Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Прокурор Дзержинського району м. Харкова в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» про стягнення заборгованості з виплати стипендії та зобов*язання її перерахунку, в якій просив стягнути з відповідача на користь відповідача заборгованість по виплаті стипендії за період з 01.09.2014 року по 28.02.2015 рік у сумі 4008 грн. 00 коп., зобов'язати відповідача проводити у подальшому виплату стипендії [PERSON] в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що н/л [PERSON] навчається у Державному вищому навчальному закладі «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» з 01.09.2014 року по теперішній час. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено, що особам, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами І або II групи, гарантується виплата стипендії за рахунок коштів державного бюджету в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. На момент вступу до Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» батько позивача [PERSON] мав стаж роботи під землею тривалістю більше 15 років, що підтверджується довідкою про наявність підземного стажу виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління «Білозірське» ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля № 136 від 21.07.2014р. та копією трудової книжки. Таким чином, представник прокуратури вважає, що [PERSON] має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. В той же час встановлено, що адміністрацією Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну», усупереч вимогам законодавства, з вересня по лютий 2015року [PERSON] стипендія нараховувалася у розмірі 550 грн. на місяць та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму, що підтверджується довідкою коледжу про нарахування стипендії. Зазначені дії призвели до утворення заборгованості по виплаті стипендії [PERSON] за період з 01.09.2014 року по 28.02.2015 рік у сумі 4008 грн.00 коп. В судовому засіданні представник прокуратури Якутіна О.В. підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» проти позовних вимог заперечувала, вказала, що відповідач є державним закладом, який у своїй діяльності керується тільки тими нормативними актами, які йому направляє та затверджує Міністерство фінансів та освіти України, а саме постановою Кабінету Міністрів № 882 від 12.07.2004року, а також своїм положенням «Про порядок призначення і виплати стипендії студентам Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» від 2009р., у яких немає цієї норми законодавства. Тобто, закон, на який посилається позивач, не увійшов до списку академічних або соціальних стипендій, тому вони не мали можливості сплачувати державні кошти на підвищену стипендію без згоди Міністерства освіти і фінансів, які затвердили бюджет та розміри стипендій на 2014-2015навчальний рік. Неповнолітній [PERSON] надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи, приходить до наступного. На підставі ст. 121 Конституції України на прокуратуру, як на єдину систему, покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно з ч.2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою. У відповідності до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 45 ЦПК України представництво прокуратурою інтересів громадянина та держави у суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави або громадянина у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Підставою звернення прокурора до суду з цією заявою в інтересах неповнолітнього [PERSON] є неспроможність останнього через недосягнення повноліття самостійно захистити право на отримання стипендії, яке передбачено Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці». В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] навчається у Державному вищому навчальному закладі «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» з 01.09.2014 року по теперішній час. Відповідно до п. 7 ст. З Закону України «Про вищу освіту» формування і реалізація державної політики у сфері вищої освіти забезпечується шляхом надання особам, які навчаються у вищому навчальному закладі, пільг і соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством. Згідно з ч.2 ст. 62 Закону України "Про вищу освіту" особи, які навчаються у вищому навчальному закладі за денною формою навчання, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено, що особам, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами І або II групи, гарантується виплата стипендії за рахунок коштів державного бюджету в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. У відповідності до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 1218 грн. На момент вступу до Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» батько позивача [PERSON], 1973 року народження, має стаж роботи під землею тривалістю більше 15 років, а саме 21 рік, що підтверджується довідкою довідкою про наявність підземного стажу виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління «Білозірське» ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля № 136 від 21.07.2014р. та копією трудової книжки Таким чином, [PERSON] є сином шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 1 років та має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Адміністрацією Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну», з вересня 2014 року по лютий 2015року [PERSON] стипендія нараховувалася у розмірі 550 грн. на місяць і була нижчою за рівень прожиткового мінімуму, що підтверджується довідкою коледжу про нарахування стипендії. Зазначені дії призвели до утворення заборгованості по виплаті стипендії [PERSON] за період з 01.09.2014 року по 28.02.2015 у сумі 4008,00 грн. Доводи представника відповідача про відсутність бюджетних асигнувань на виплату студентам стипендій у розмірі прожиткового мінімуму згідно зіст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», не заслуговують на увагу, оскільки вказаною нормою виплата зазначених стипендій не поставлена в залежність від наявності на це коштів у бюджеті чи кошторисі навчального закладу, в якому навчається студент. Наведеним спростовується твердження відповідача про те, що функціональність вказаного Закону залежить тільки від встановленого Кабінетом Міністрів України механізму нарахування та виплати стипендій. Крім того, положення, визначені в Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до розглядуваного випадку, оскільки пізніше прийнятим Законом, який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендій для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Також суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про те, що відсутність бюджетного фінансування позбавляє «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» можливості виплачувати підвищені стипендії, оскільки такі доводи суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні в справі «Кечко проти України», згідно з якою реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань Згідно до статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» яка передбачає таке: "Кожна фізична... особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права." В рішенні « Кечко проти України» Європейський суд з прав людини роз,яснив, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1 , має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1 З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як такі, що відповідають діючому законодавству України, тобто ч.1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» якою передбачено, що особам, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами І або II групи, гарантується виплата стипендії за рахунок коштів державного бюджету в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. [PERSON], при нарахуванні йому стипендії, підпадає під дію Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», обмежень для дії цього Закону на цей час не встановлено, в подальшому при нарахуванні стипендії [PERSON] необхідно користуватися вказаним Законом. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved