Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ "Страхова Група "ТАС", [PERSON] про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, заподіяної в результаті вчиненого злочину. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 17 травня 2014 р. біля 13 год. 30 хв. [PERSON] водій автомобіля ЗИЛ 131Г, р.н. [NUMBER] , рухаючись вищевказаним автомобілем по вул. Шевченка в с.Колибаївка Кам`янець-Подільського району під час руху в напрямку м.Кам`янець-Подільського не впоравшись з керуванням допустив зіткнення з насипом щебеню, в результаті чого спричинив перекиданная автомобіля, внаслідок чого позивач отримав тілесні ушкодження які по ступленню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Згідно висновку експерта № 33/184ТС від 07.07.2014 р. на момент дослідження автомобіля ЗИЛ, реєстраційний номер [NUMBER] гальмівна система та рульове керування перебували в технічно несправному стані, технічних несправностей ходової частини вищевказаного автомобіля яе виявлено. Несправність рульового керування вираженні у збільшеному сумарному люфті. Несправності гальмівної системи вираженні у порушенні герметичності камери середнього правого гальмівного механізму. Вказані несправності носять експлуатаційний характер і виникли до настання ДТП. Згідно висновку експерта № 45/280А від 05.08.2014 р. при заданих та встановлених особливостях скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ЗИЛ-ІЗІГ, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності з вимогами: п. 12.3, п. 22.1, п. 31.4.1 .(г), п.31,4.2.(а)ПДР. Дії водія автомобіля ЗИЛ-131Г, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , з технічної точки зору не відповідали вимогам п. 31.4.1 .(г) та п. 31,4.2.(а) ПДР. За даним фактом 17 травня 2014 р. слідчим СВ Кам`янець-Подільського РВ УМВСУ за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України було відкрито кримінальне провадження № 12014240160000391. 30 листопада 2018 р. провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито. Через отримані тілесні ушкодження тривалий час знаходився на лікуванні та в зв`язку з отриманими травмами продовжує лікування, так як не може ходити. На лікування та протезування ноги потрачено 48455,17 грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому також заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в фізичному болі та душевних стражданнях від отриманих тілесних ушкодженнях, втратив душевний спокій, в молодому віці став інвалідом 2 групи. Його страждання тривають і досі, бо не має можливості повноцінно жити і працювати. Його переживання посилились відмовою відповідача відшкодувати відповідні кошти на лікування і відновлення здоров`я. За час розслідування кримінальної справи відповідач жодного разу навіть не вибачився, а навпаки насміхається, веде себе зухвало, зверхньо. Заподіяну моральну шкоду оцінює у розмірі 500000 грн. Дії відповідача є злочинними, його вину доведено матеріалами кримінального провадження. Відповідачем було заподіяно матеріальну та моральну шкоду і вважає, що він зобов`язаний її відшкодувати в повному обсязі. На момент вчинення ДТП [PERSON] був володільцем транспортного засобу автомобіля ЗИЛ-1З0, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно полісу № АС 3548723 від 1.12.2013 року автомобіль ЗИЛ-131ІГ. реєстраційний номер [NUMBER] який був застрахований в АТ «Страхова Група «ТАС». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 100000 грн., а за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн. Розмір франшизи становить 950 грн. Позивач просить суд винести рішення яким: стягнути з відповідача АТ «Страхова Група «ТАС» на його користь моральну шкоду в сумі 5 000 грн., матеріальну шкоду в сумі 48455,17 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на його користь моральну шкоду в сумі 495 000 грн. В суді представник позивача позовні вимоги збільшив(а.с.99-102), просить суд стягнути з відповідача АТ «Страхова Група «ТАС» на його користь моральну шкоду в сумі 5 000 грн., матеріальну шкоду в сумі 72 293,24 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на його користь моральну шкоду в сумі 495 000 грн. В суді представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав? просить їх задовольнити. Суду представник позивача пояснив, що йому невідомо чи звертався його довіритель до страхової компанії з вимогами про відшкодування заподіяної шкоди, постанова слідчого про закриття кримінальної справи від 30 листопада 2018 р. не оскаржувалась в судовому порядку та прокурором не скасована; дійсно відповідач [PERSON] частково відшкодовував позивачу витрати на лікування та заподіяну моральну шкоду що