Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

02.08.2016 р. представник позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПрАТ/ яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. у зв'язку з нещасним випадком на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що 21 рік 4 місяці 28 днів працював на різних посадах в ПАТ. 27.03.2007 року о 16 год. 30 хв. на ПАТ, гірничотранспортний цех №2 в приміщенні боксу з ТО і ПР майстерні з технічного обслуговування і поточного ремонту №55 трапився нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. В результаті нещасного випадку на виробництві йому було постановлено діагноз - диско-генна лівостороння люмбоішиалгія, затянувшийся перебіг з вираженим стійким больовим корінцевим симптомом Л4-Л5 зліва, вираженими порушеннями 3 ступеня, порушення функції опори, статики та ходи, зумовлені ОХЗ, спондилоартрозом попереково-крижевого відділу хребта з протрузією дисків Л4-Л5, Л5-С1. Стан після кататравми з закритим переломом правої вертлужної впадини справа, закритим розривом лонного зічлінення. Крім того, по факту нещасного випадку на виробництві було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування нещасного випадку, що стався 27.03.2007 року о 16 год. 30 хв. за формою Н-5 від 30.03.2007 року, де вказано, що причиною нещасного випадку є: видача наряду на виконання ремонтних робіт на висоті без забезпечення засобами індивідуального захисту. Порушення в.о. начальника дільниці з обслуговування та ремонту автошляхів Ганнівського кар'єру і хвостосховища ГТЦ-2 [PERSON] п. 2.10 Посадової інструкції начальника дільниці з обслуговування та ремонту автошляхів Ганнівського кар'єру і хвостосховища. За результатами висновку МСЕК від 31.10.2007 р. серії ДНА-02 №021189 йому була встановлена третя група інвалідності з втратою професійної працездатності в розмірі 60% з 29.10.2007 р. по 01.11.2008 р. Внаслідок цього нещасного випадку, який стався з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, позивач втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач змушений був тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, було порушено його нормальні життєві зв'язки, він був позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі із пересуванням, оскільки він змушений використовувати допоміжні засоби, або допомогу інших людей. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просить задовольнити його повністю. Представник ПрАТ [PERSON] позов визнала частково, надала письмові заперечення згідно яких просить суд позов задовольнити частково та стягнути моральну шкоду на користь позивача в розмірі 15570,00 грн. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено поясненнями сторін, актом розслідування нещасного випадку, який стався 27.03.2007 року о 16 год. 30 хв., за формою Н-5 від 30.03.2007 року (а.с. 9-10), що нещасний випадок, який стався з позивачем під час виконання ним трудових обовязків, вважається пов'язаний з виробництвом. Позивачу встановлена диско-генна лівостороння люмбоішиалгія, порушення функції опори, статики та ходи, зумовлені ОХЗ, спондилоартрозом попереково-крижевого відділу хребта з протрузією дисків Л4-Л5, Л5-С1, і вперше було встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, (а.с.11). При повторному огляді 09.12.2009 р. позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності з 01.11.2009 р. по 01.11.2010 р., (а.с. 50). З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок нещасного випадку на виробництві та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно ст.153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 30.03.2007 року, медичних виписок, а.с.12-15, встановлено трудове каліцтво. Згідно п.4 акту причиною нещасного випадку є: видача наряду на виконання ремонтних робіт на висоті без забезпечення засобами індивідуального захисту; порушення в.о. начальника дільниці з обслуговування та ремонту автошляхів Ганнівського кар'єру і хвостосховища ГТЦ-2 [PERSON] п. 2.10 Посадової інструкції начальника дільниці з обслуговування та ремонту автошляхів Ганнівського кар'єру і хвостосховища, (а.с. 9-10). Зазначені обставини призвели до ушкодження здоровя позивача і встановлення йому первинно 60% втрати професійної працездатності, та потворно - 25% втрати професійної працездатності, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода з вини відповідача. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд враховує характер захворювання, пов'язаного з складнощами із пересування, обмеженням в вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв'язки, з постійними болями, що порушує його нормальні життєві зв'язки, фізичні і моральні страждання позивача в зв'язку з цим; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичним висновком (а.с.11-27) позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 16000 грн. моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач, завищеною. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial