Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

У березні 2018 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади села Пухівка Броварського району Київської області звернувся до суду із вказаним позовом до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, [PERSON] , в якому просив визнання недійсними рішення Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 10.10.2017 № 734-ХУІІІ-УІІ, № 737-ХУІІІ-УІІ, якими затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON] , [PERSON] та передачу у власність земельних ділянок за кадастровими номерами 3221286801:01:058:0581, 3221286801:01:058:0580, для ведення індивідуального садівництва по 0,1000 га (загальною площею 0,2 га); про визнання недійсними рішення Пухівської сільської ради Броварської району Київської області від 10.10.2017 № 739-ХУПІ-УІІ, № 741-XVIII-VII, якими затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , [PERSON] та передано у власність земельні ділянки 3221286801:01:058:0584, 3221286801:01:058:0582 для особистого селянського господарства по 0,1000 га (загальною площею 0,2 га), про витребування на користь територіальної громади села Пухівка Броварського району Київської області в особі Пухівської сільської ради Броварського району Київської області з незаконного володіння [PERSON] земельних ділянок з кадастровим номером 3221286801:01:058:0582 площею 0,1000 га, з кадастровим номером 3221286801:01:058:0584 площею 0,1000 га, з кадастровим номером 3221286801:01:058:0580 площею 0,1000 га, з кадастровим номером 3221286801:01:058:0581 площею 0,1000 га, які розташовані по [ADDRESS] . Свій позов обґрунтовував тим, що рішеннями Пухівської сільської ради Броварської району Київської області від 10.10.2017 № 734-ХУІІІ-УІІ, № 737-ХУІІІ-УІІ, затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON] , [PERSON] та передано у власність земельніділянки 3221286801:01:058:0581, 3221286801:01:058:0580, по 0,1000 га(загальною площею 0,2 га) для ведення індивідуального садівництва. Окрім того, рішеннями Пухівської сільської ради Броварської району Київської області від 10.10.2017 № 739-ХУІІІ-ІІ, №741-XVIII-VII,затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , [PERSON] та передано у власність земельні ділянки 3221286801:01:058:0584, 3221286801:01:058:0582 по 0,1000 га (загальною площею 0,2 га) для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно рішеннями державного реєстратора Пухівської сільської ради від 20.10.2017 № № 37667040, 37663949, 37667759, 37665293 зареєстровано право власності вищевказаних громадян на земельні ділянки. В подальшому на підставі договорів купівлі-продажу від 24.11.2017 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали належні їм земельні ділянки з кадастровими номерами 3221286801:01:058:0581, 3221286801:01:058:0580, 3221286801:01:058:0584, 3221286801:01:058:0582 - [PERSON] . Рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А. за індексним номером 38325854, 38326693, 38330492, 38327254зареєстровано право власності [PERSON] на земельні ділянки з кадастровими номерами 3221286801:01:058:0582,3221286801:01:058:0584,3221286801:01:058:0580,3221286801:01:58:0581 загальною площею 0,4000 га. Позивач зазначає, що вищевказані рішення Пухівської сільської ради про передачу у власність вказаних земельних ділянок суперечать вимогам законодавства, а тому підлягають визнанню недійсними та скасуванню з наступних підстав. Зокрема, відповідно до інформації КДП "Київгеоінформатика" від25 грудня 2017 року № 01-01/586 встановлено, що вказані земельні ділянки повністю накладаються на землі водного фонду, а саме 100 метрову прибережну захисну смугу затоки річки Десна, що підтверджується схемою накладення спірних земельних ділянок на землі водного фонду в межах Броварського району. Відповідно до листа Центральної геофізичної обсерваторії Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 01.03.2018 № 17-08/465 річка Десна відноситься до великих річок (загальна площа водозбору понад 88 900 км2). Так, відповідно до ст. 3 Водного кодексу України усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд, до якого, серед іншого, належать поверхневі води: водотоки (річки, струмки). Частиною першою ст. 58 Земельного кодексу України та ст. 4 Водного кодексу України зазначено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті річками, островами, а також прибережні захисні смуги вздовж цих річок. Статтею 83 Земельного кодексу України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Пунктом 4 вказаної статті визначено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Таким чином, до складу земель водного фонду України віднесено землі прибережної захисної смуги, на яких хоча і не розташований водний фонд, але за своїм призначенням вони сприяють його функціонуванню. Так, згідно з приписами ст. ст. 1, 88, 89 Водного кодексу України, ст. ст. 60, 61 Земельного кодексу України прибережна захисна смуга є частиною водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони. На земельних ділянках такої категорії, зокрема, заборонено розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), садівництво та городництво, зберігання та застосування пестицидів і добрив, а також будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів. Ширина прибережних захисних смуг визначена ч. 2 ст. 88 Водного кодексу України, ч. 2 ст. 60 Земельного кодексу України та становить для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів від урізу води. Частинами 7, 8 ст. 88 Водного кодексу України, ч. З ст. 60 Земельного кодексу України передбачено, що розміри і межі природоохоронних зон встановлюються за окремими проектами землеустрою. За ст. ст. 1, 20, 50-54 Закону України "Про землеустрій", проект землеустрою - це сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів із використання та охорони земель, яким встановлюються межі об`єктів землеустрою. Пунктами 1, 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 № 486, визначення меж передбачено, що розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації, яка узгоджується з Мінприроди, Держводагентством і територіальними органами Держземагентства. Аналіз наведених вище норм законодавства свідчить про те, що фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Водночас, відсутність цього проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та можливість до її встановлення передавати у приватну власність ділянки, що підпадає під нормативно визначену -100 метрову зону від урізу води. Позивач зазначає, що можливість передачі у приватну власність земель водного фонду для ведення індивідуального садівництва та особистого селянського господарства законом взагалі не передбачена. Таким чином, земельні ділянки, які відводились громадянам у власність для ведення індивідуального садівництва та особистого селянського господарства відведені за рахунок земель водного фонду, що суперечить нормам закону. Більше того, ст. 60 Земельного кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель, садівництво та городництво, а також будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів. Таким чином, при наданні у власність чи користування земельних ділянок навколо водних об`єктів необхідно ураховувати положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг шляхом урахування при розгляді матеріалів про надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення меж, з урахуванням конкретної ситуації. З огляду на викладене, рішення Пухівської сільської ради від 10.10.2017 № 734-ХУІІІ-УІІ, № 737-ХУІІІ-УІІ, № 739-ХУІП-УІІ, № 741-ХУІІІ-УІІ, якими затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та передано у власність земельні ділянки 3221286801:01:058:0581, 3221286801:01:058:0580, 3221286801:01:058:0584, 3221286801:01:058:0582 по 0,1000 га (загальною площею 0,4 га) для ведення індивідуального садівництва та особистого селянського господарства в селі Пухівка Броварського району суперечать вимогам ст. 19 Конституції України, ст. ст. 58, 59, 60, 61 Земельного кодексу України, ст. ст. 86, 88, 89 Водного кодексу України, у зв`язку з чим підлягають визнанню недійсними та скасуванню судом в порядку, передбаченому ст. ст. 21, 152, 155 Земельного кодексу України. Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч. 1, 3 ст. 388 цього ж Кодексу, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, серед іншого, і тоді, коли майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом. Більше того, спірні землі вибули із власності держави безкоштовно, а саме, в порядку безоплатної приватизації, передбаченої ст. 118 Земельного кодексу України. А тому, відповідно до ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України, дані землі можуть за будь-яких обставин були витребувані у добросовісного набувача. Таким чином, у відповідності до вимог ст. ст. 330, 388 ЦК України право власності на земельну ділянку, яку було відчужено поза волею власника не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Здійснення Пухівською сільською радою права власності, зокрема розпорядження землею не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених законом, не може оцінюватися як вираження волі територіальної громади, що відповідно до ст. 388 ЦК України дає підстави для витребування її майна від добросовісного набувача. Зважаючи на те, що спірні земельні ділянки до моменту передачі у власність, відносились до земель водного фонду, Пухівська сільська рада не мала права передавати їх у приватну власність. Таким чином, враховуючи те, що відведенням у приватну власність спірних земельних ділянок порушено інтереси держави в особі територіальної громади як власника земельних ділянок, тому що з комунальної власності протиправно вибули земельні ділянки водного фонду, розташовані в селі Пухівка Броварського району Київської області, даний позов пред`являється в інтересах держави в особі територіальної громади села Пухівка. 11 квітня 2018 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. 21 травня 2018 року відповідачем [PERSON] поданий відзив на позовну заяву в якому він просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві послався на наступне, відповідно до статті 1 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-УІ "Про землеустрій" (далі Закон):заходи із землеустрою - передбачені документацією із землеустрою роботи щодо наявного використання та охорони земель, формування та організації території об`єкта устрою з урахуванням їх цільового призначення, обмежень у використанні та обмежень) правами інших осіб (земельних сервітутів), збереження і підвищення родючості грунтів; стале землекористування - використання земель, що визначається тривалим користуванням земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, погіршення її них характеристик та забезпечує оптимальні параметри екологічних і соціально - економічних функцій територій; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Стаття 20 зазначеного Закону зобов`язує проводити землеустрій у разі надання, учення (викупу), відчудження земельних ділянок. Відповідно до статті 26 Розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою;фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Розробники документації із землеустрою зобов`язані: а) дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою; б) інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою; в) виконувати всі умови договору; г) виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору. Розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. У