було оформлено розписками. Представник відповідача АТ "Страхова Група "ТАС" в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, направив суду відзив в якому просить відмовити в задоволені позовних вимог до страхової компанії вказуючи про відсутність страхового випадку під час пригоди яка мала місце 17 травня 2014 р., в обгрунтування заперечення надав суду копію відмови від 24.09.2015 р. у виплаті страхового відшкодування на звернення позивача. Відповідач [PERSON] та його представник в суді позов не визнали, просять відмовити в його задоволенні. Представник відповідача пояснив, що вина його довірителя у вчиненні ДТП не доведена, кримінальна справа закрита, позивач отримав тілесні ушкодження під час пригоди яка мала місце 17.05.2014 р. з власної вини; під час досудового слідства його довірителем було добровільно відшкодовано позивачу 15500,00грн.. моральної та 15000,00 грн. матеріальної шкоди про що свідчать розписки копії яких приєднав до матеріалів справи; просить суд врахувати тяжкий матеріальний стан його довірителя та склад його сім`ї. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд встановив наступне. Відповідач [PERSON] є власником транспортного засобу - ЗИЛ 131Г, д.р.н. [NUMBER] . Згідно полісу № АС 3548723 від 1.12.2013 р.(а.с.11 автомобіль ЗИЛ-131Г, д.р.н. [NUMBER] був застрахований в АТ «Страхова Група «ТАС». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 100000 грн., а за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн. Розмір франшизи становить 950 грн. 17 травня 2014 р. в с.Колибаївка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області сталася дорожньо-транспортна пригода по факту якої було відкрито кримінальне провадження. На звернення позивача до АТ «Страхова Група «ТАС»(співвідповідача по справі) про виплату страхового відшкодування страховою компанією листом від 24.09.2015 р. було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, складено страховий акт про відмову у виплаті страхового відшкодування від 24.09.2015 р., зазначені обставини підтверджуються копією вказаних акту та листа(а.с.95, а.с. 95 на звороті). 30 листопада 2018 р. старшим слідчим СВ Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець- Подільського ВП в Хмельницькій області капітан поліції Пристач А.С. було винесено постанову про закриття кримінального провадження(а.с.5), внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014240160000391 від 17 травня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно зазначеної постанови в ході досудового розслідування встановлено, що 17 травня 2014 року біля 13 год. 30 хв. [PERSON] (співвідповідач по справі) - водій автомобіля ЗИЛ 131Г, р.н. [NUMBER] , рухаючись вищевказаним автомобілем по вул. Шевченка в с. Колибаївка Кам`янець-Подільського району під час руху в напрямку м.Кам`янець-Подільського не впоравшись з керуванням допустив зіткнення з насипом щебеню, в результаті чого спричинив перекидання автомобіля, внаслідок чого громадянин [PERSON] (позивач по справі), 1992 р. народження, проживаючий [ADDRESS] отримав тілесні ушкодженні. В постанові вказано, що водій [PERSON] керуючи технічно несправним вантажним автомобілем марки ЗИЛ 131Г р.н. [NUMBER] , що виразились у несправності рульового керування вираженому у збільшеному сумарному люфті та гальмівної системи вираженій у порушенні герметичності трубопроводу пневмоприводу до гальмівної камери середнього правого гальмівного механізму, діяв у відповідності до 12.3 ПДР України, що виразилися в намірі вжиття заходів для зменшення швидкості аж до її зупинки транспортного засобу у вигляді наїзду на насип щебеню та перекидання транспортного засобу, та не міг об`єктивно передбачити, що пасажир [PERSON] в порушення вимог 5.3.(6) ПДР України відчинить двері транспортного засобу, не переконавшись, що він зупинився біля тротуару, посадкового майданчика, краю проїзної частини чи на узбіччі та в порушення 5.1 ПДР України здійснить висадку, яка дозволяється здійснюватись пасажирам після зупинки транспортного засобу за умови що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху, тому в діях [PERSON] відсутня ознака об`єктивної сторони кримінального правопорушення, що виражається в причинному зв`язку між діяннями, які в даному випадку виражаються у керуванні технічно-несправного транспортного засобу, наїзді на перешкоду внаслідок якої допущено було перекидання транспортного засобу та наслідками, які виразились у спричиненні потерпілому [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, передбачених складом кримінального правопорушення в ч. 2 ст. 286 КК України. А також те, що на додатковому розслідуванні