатив виготовлення металевих грат з доставкою та встановленням у будинку по вул. Леніна, 7 с. Бобрик Роменського р-ну . Свідок [PERSON] підтвердив суду, що протягом 1999-2000 років за зверненням [PERSON] він здійснював перевезення деревини дуба з с. Томашівка Недригайлівського району в с. Грунь Охтирського району, де проживав батько [PERSON], який з вказаної деревини виготовляв віконні та дверні рами. Після виготовлення вказаних рам він ( [PERSON]М.) надавав послуги з їх перевезення з с. Грунь Охтирського району в с. Бобрик Роменського району на будівництво домоволодіння по вул. Леніна, 7. Також він перевозив деревину сосни для розпилки з с. Глинськ, с. Андріяшівка, с. Перекопівка в с. Бобрик на пилораму КСП «Бобрицьке». Також він ([PERSON]М.) перевозив цеглу з цегельного заводу ЗАТ «СБК» (с. Плавинище) в с. Бобрик на будівництво домоволодіння по вул. Леніна, 7. За вказані послуги з ним розраховувався безпосередньо [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що в період 1999-2002 роках на замовлення [PERSON] він виконав зварювальні роботи, а саме зварив гаражні ворота (2 шт.), ворота та калитку, вольєр для собаки, два металеві балкони, сітку для огорожі з кутками, полиці для гаражів, металеві двері в підвал, альтанку, гвинтову драбину, навіс сараю у домоволодінні по вул. Леніна, 7 в с. Бобрик Роменського р-ну. За вказані роботи особисто [PERSON] сплатив йому 1200 доларів США. Також [PERSON] говорив йому, що жодного разу тестя на будівництві не бачив. Свідок [PERSON] пояснив, що в 1999 році він працював на керівних посадах в КСП «Бобрицьке» і до нього звертався [PERSON] з проханням надати послуги з розпилювання деревини сосни. Також [PERSON] придбав протягом 1999-2000 років у КСП «Бобрицьке» пісок, всі розрахунки за це проводив [PERSON] Свідок [PERSON] підтвердив, що приблизно у 1999-2000 році [PERSON] відмовив йому у веденні спільної підприємницької діяльності у звязку з тим, що гроші в сумі 40 тисяч доларів США, які мав позивач, останній вклав у будівництво будинку в с. Бобрик Роменського р-ну Сумської області. Йому достеменно відомо, що саме [PERSON] займався будівництвом будинку по вул. Леніна, 7 в с. Бобрик Роменського району Свідок [PERSON] суду підтвердив, що в період будівництва спірного будинку позивач говорив йому, що будує будинок і через це «не бачить своєї заробітної плати». Під час будівництва приблизно у 2001 році він привозив на будівництво будинку в с. Бобрик труби. Там бачив діда, якому сказав, що за труби необхідно заплатити 450 грн., на що дід йому відповів, що оплату проведе зять, бо в будівництво він (дід) не втручається. Свідок [PERSON] підтвердив, що в період будівництва спірного будинку він неодноразово позичав [PERSON] гроші, які позивач йому повертав. Бували випадки, коли позивач просив його почекати до отримання заробітної плати або до того, коли гроші отримає його батько за виконане замовлення, оскільки батько [PERSON] був столяром і самостійно виготовляв вироби з дерева. Свідок [PERSON] суду повідомив, що [PERSON] будував в с. Бобрик Роменського р-ну будинок для своєї сімї в 1999-2001 роках, а потім «на готове », тобто в новозбудований будинок приїхав його тесть [PERSON] і почав там жити. Свідок також підтвердив, що він приймав участь у будівництві паркану завдовжки близько 70 м. За це [PERSON] йому заплатив 2500 грн. Свідок [PERSON] суду підтвердив, що в їх організації ДСУ 29, якою він керував дійсно малися накладні і платіжні документи в яких були зафіксовані прізвища осіб, які придбавали будівельні матеріали. Серед покупців був і [PERSON], з часом первинні документи були знищені і відповідна довідка [PERSON] була надана на підставі журналів обліку руху матеріалів. Ці обставини також підтверджуються наступними письмовими доказами, дослідженими судом (чеки, накладні, квитанції, акти, розписки, тощо): З довідки Сумського обласного «Агрострою» вбачається, що у червні 1999 році [PERSON] особисто придбав в залізобетонні плити перекриття марки ПК-46.15.8 [PERSON], в кількості 16 шт. за ціною 63,80 грн./шт. на загальну суму 10200,80 грн., що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 83 Т. № 1) З довідки ФОП [PERSON] вбачається, що у серпні 1999 році [PERSON] придбав в Фізичної особи-підприємця [PERSON] 200 листів шиферу за ціною 17 грн. за лист на загальну суму 3400 грн. (а.