Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

26 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Волиньвугілля" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював на посаді помічника генерального директора з правових питань та договірної роботи Державного підприємства "Волиньвугілля". 31 березня 2016 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору за ч.3 ст.38 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги передбаченої ст.44 КЗпП України в розмірі передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. При звільненні з роботи позивачу відповідачем було нараховано 26694,39 грн., в тому числі: заробітної плати за березень 2016 року, вихідної допомоги згідно ст.44 КЗпП України та компенсації за невикористану відпустку. Остаточна виплата всіх сум, що належали позивачу від підприємства здійснена 05 квітня 2016 року. Тому позивач вважає, що згідно вимог ст.117 КЗпП України відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 01 квітня 2016 року по 05 травня 2016 року за 23 робочих дні, в розмірі 8642,02 грн., із розрахунку: 375,74 грн. (середньоденний заробіток) х 23 (кількість робочих днів за весь час затримки по день фактичного розрахунку). 24 червня 2016 року [PERSON] подав до суду заяву з уточненими позовними вимогами в частині стягнення судових витрат, просить стягнути з ДП «Волиньвугілля» середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати в розмірі 8642,02 грн. та судові витрати в розмірі 551,21 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, не заперчує щодо винесення заочного рішення. Представник відповідача Державного підприємства "Волиньвугілля" в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, не заперечує проти розгляду справи у їхній відсутності та винесення заочного рішення за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення виходячи із наступного. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що він працював на посаді помічника генерального директора з правових питань та договірної роботи Державного підприємства "Волиньвугілля", 31 березня 2016 року звільнений за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням адміністрацією законодавства про працю, умов колективного договору, за ч.3 ст.38 КЗпП України, ст.44 КЗпП України (а.с.2-3). Із довідки ДП "Волиньвугілля" від 11.05.2016 року № 759/7.5/10.1-39 слідує, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 375,74 грн. (а.с.4). Згідно наказу ДП "Волиньвугілля" від 31.03.2016 року № 62-к [PERSON] помічника генерального директора з правових питань та договірної роботи 31 березня 2016 року звільнено за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням адміністрацією законодавства про працю, умов колективного договору, за ч.3 ст.38 КЗпП України, ст.44 КЗпП України, із виплатою вихідної допомоги в розмірі не менше тримісячного середнього заробітку та з проведенням повного розрахунку відповідно до чинного законодавства (а.с.6). Судом встановлено, що при звільненні з роботи 31.03.2016 року позивачу [PERSON] до виплати належало 26694,39 грн. (корінець про нарахування за березень 2016 року від 05.04.2016 року - а.с. 8). Із виписок по заробітній карті для виплат вбачається, що за період 20.04.2016 року по 20.04.2016 року на рахунок надійшла заробітна плата в розмірі 8809,15 грн. та за період 05.05.2016 року по 05.05.2016 року на рахунок надійшла заробітна плата в розмірі 17885,24 грн., на загальну суму: 26694,39 грн. (а.с. 20-21). Судом встановлено, що заборгованість по заробітній платі у сумі 26694,39 грн. [PERSON] виплачена повністю 05.05.2016 року (а.с.8, 20-21). Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розяснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року Про затвердження Порядку обчислення середньоденної заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, через не проведення відповідачем розрахунку із [PERSON] у день звільнення, йому належить виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 квітня по 05 травня 2016 року, в розмірі 8642,02 грн., із розрахунку наданого позивачем: 375,74 грн. (середньоденний заробіток) х 23 (кількість робочих днів за весь час затримки по день фактичного розрахунку). Враховуючи наведені обставини до стягнення з ДП "Волиньвугілля" в користь [PERSON] підлягає: 8642,02 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2016 року по 05.05.2016 року. Крім того з відповідача ДП "Волиньвугілля" в користь позивача [PERSON], відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає до стягнення 551,20 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с.15).

Outcome: approved