не спростовано факт умисного покидання [PERSON] кабіни автомобіля ЗИЛ- 131, а момент виникнення несправностей рульового керування та гальмівної системи досліджувався в ході проведення судової авто-технічної експертизи технічного стану транспортного засобу. Вказаною постановою було закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014240160000391 від 17 вересня 2014 р. у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Вказана постанова згідно пояснень представників сторін, які приймали участь в судовому розгляді, не скасовувалась. Внаслідок отриманих під час вказаної автодорожньої пригоди тілесних ушкоджень позивач [PERSON] неодноразово лікувався в різних медичних закладах, став інвалідом 2-ї групи. Зазначені обставини підтверджуються копіями виписок з історій хвороб(а.с.12-23), копією довідки МСЕК(а.с.9). За час лікування позивач витратив значні кошти на придбання ліків, медичних засобів, що підтверджується оригіналами чеків приєднаних позивачем та його представниками до справи(а.с.25-79, а.с.105-144). Згідно наданих суду представником позивача розрахунків(а.с.170-175), загальна вартість витрачених коштів на лікування становить 72293,24 грн. Під час досудового розслідування власником транспортного засобу [PERSON] було добровільно відшкодовано позивачу 15000,00 грн. відшкодування заподіяної матеріальної шкоди на лікування та 15500,00 грн. заподіяної моральної шкоди, що підтверджуються копіями розписок(а.с.146, 198-200), які надані суду представником відповідача та долучені до матеріалів справи. Факт отримання коштів згідно вказаних розписок представник позивача в суді визнав. Ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.2.1. ст. 2 закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми нього Закону. Згідно ч. 1 ст. 6 вказаного закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. П. 32.1 ст. 32 цього ж закону передбачено, що страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Ч. 5 зазначеної статті передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих що шкоду було заподіяно з вини водія та відповідно власника застрахованого транспортного засобу відповідача по справі [PERSON] . З наданої позивачем копії постанови про закриття кримінального провадження слідує, що шкоду у вигляді тілесних ушкоджень позивач отримав внаслідок умисного покидання транспортного засобу в порушення вимог 5.3.(6) та п.5.1 ПДР України. Крім цього суд враховує, що 24.09.2015 р. АТ "Страхова Група "ТАС" було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування з вказаних підстав, з позовом до суду позивач звернувся 18.10.2019 р., з пропущенням строку передбаченого п.37.1.4. ст. 37 закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". За таких обставин, на думку суду, вимоги позивача до АТ "Страхова Група "ТАС" про стягнення моральної шкоди в сумі 5 000 грн. та матеріальної шкоди в сумі 48455,17 грн. задоволенню не підлягають. П.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦПК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п.9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4 роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи, що позивач зазнав внаслідок дії належного відповідачу [PERSON] на праві власності транспортного засобу, який ним керував 17 травня 2014 року ушкодження здоров`я, яке призвело до його каліцтва та як наслідок інвалідності, в зв`язку з цим, вимоги позивача до відповідача [PERSON] про стягнення моральної шкоди є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Факт спричинення позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17.05.2014 р. тілесних ушкоджень підтверджується копією зазначеної постанови про закриття кримінального провадження, копіями виписних епікризів. Суд, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди в межах заявлених позивачем вимог, керується вимогами, передбаченими ч.3 ст.23 ЦК України, та вважає встановленими наступні обставини, які мають істотне значення: особу позивача який є молодим чоловіком, обставини спричинення ушкоджень здоров`я та їх тяжкість; час перебування на стаціонарному лікуванні; отримання інвалідності; особу відповідача який є непрацюючим, його матеріальний стан, перебування на утриманні неповнолітньої доньки, час який минув з дня дорожньо-транспортної пригоди, добровільне відшкодування відповідачем позивачу під час досудового розслідування 15000 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 15500 грн. заподіяної моральної шкоди. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, на думку суду, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в розмірі 15000 грн.

Outcome: partial