с.86 Т. №1). З довідки ТОВ «Авангард» вбачається, що в серпні 1999 року [PERSON] особисто за власні кошти придбав звичайну цеглу в кількості 12000 шт. за ціною 85 грн./1000 шт. на загальну суму 1020 грн. (а.с.82 Т. №1) . Протягом 1999-2000 років [PERSON] періодично особисто купував будівельні матеріали в ТОВ Роменська торгова база «Будматеріали» на загальну суму 14089 грн., що підтверджується довідкою ТОВ Роменська торгова база «Будматеріали» від 07.02.2012 р. № 8 (а.с. 85 Т. №1). З довідки СПДФО [PERSON] вбачається, що [PERSON] В 2000 році періодично купував будівельні матеріали на загальну суму 2550 грн. (а.с.84 Т. №1). У березні 2000 року [PERSON] до виконання робіт по проведенню газопостачання житлового будинку за адресою вул. Леніна, 7 в с. Бобрик Роменського р-ну було залучено ТОВ "Ромнигазбуд", зокрема згідно довідки ТОВ "Ромнигазбуд" від 21.06.2011 р. № 46 з додатками на 3-х арк., вартість виконаних товариством робіт по вул. Леніна, 7 в с. Бобрик Роменського р-ну в березні 2000 року, станом на 21.06.2011 р. становить 5262,29 грн. В довідці та доданих матеріалах замовником робіт та особою, що здійснювала їх оплату, значиться [PERSON] (а.с. 70- 73 Т. №1). На протязі 2000 року в ході будівництва нового будинку та надвірних будівель і споруд за адресою вул. Леніна, 7 в с. Бобрик Роменського р-ну Сумської області, [PERSON] було залучено до виконання опоряджувальних робіт МПП "Виробничо-комерційне підприємство "Астарта" (м. Ромни). За виконання зазначених робіт на користь МПП "ВКП "Астарта" було сплачено 68036 грн. Вказані витрати підтверджено довідкою ПП "ВКП "Астарта" та доданими до неї дефектним актом і зведеним кошторисним розрахунком вартості будівництва (а.с. 54-69 Т. №1). Факт придбання [PERSON] протягом 1999-2001 років цегли лицьової та фасонної в ПАТ "Слобожанська будівельна кераміка" підтверджується виписаними на ім'я [PERSON] накладними № № 001980 від 14.06.2001 р. на суму 912,00 грн., № 001065 від 16.05.2001 р. на суму 1824,01 грн., № 011815 від 28.08.2000 р. на суму 767,99 грн., № 012990 від 05.10.2000 р. на суму 403,20 грн., № 001274 від 22.05.2001 р. на суму 912,00 грн., № 001979 від 14.06.2001 р. на суму 456,00 грн., № 003250 від 16.08.1999 р. на суму 1287,72 грн., № 002443 від 05.07.1999 р. на суму 167,16 грн., № 002670 від 20.07.1999 р. на суму 334,32 грн., № 002192 від 21.06.1999 р. на суму 1188,00 грн., № 004585 від 04.10.1999 р. на суму 353,64 грн., 002395 від 02.07.1999 р. на суму 1311,01 грн., № 002211 від 22.06.1999 р. на суму 950,40 грн., а всього на загальну суму 10867,45 грн. (а.с.74-81 Т. №1). З довідки приватного підприємця [PERSON] вбачається, що у квітні 2002 року [PERSON] особисто замовив виготовлення металевих грат розміром 1700?1500 мм у кількості 8 шт. вартістю 890 грн./шт.; розміром 1300?1500 мм у кількості 5 шт. вартістю 680 грн./шт., які були виготовлені, доставлені та встановлені на вікна будинку за адресою: Роменський р-н, с. Бобрик, вул. Леніна, 7, за що [PERSON] було сплачено 11520 грн. (а.с. 89 Т. №1). З довідки директора Роменської філії ДСУ-29 вбачається, що [PERSON] протягом 1999-2001 років як забудовник користувався послугами Роменської філії ДСУ-29 щодо придбання будівельних матеріалів для будівництва власного житлового будинку по вул. Леніна, 7 в с. Бобрик Роменського району Сумської області, зокрема придбавав пісок, щебінь, гран відсів, камінь, користувався послугами Автокрану Краз, всього на загальну суму 1213,40 грн. (а.