разі невиконання або неналежного виконання умов договору при здійсненні землеустрою, розробники документації із землеустрою несуть відповідальність, передбачену договором і законом (Стаття 26 Закону). Виділення ділянок Пухівською сільською радою здійснювалося на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального садівництва (кадастрові номера 3221286801:01:058:0581, 3221286801:01:058:0580) та проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства (кадастрові номера 3221286801:01:058:0584, 3221286801:01:058:0582). Проекти землеустрою були розроблені ФОП [PERSON] , який є кваліфікованим землевпорядником та має відповідний сертифікат від 24.10.2013 №011341. При розробці проектів землеустрою, [PERSON] , який юридично є експертом, не було встановлено відношення земельних ділянок кадастрові номера 3221286801:01:058:0581, 3221286801:01:058:0580, 3221286801:01:058:0584, 3221286801:01:058:0582 до земель водного фонду. Також Витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки № НВ - 3209525032017, НВ - 3209525802017, НВ - 3209702082017, НВ - 3209526082017, на підставі яких Пухівська сільська рада Броварського району Київської області приймала рішення провиділення земельних ділянок, не містять інформації про відношення земель до водного фонду. Таким чином, під час прийняття рішень про виділення земельних ділянок були отпримані всі необхідні дозволи та погодження, передбачені чинним законодавством України. Зазначене повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеною у рішенні Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України ЗО листопада 2016 року у справі № 6-2069цс16, в якій зокрема зазначається: Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами. Згідно з пунктами а-г статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільскиї, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього тексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Положеннями частини першої статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до частини третьої цієї статті безоплатна передача земельних ділянок у власності громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно із частиною першою пункту 12 Розділу X "Перехідні положення" ЗК України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений положенням статті 118 ЗК України. Так, частиною першою цієї статті передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Частина шоста статті 118 ЗК України передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилученняземельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення у землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно- правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина статті 118 ЗК України). Згідно зі статтею 50 Закону України "Про землеустрій" Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Відповідно до статті 123 ЗК України розроблений проект відведення земельної и погоджується з територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, а також з відповідним територіальним органом виконавчої влади з питань лісового або водного господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок господарського призначення чи водного фонду). Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного значення (частини перша, друга статті 20 Земельного Кодексу України). 02 жовтня 2019 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник місцевої прокуратури позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила задовольнити позов. Представник Пухівської сільської ради Броварського району Київської просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в їх задоволенні просив відмовити. Треті особі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку. Суд вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши виниклі правовідносини, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі виходячи із наступного. Судом встановлено, що рішеннями Пухівської сільської ради Броварської району Київської області від 10 жовтня 2017 року № 739-ХVІІІ-VІІ, 741-ХVІІІ-VІІ, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель комунальної власності у власність громадянам [PERSON] , [PERSON] та передано у власність земельні ділянки площею по 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: 3221286801:01:058:0584, 3221286801:01:058:0582, за адресою [ADDRESS] . (а.с. 34-35) Рішеннями Пухівської сільської ради Броварської району Київської області від 10 жовтня 2017 року № 734-ХVІІІ-VІІ, 737-ХVІІІ-VІІ, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель комунальної власності у власність громадянам [PERSON] , [PERSON] та передано у власність земельні ділянки площею по 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: 3221286801:01:058:0581, 3221286801:01:058:0580, [ADDRESS] . (а.с. 32-33) Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] набув право власності на вказані земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу від 24 листопада 2017 року, серії та номер 3132; серії та номеру 1654; серії та номеру 1948; серії та номеру 1951. (а.с.19-30). В матеріалах справи містяться висновки Відділу містобудування та Архітектури від 06 червня 2017 року за № 341, 338 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва площею 0,1000 га [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] , в межах Пухівської сільської ради Броварського району Київської області. (а.с. 168,169) Висновки про погодження земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] відділом не надавались.(а.