Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON]) звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Надра" (далі по тексту - відповідач, ПАТ КБ "Надра") про відшкодування збитків. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами було укладено Договір банківського вкладу, відповідно до умов якого позивачем було надано відповідачу грошові кошти у строковий депозит із виплатою відсотків за користування коштами. 10.02.2014 позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення банківського вкладу, згодом, з претензією, в якій вимагала повернути їй кошти, однак, її вимога залишилась без задоволення. У зв'язку з порушенням права позивача, останній завдано збитків, розмір яких складається із розміру неповернутого банківського вкладу та відсотків, а саме сума вкладу складає 625000,00 грн. та сума відсотків за період з 08.04.2008 по 07.07.2014 складає 661125,00 грн. З урахуванням викладеного, позивач звернулась до суду та просить стягнути на її користь завдані збитки у розмірі 1286125,00 грн. В процесі розгляду справи, позивач зменшила розмір позовних вимог, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути на її користь завдані збитки у розмірі 1406750,00 грн., сума яких складається із: суми вкладу у розмірі 625000,00 грн. та суми відсотків за період з 08.04.2008 по 08.11.2014 складає 781750,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив позов задовольнити. Представник відповідача Мазуренко О.П. заперечила з приводу задоволення позовних вимог, просила відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-IV від 18.03.2004 року(далі по тексту - ЦПК України), суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За приписами ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Судом встановлено, що 07.04.2008 між сторонами укладено Договір №766850 строкового банківського вкладу (депозиту) "Класичний без поповнення" (далі по тексту - Договір), відповідно до умов п. 1.2. якого, Вкладнику відкривається вкладний (депозитний) рахунок №766850 на ім`я Вкладника. Відповідно до п. 2.2. Договору, строк дії Вкладу - 12 місяців. Дата повернення Вкладу - 07 квітня 2009 року. Згідно п. 2.3. Договору, процентна ставка по Вкладу встановлюється у розмірі 19% річних. Зі змісту п. 3.4.1. вбачається, що Банк зобов'язався відкрити Вкладнику Вкладний рахунок та зарахувати на нього грошові кошти Вкладнику у сумі, на строк та на умовах, що обумовлені цим Договором. Відповідно до п. 3.4.4. Договору, сплата процентів і повернення Вкладу здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Вкладника №б/н (надалі-Рахунок) в день настання дати повернення Вкладу, зазначеної п.п. 2.2. Договору, а також у випадках дострокового розірвання Договору. Як вбачається зі змісту п. 4.2. Договору, проценти на Вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження Вкладу у Банк, до дня, що передує його поверненню Вкладникові або списанню з Вкладного рахунка Вкладника. Проценти нараховуються щомісячно в кожний останній день місяця. Згідно з ст.1058 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16 січня 2003р. (далі по тексту - ЦК України), за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 612, 614 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до Виписки-повідомлення по депозитному рахунку №766850, 07.04.2009 сума вкладу у розмірі 625000,00 грн. була списана з депозитного рахунку позивача з подальшим зарахуванням на поточний рахунок позивача (а.с. 28). 07.04.2009 сума вкладу з депозитного рахунку [PERSON] [NUMBER] була списана на внутрішній рахунок [NUMBER], що підтверджується меморіальним ордером №33/1 від 07.04.2009 (а.с. 98). Також, на внутрішній рахунок [NUMBER] було також зараховано суму відсотків по Депозитному рахунку у розмірі 1952,06 грн., що підтверджується меморіальним ордером №33/3 від 07.04.2009 (а.с. 99). Крім того, списання 07.04.2009 вказаної суми процентів з депозитного рахунку [PERSON] підтверджується також випискою-повідомленням по депозитному рахунку позивача (а.с. 27). Після зарахування суми вкладу у розмірі 625000,00 грн. та суми процентів у розмірі 1952,00 грн. на рахунок [NUMBER], кошти у розмірі 626952,06 грн. були перераховані на поточний рахунок [PERSON] [NUMBER], що підтверджується копією меморіального ордеру №646 від 07.04.2009 (а.с. 97). Також, зарахування суми вкладу разом із частиною процентів по вкладу на загальну суму у розмірі 626952,06 грн. підтверджується випискою-повідомленням по поточному рахунку [PERSON] [NUMBER] (а.с. 53), та поточним звітом за операціями по поточному рахунку позивача [NUMBER] (а.с. 26). Згідно п. 1.8 Постанова Правління Національного банку України "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах" від 12.11.2003 р. №492 (далі по тексту - Постанова), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Відповідно до п.