с. 94 Т. №1). В той же час суд зазначає, що з боку відповідачки не було надано жодного письмового чи іншого доказу на підтвердження того, що вона чи її батьки [PERSON] мають бодай хоч якесь відношення до безпосереднього будівництва нового житлового будинку. Згідно висновку комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи № 717/718 від 30.09.2015 року ринкова вартість будівельних, оздоблюваних та інших робіт, повязаних зі спорудженням будинку, а також робіт з проведення комунікацій (газопостачання, водопостачання, опалення, електроенергія тощо), виконаних при будівництві житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Сумська обл., Роменський р-н, с. Бобрик, вул. Леніна, 7, на час проведення експертизи становить 906721 грн. Вартість житлового будинку становить 605712 грн. Вартість основних конструктивних елементів житлового будинку складає: фундаментів і цоколю - 32022 грн.; стін - 110169 грн.; перегородок - 16058 грн.; перекриття - 105370 грн.; підлоги - 55742 грн.; даху і покрівлі - 72787 грн.; вікон - 47178 грн.; дверей - 31061 грн. Вартість будівель і споруд домоволодіння на час проведення експертизи становить: гаражу літ. «Б» - 87444 грн.; погребу під гаражем літ. «пг» - 16202 грн.; погребу літ. «В» - 5581 грн.; літної кухні літ. «Г» - 30877 грн.; сараю літ. «Д» -15361 грн.; прибудови літ. «Е» -1869 грн.; вбиральні літ. «У» - 3733 грн.; навісу літ. «д1» - 4935 грн.; навісу літ. «д» - 4935 грн.; сараю літ. «З» - 1906 грн.; сараю літ. «К» - 38422 гри.; бесідки літ. «Л» - 14684 грн.; хвіртки літ. «№» - 3379 грн.; воріт літ. «№1» - 4884 грн.; огорожі літ. «№2» - 9969 грн. Вартість проведених у домоволодінні робіт, які не включені до технічної документації, але значаться виконаними згідно наданих на дослідження документів, станом на час проведення експертизи, становить 56827 грн. (а.с. 122-123 Т. № 2). Вищевказаний висновок експертів суд вважає обєктивним і таким, що відповідає обставинам справи і покладає в основу рішення в частині визначення відповідної суми грошових коштів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З постанови о/у СКР Роменського МВ [PERSON] від 03.06.2011 року вбачається, що в ході дослідчої перевірки було встановлено, що [PERSON] «разом будував з своєю дружиною [PERSON] за їхні нажиті разом кошти» будинок по вул. 7 в с. Бобрик Роменського р-ну Сумської області. Вказану постанову [PERSON] не оскаржувала. (а.с. 21 Т. № 121 122) Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, суд переконаний, що позивачем доведено його безперечну і пріоритетну участь спільними коштами подружжя у будівництві нового будинку по вул. Леніна, 7 в с. Бобрик Роменського району, а тому він має право вимагати від нинішнього титульного власника своєї колишньої дружини [PERSON] відшкодування 1/2 частини вартості будинку на час розгляду справи ( ч.3 ст. 2 ЦПК). Суд зазначає, що відповідачка, яка ще в період шлюбу з позивачем стала власником будинку на підставі договору дарування, з 08.08.2011 року фактично стала титульною власницею, скільки з того часу позивач втратив право користування житлом. Слід відмітити, що позивач в контексті практики засвідченої ст. 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини мав принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію свого майнового права, яке виникло у нього під час шлюбу з відповідачкою. Такі його «легітимні сподівання» за своїм характером були більш, ніж конкретними, ніж просто надія, і ґрунтувалися як на законодавчому положенні, передбаченому статтями ЦК, КпШС, СК, так і на юридичному акті, такому як судове рішення. Сторони неодноразово раніше між собою судилися з приводу оспорювання права власності, поділу майна, вселення в житло, тощо (а.с. 151-154 Т. №1, а.с. 201-207 Т. № 2) Позивач мав «легітимні сподівання», що він захистить своє право, як колишнього з подружжя на частку в спільному майні, набутому під час шлюбу, тощо. Подавши позов про стягнення коштів в останній редакції (Т. № 1 а.с. 168 -178, Т. № 2 а.