с.165) Як вбачається із листа наданого Київським державним підприємством геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем "Київгеоінформатика" від 25 грудня 2017 року за № 01-01/586, на запит прокуратури Київської області від 13 листопада 2017 року направлене викопіювання з топографічних матеріалів, а саме з ортофотоплану масштабу 1:10000 станом на 2010 рік із схемою накладення земельних ділянок згідно запиту на землі фонду в межах Пухівської сільської ради Броварського району Київської області. Так в даному листі зазначено, що земельні ділянки з кадастровими номерами в тому числі кадастровим номером 3221286801:01:058:0580, 3221286801:01:058:0581, 3221286801:01:058:0582, 3221286801:01:058:0584 повністю накладаються на землі водного фонду, а саме на водну поверхню та прибережну захисну смугу затоки річки Десна. (а.с. 36) У листі від 01 березня 2018 року за № 17-08/465 Центральної геофізичної обсерваторії (ЦГО) зазначається, що водний об`єкт, що розташований поряд із земельними ділянками, які знаходяться в с.Пухівка, Пухівської сільської ради це природний водний об`єкт річки [ADDRESS] , яка протікає по заплаві [ADDRESS] не визначено, тому що вона є частиною заплави річки Десна. Інформацією наведено за даними довідника " Гидрологическая изученность, Гидрометиздат, Ленинград,1964 г. " Річка Десна має загальну площу водозбору 88900 кв.м., довжину 1130 км. (а.с. 38) В матеріалах справи міститься схема накладення земельних ділянок на землі водного фонду. Викопіювання космічної зйомки станом на 2017 рік. (а.с.89) Як зображено у додатку № 3 земельні ділянки з кадастровими номерами 3221286801:01:058:0580, 3221286801:01:058:0581, 3221286801:01:058:0582, 3221286801:01:058:0584 станом на 2017 рік розташовані у прибережній 100-метровій захисній смузі річки Десна. (а.с.89) Вищенаведене спростовується висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 13 лютого 2019 року за № 24154/18-41 встановлено, що земельні ділянки в тому числі з кадастровими номерами 3221286801:01:058:0580, 3221286801:01:058:0581, 3221286801:01:058:0582, 3221286801:01:058:0584 згідно з проведеними на місцевості топографічних робіт масштабу 1:500 на землі водного фонду, а саме прибережну захисну смугу, ширина якої згідно затвердженого рішенням Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 25 червня 2010 року № 1265-ХХХІV-V Генерального плану села Пухівка складає 25 метрів - не накладаються. (а.с.176-182) Окрім того, вказані дані за 2010 рік у вказаному листі повністю спростовується, наданим викопіюванням із генерального плану села Пухівка, із позначенням на місцевості розміщення спірних земельних ділянок за кадастровими номерами 3221286801:01:058:0580,3221286801:01:058:0581,3221286801:01:058:0582,3221286801:01:058:0584, яка вочевидь розміщенні поза межами захисної смуги і навіть самого водного об`єкту. Генеральний план затверджений рішенням Пухівської сільської ради за № 1265-ХХХІV від 25 червня 2010 року. (а.с.182 том 2) Із досліджених у судовому засіданні проектів землеустрою щодо спірних земельних ділянок щодо відведення за рахунок земель комунальної власності земельні ділянки у власність, для ведення садівництва, в [ADDRESS] , Київської області на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не знайшли свого підтвердження доказами обставини на які посилався позивач, так обмежень щодо використання земельної ділянки не встановлено, зокрема в Інформації виданої міськрайонним управлінням у Броварському районі та м.Броварах Головного територіального управління Держгеокадастру у Київській області зазначено, що земельні ділянки до земель водного фонду не відносяться. Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 83 Земельного кодексу України встановлено, що Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Пунктом 4 вказаної статті визначено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. Статтею 59 Земельного кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Цією ж статтею установлено вичерпний перелік видів функціонального використання земель водного фонду, для яких їх можуть передавати в користування громадян органи місцевого самоврядування та виконавчої влади. Зокрема, землі водного фонду можуть передаватись в користування лише для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт. Враховуючи викладене, чинним законодавством передбачено лише один випадок, коли землі водного фонду можуть передаватись у приватну власність та п`ять випадків, коли їх може бути передано в користування. Слід зазначити, що можливість передачі у приватну власність земель водного фонду для ведення індивідуального садівництва законом взагалі не передбачена. За правилами ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, кім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Зважаючи на викладене, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження належними, достатніми та достовірними доказами доводи прокурора стосовно того, що вищевказана земельна ділянка до прийняття оспорюваних рішень Пухівської сільської ради Броварського району Київської області належала до земель водного фонду в межах Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, а тому, відповідно, Пухівська сільська рада Броварського району Київської області не мала повноважень на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином враховуючи вищевикладене не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині витребування на користь територіальної громади села Пухівка Броварського району Київської області в особі Пухівської сільської ради Броварського району Київської області з незаконного володіння [PERSON] земельних ділянок з кадастровим номером 3221286801:01:058:0582 площею 0,1000 га, з кадастровим номером 3221286801:01:058:0584 площею 0,1000 га, з кадастровим номером 3221286801:01:058:0580 площею 0,1000 га, з кадастровим номером 3221286801:01:058:0581 площею 0,1000 га, які розташовані по [ADDRESS] .

Outcome: dismissed