п. 10.12, 10.14 Постанови, кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Нараховані проценти (дохід в іншій формі) за вкладом (депозитом) фізичної особи відповідно до умов договору банківського вкладу можуть перераховуватися на її поточний рахунок або зараховуватися на поповнення вкладу (депозиту), або виплачуватися фізичній особі готівкою. Пунктом 10.20 Постанови визначено, що з вкладного (депозитного) рахунку фізичної особи - резидента в іноземній валюті за розпорядженням вкладника або за його дорученням кошти повертаються шляхом: виплати готівкою (вивезення за межі України здійснюється згідно з нормативно-правовим актом Національного банку, що регулює переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України); виплати платіжними документами (вивезення за межі України здійснюється згідно з нормативно-правовим актом Національного банку, що регулює переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України); перерахування на власний поточний або власний вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті. Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] після повернення їй суми вкладу та процентів, шляхом зарахування вкладу та процентів на вказані поточні рахунки, вільно розпоряджалася коштами, що знаходились на її поточних рахунках, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Отримання позивачем коштів та відповідно розпорядження коштами підтверджується випискою-повідомленням на поточному рахунку [NUMBER] (а.с. 53) та копією поточного звіту за операціями по поточному рахунку позивача (а.с. 26), з яких вбачається, що частину коштів позивач отримала готівкою, а інша частина була списана з рахунку з подальшим зарахуванням на депозитні рахунки, зокрема 07.04.2009 сума грошових коштів у розмірі 210000,00 грн. була зарахована на депозитний рахунок №934847, а сума грошових коштів у розмірі 100000,00 грн. на депозитний рахунок №934846, що підтверджується копіями виписок-повідомлень по рахункам №934847 та №984846 (а.с. 29, 30). Крім того, перерахування грошових коштів з поточного рахунку позивача з подальшим зарахуванням на її депозитні рахунки підтверджується копіями меморіальних ордерів №575 та №92 від 07.04.2009 (а.с. 100-101). Отже, доводи позивача про те, що грошові кошти у розмірі 210000,0 грн. та у розмірі 100000,00 грн. вона внесла на депозитні рахунки готівкою є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Слід зазначити, що зняття позивачем готівки, зокрема, з поточного рахунку [PERSON] [NUMBER] підтверджується копією виписки-повідомлення по поточному рахунку [NUMBER] (а.с. 53) та копією поточного звіту за операціями по поточному рахунку [NUMBER] (а.с. 26), з яких вбачається, що 07.04.2009 з поточного рахунку було видано готівкою грошову суму у розмірі 314177,00 грн. та 1000,00 грн., 08.04.2009 - 1000,00 грн. та 09.04.2009 - 775,00 грн. Крім того, на спростування доводів позивача представником відповідача ПАТ КБ "Надра" надані заяви на видачу готівки №350/1 та №632/1 від 07.04.2009. Не приймаються судом до уваги доводи представника позивача на те, що вказані заява не є належним доказом, оскільки такі надані у копії, а не в оригіналі, оскільки, представником відповідача долучено до матеріалів справи протокол тимчасового доступу до речей і документів від 12.11.2013, відповідно якого вбачається, що під час тимчасового доступу до документів в приміщенні відділення ПАТ КБ "Надра" Хмельницьке РУ було вилучено, в тому числі, заяву на видачу готівки №350/1 від 07.04.2009 на 1-ому арк. та заяву на видачу готівки №632/1 від 07.04.2009 на 1 арк. Разом з тим, представником відповідача було наголошено, що у разі необхідності, такі заяви будуть надані в оригіналі на наступне судове засідання, оскільки для забезпечення подачі їх до суду в оригіналі необхідний певний час. Для встановлення належності підпису позивача, який наявний в заявах на видачу готівки, необхідні спеціальні знання, а суд не володіє такими знаннями. Відповідно до ст.143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні представнику позивача було роз'яснено його право заявити клопотання про призначення експертизи, однак останній не скористався своїм правом, передбаченим законом. Слід зазначити, що у вказаних заявах на видачу готівки містяться дані, які характеризують особу саме позивача, а саме: серія та номер паспорту ([NUMBER]), який виданий Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві 19.10.2007р., ідентифікаційний номер позивача ([NUMBER]), зазначена дата народження ([INFO]) та місце проживання ([ADDRESS]). Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов Договору та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині повернення суми депозитного вкладу. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, висловленої в постанові від 29.05.2013 року в справі № 6-39цс13, за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України підлягають до стягнення проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам. З огляду на те, що сума вкладу повернута позивачу у строк, передбачений Договором, не підлягають задоволенню і вимоги в частині стягнення процентів. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК України). Таким чином, відсотки, які просить стягнути позивач, не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Тому, з урахуванням вищевикладеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування збитків є такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed