Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

23.01.2015 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідачів - публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод», приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 27 листопада 2011 року приблизно о 17 годині 00 хвилин на 170 км + 850 м автодороги Бориспіль - Дніпропетровськ - Запоріжжя на мосту через річку Сула поблизу с. Липове Глобинського району сталася дорожньо - транспортна пригода, під час якої зіткнулися автомобіль «КАМАЗ-54112», державний номерний знак [NUMBER], із напівпричепом «МАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], із автомобілем «DAEWOO - LANOS D4MM550», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. В результаті зіткнення водій автомобіля «DAEWOO - LANOS D4MM550» [PERSON] отримав смертельну травму та помер в Градизькій районній лікарні.Під час даного ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження.09 вересня 2013 року вироком Глобинського районного суду Полтавської області, з урахуванням змін згідно ухвали апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, призначеному йому за ч. 2 ст. 286 КК України, звільнено з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.Автомобіль МАЗ-938660, державний номер [NUMBER], належний ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», був застрахований в приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» поліс АА № 7907047 від 12.04.2011 року. З посиланням на ст. 979, 1167 ЦК України, ст.ст.24, 26-1, 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням заяв про зміну та уточнення позовних вимог, прохають стягнути: з публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» на користь [PERSON] завдану моральну шкоду в сумі 500000 гривень; на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 24306,70 гривень; стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь [PERSON] компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 5000 грн., на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 гривень, матеріальну шкоду в сумі 50000 гривень; стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Згідно ухвали суду від 25.06.2015 року провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод», приватного акціонерного товариства « Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди закрито, в зв'язку з відмовою від позову. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові та просив їх задовольнити. Представник відповідача - ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» Попович Е.О. проти задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] заперечував, посилаючись на недоведеність факту проживання його однією сім'єю з загиблим. В іншій частині позовних вимог покладався на розсуд суду. Відповідач - ПАТ «Страхова група «ТАС» були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили, направили до суду заперечення на позов. Третя особа - [PERSON] при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ч.1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню не підлягають. Вироком Глобинського районного суду від 09 вересня 2013 року з урахуванням змін згідно ухвали апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із застосуванням ст. 75 КК з іспитовим строком 3 роки. Стягнуто з ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» у відшкодування спричиненої моральної шкоди на користь [PERSON] 150000 грн., на користь [PERSON] - 100000 грн. Згідно вироку суду водій ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] 27 листопада 2011 року близько 17 години на 170 км + 850 м автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, в районі с. Липове Глобинського району Полтавської області, під час виконання трудових обов'язків, рухаючись на технічно справному автомобілі «КамАЗ-54112», державний номерний знак [NUMBER] із напівпричепом бортовим - Е «МАЗ-938660-044», державний номерний знак [NUMBER] по мосту через річку Сула в напрямку м. Бориспіль, порушив вимоги п. 12.1 «Правил дорожнього руху України», згідно якого «при виборі в установлених межах безпечної швидкості, водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно ним керувати». Внаслідок не обрання безпечної швидкості [PERSON] не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля із передньою частиною автомобіля «DAEWOO-Lanos D4MM550», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який їхав у зустрічному напрямку. У результаті зіткнення водій автомобіля «DAEWOO-Lanos D4MM550» [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння. Був госпіталізований до Градизької районної лікарні, де о 21 год. 40 хв. [INFO] помер. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «DAEWOO-Lanos D4MM550» [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому середньої третини правої ключиці зі зміщенням кісткових уламків, перелому нижньої третини правої променевої кістки з незначним зміщенням кісткових уламків, рани і саден на голові, які за висновком судово-медичної експертизи № 454 від 20.04. 2012 року віднесені до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я. Згідно висновків первинної та додаткової автотехнічної експертиз № 30 від 6.04.2012 року та № 44 від 20.06.2013 року в діях водія [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1 «Правил дорожнього руху України», які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв'язку з виникненням даної ДТП. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результатів порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до вимог ст. 990 ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик несе відповідальність по відшкодуванню шкоди згідно умов договору та в межах ліміту страхової виплати. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" виплата страхового відшкодування проводиться страховиком на підставі заяви страхувальника і страхового акту, який складається страховиком або уповноваженою ним особою в формі, що визначається страховиком. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). [PERSON] на час ДТП 27.11.2011 року працював водієм вантажного автомобіля в цеху безрейкового транспорту ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», тобто перебував у трудових відносинах із вказаним підприємством. Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів [NUMBER] та [NUMBER] автомобіль КАМАЗ 54112 д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом МАЗ д.н.з. [NUMBER] належить ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» ( а.с. 27-28 т. 1 КС). Цивільно - правова відповідальність роботодавця - публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС», що підтверджується полісом № АА\\7907046 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії полісу з 29.04.2011 року по 28.04.2012 року включно, забезпечений транспортний засіб - автомобіль КАМАЗ- 54112, номерний знак [NUMBER] ( а.с. 29-30 т. 1 КП). Згідно Полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну ( на одного потерпілого) становить 50000 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 100 000 грн., розмір франшизи - 0 грн. 29.11.2011 року представником ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» було повідомлено ПАТ «Страхова група «ТАС» про настання страхового випадку, що підтверджується копією повідомлення про настання події зі страхування ( а.с. 305 т.2 КП). 28 липня 2014 року позивачами [PERSON] та [PERSON] було направлено заяви до ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, проте, на даний час відповіді ними не отримано ( а.с. 122 - 126). Відповідно до положень ст. 22 п.22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( в редакції на час укладення страхового договору) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. П. 22.3. вказаного Закону передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого. Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові /дружині/, батькам /усиновлювачам/, дітям /усиновленим/, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно довідки Богданівської сільської ради № 1510 від 30.11.2011 року ( а.с.11) та № 149 від 06.02.2015 року ( а.с. 118), [PERSON] до дня смерті проживав з братом [PERSON], який помер [INFO], однією сім'єю і вели спільне господарство в [ADDRESS]. Вказані обставини відповідачами не спростовані, а тому суд вважає, що в силу ч. 2 статті 1168 ЦК України позивач [PERSON] будучи особою яка проживала однією сім»єю з [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості . Враховуючи ступінь родинного зв'язку, характер та обсяг душевних страждань, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, зваженості, справедливості, суд вважає за доцільне стягнути на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 100000 гривень. Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. П. 9.3. Закону встановлено, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51000 гривень на одного потерпілого. Тобто, з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода в сумі 2550 гривень, що становить 5 % ліміту, визначеного у пункті 9.3.; з ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» на користь [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода в сумі 97450 гривень. Крім цього, з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода в сумі 2550 гривень, що становить 5 % ліміту визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. В результаті ДТП автомобіль «DAEWOO-Lanos D4MM550», що належав [PERSON] зазнав технічних ушкоджень. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 299 від 02.07.2012 року середня ринкова вартість автомобіля на момент ДТП становила 40282,20 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 77937,53 грн.; вартість матеріального збитку дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП та складає 40282,20 грн. Відповідно до ст. 28 Закону України "Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, в тому числі, шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ст. 30 Закону (в редакції на момент оформлення полісу) 30.1. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. 30.2. Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. 30.3. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ. Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року N 4, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження . Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково на суму 40282,20 грн., що становить вартість транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди. Полісом № АА\\7907046 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну ( на одного потерпілого) становить 50000 грн. Тобто, з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 40282, 20 грн. В зв'язку з викладеним в задоволенні позову в частині позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» про стягнення матеріальної шкоди в сумі 24306,70 грн. необхідно відмовити за безпідставністю. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на положення вищенаведеної норми, з ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» та ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до частини задоволених позовних

Outcome: partial