с. 187) позивач по-суті має останню надію на справедливий суд в контексті ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, захищаючи своє невизнане відповідачкою право на відшкодування витрат на будівництво будинку. При цьому суд наголошує, що [PERSON] не був сторонньою, чужою особою як для [PERSON], так і для [PERSON] З відповідачкою позивач прожив в шлюбі 26 років, а тому суд вважає, що несправедливо буде, якщо позивача [INFO], який не має власного житла і навіть ніде не зареєстрований, позбавити права на справедливий захист. Суд звертає увагу, що відповідачка жодного разу не зявилася в судове засідання, обмежившись листуванням з судом (а.с. 216, а.с. 219 Т. № 1). Вона також перешкоджала у проведенні судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 16 матеріалів № 585/1956/14-ц за апеляційною скаргою на ухвалу суду від 28.04.2015 року про забезпечення позову). Суд критично відноситься до тез [PERSON] про те, що будівництво нового будинку велось за спільні кошти її батьків, а їх з [PERSON] кошти на будівництво будинку не витрачалися (а.с. 219 Т. №1). Вони спростовуються як показами свідків, так і самими обставинами справи. Судом достеменно встановлено, що на купленій земельній ділянці попередній власник зніс старі споруди і вони (подружжя [PERSON]) розпочали нове будівництво. Батьки відповідачки на момент купівлі будинку і до завершення його будівництва проживали у селі. [PERSON] похилий вік більше 70 років. Фізично участі у будівництві не приймали. Переїхали на постійне місце проживання і зареєструвались у будинку у 2001 році, коли будинок вже був повністю збудований. Подружжя [PERSON] у 2004 році продали свою трикімнатну квартиру і також переїхали на постійне проживання у будинок, де проживали батьки. Представник відповідачки не заперечував тієї обставини, що будівництвом дійсно займався позивач у справі у звязку із чим і був складений заповіт на доньку відповідачку у справі, не зважаючи на те, що у батьків є ще дві доньки, які не мали ніякого відношення до цього будинку і до його будівництва, але фінансували будівництво її батьки, які мали певні заощадження. Однак, суд вважає, що на підтвердження цієї обставини відповідачкою не надано будь-яких доказів і такі відсутні у матеріалах справи. Навпаки у матеріалах справи є довідки про розмір отриманої заробітної плати позивача, з якої вбачається, що починаючи з 1998 року, він отримував заробітну плату в середньому 400-500 грн., в той час як розмір отримуваної пенсії [PERSON] та [PERSON] складав, відповідно від 61 грн. і 122 грн. у 1998 році до 140 і 198 грн. у січні 2002 року (а.с. 32- 34 Т. №1). Суд також переконаний, що договір дарування укладений між відповідачкою і її батьком 24.10.2006 року був укладений [PERSON] в інтересах сімї (а.с. 52 Т. №1), оскільки на той час вони перебували в шлюбі з позивачем і продовжили подружні стосунки до 2010 року (а.с. 29 Т. № 1). На думку суду, це дає підстави для застосування норм сімейного законодавства в частині розвязання цього спору між сторонами. Суд вважає, що позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження його участі у будівництві, зокрема отримання проектної документації, відповідних дозволів, погоджень, придбання будівельного матеріалу, найом працівників для виконання будівельних робіт, проведенню газопостачання, водопостачання, електропроводки, паркану, оплату виконаних робіт. Суд відмічає, що позивач не довів в попередніх судових справах між ним і відповідачкою, що він є власником 1/2 частини новозбудованого будинку під № 7 в с. Бобрик Роменського р-ну Сумської області. Однак, як вбачається з рішення суду від 24.09.2012 року, з ухвали апеляційного суду Сумської області від 15.11.2012 року [PERSON] приймав участь в будівництві спірного будинку (а.с. 152 Т. № 1), а тому суд вважає, що [PERSON] має право на відшкодування своїх витрат. При цьому як зазначав суд, посилаючись на абз. 4 п.4 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 р., особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно. У даному випадку суд вважає, що в цьому контексті мова йде про інших громадян, а не про членів сімї. Крім цього, слід зазначити, що позивач за грошові кошти зводив новий будинок і така його допомога для офіційного забудовника [PERSON] ним ([PERSON]М.) надавалася не безоплатно, а з метою, щоб надалі подружжя [PERSON] вселилося в новозбудований будинок, що в реальності і відбулося, за згодою обох подружжь [PERSON] і Пірятинців. На думку суду, позивач, який проживав в спірному будинку як після прийому його в експлуатацію, так і після отримання його в дар відповідачкою, в подальшому був позбавлений права користування цим будинком, у створенні і поліпшенні якого він приймав безпосередню участь. [PERSON] був не сторонньою людиною для відповідачки. З 1984 року по 2010 рік позивач і відповідачка перебували в шлюбі, були учасниками сімейних відносин, у них існував тривалий союз конкретних осіб, який тримався на спільному проживанні, паритетних засадах, на почуттях, спільному побуті і взаємних правах і обовязках. Враховуючи викладені докази у сукупності, позивач має право на відшкодування 1/2 частини коштів за придбання старого будинку, який складався з камишу і хворосту, як зазначено в договорі купівлі-продажу від 26.11.1998 року (а.с. 36 Т. №1). Суд вважає, що дійсно будинок було подаровано [PERSON] своїй доньці незадовго до своєї смерті і [PERSON] знав про це і не оскаржував під час шлюбу. Лише коли його повністю позбавили як права власності так і права користування жилим приміщенням відповідно до рішення суду від 08.08.2011 року, він змушений був звернутися за судовим захистом своїх порушених інтересів як колишній учасник тривалих сімейних відносин. Суд також дійшов висновку, що строк позовної давності [PERSON] не пропущено, оскільки як вбачається з матеріалів справи шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано 13.08.2010 року (а.с. 29 Т. № 1). Після розірвання шлюбу [PERSON] продовжував користуватися спільним майном новозбудованим житловим будинком по вул. Леніна, 7 в с. Бобрик Роменського району Сумської області і до 08.08.2011 року, коли його визнали втратившим право користування жилим приміщенням (рішення від 08.08.2011 року по справі № 2-654/2011). До суду вперше з позовом про стягнення затрат на купівлю будинку та здійснення будівництва [PERSON] звернувся 19.11.2012 року (справа № 2/1815/1343/2012 (номер провадження 2/585/56/13). Суд відкидає аргументи представника відповідача про те, що [PERSON] не є належним відповідачем, оскільки відповідачка є титульним власником будинку № 7 по вул. Леніна в с. Бобрик Роменського району Сумської області. Тобто [PERSON] є володільцем житлового будинку, яким спільно з нею в період шлюбу користувався і позивач, допоки суд не припинив в 2011 році це його право. Фактично з цього моменту [PERSON] був позбавлений права користування житлом, тобто практично «викинутий на вулицю», незважаючи на те, що тривалий час перебуваючи у шлюбі з [PERSON] він безпосередньо приймав організаційну, фінансову, матеріальну і фізичну участь в будівництві будинку. Суд переконаний, що виходячи із засад справедливості, позивач має право на компенсацію 1/2 частини затрат, оскільки з 2011 року відповідачка одноособово стала користуватися всім житловим будинком, що суперечить принципу верховенства права, загальним засадам сімейного і цивільного судочинства, зокрема п.9 ст. 7 СК України, п.10 ст. 7, ст. 18 СК України. Так відповідно до п.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, відповідно до п. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд керується вимогами ч.1 ст. 88 ЦПК України згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір на загальну суму 4888,36 грн. (243,60 грн. (а.с.1 Т. № 1) + 4644,76 грн. (а.с. 90 Т. № 2) = 4888,36 грн.), а також витрати за проведення експертизи на загальну суму 8234 грн. (1201,20 грн. (а.с. 23 Т. №2) + 460,80 грн. (а.с. 24 Т. №2) + 1845,00 грн. (а.с. 192 Т. № 2) + 4736,00 (а.с. 193 Т. №2) = 8234 грн.).

Outcome: approved