Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Виконком Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Білгород-Дністровська місцева прокуратура, КУ "Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 "Сонечко" про позбавлення батьківських прав, а саме просить суд: позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо малолітньої дитини - доньки, [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO] на користь КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» м.Одеси, в якому перебуває дитина, аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 500,00 гривень щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 17.03.2017 року у КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» м.Одеса перебуває дитина [PERSON], [INFO], в зв'язку з тим, що її мати [PERSON] 22.08.2016 року залишила дитину у пологовому будинку. За весь час перебування дитини [PERSON] [INFO], у Будинку дитини №3 відповідач жодного разу її не відвідувала, не цікавилася її долею та здоров'ям. Так як, дитина залишилася без батьківського піклування, мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач був змушений звернутися до суду з відповідною заявою в інтересах малолітньої дитини, [PERSON] . Представник позивача, Виконкому Білгород-Дністровської міської ради, як органу опіки та піклування надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа, КУ "Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 "Сонечко" - головний лікар Зброжик О.П. надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути без участі представника третьої особи, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Прокурор - Колесніченко І.В., надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути без застосування засобів технічної фіксації, проти задоволення позову не заперечує. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке зареєстроване Білгород-Дністровським міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №650. (а.с.7) Відомості про батька дитини, [PERSON], записані в свідоцтві про народження відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначеннями відомостей про батька, № витягу: 00017014258) (а.с.8) Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 22.08.2016 року о 20.30 годині покинула свою новонароджену дитину жіночої статі, про що 23.08.2016 року було складеної відповідний Акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я. (а.с.16) З 23.08.2016 року за станом здоров'я малолітня [PERSON] перебувала на лікуванні в КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня». Згодом була переведена до національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит», де перебувала на обстеженні та лікуванні. З 06.09.2016 року [PERSON], [INFO], перебувала на первинному обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, в Службі у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради. (а.с.12) Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 22.09.2016 року №529 [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с.11) Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 10.11.2016 р. №615, малолітню [PERSON], [INFO], було влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення. (а.с.12) На теперішній час дитина перебуває на повному державному утриманні в КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинку дитини №3 «Сонечко» м. Одеси. (а.с.15, 28) Родина [PERSON] з 31.08.2016 року перебувала в міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Більше до міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] не зверталася. (а.с.9) Виходячи з наявних в матеріалах справи довідок, було встановлено, що посадовими особами Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради, Міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, спільно з інспектором поліції були проведені роботи щодо з'ясування фактичного місця проживання відповідача [PERSON] та з'ясування її намірів щодо подальшої долі дитини, [PERSON], [INFO], що підтверджується актом обстеження від 26.08.2016 року, протоколом бесіди від 30.08.2016 р., актом обстеження від 31.08.2016 р. (а.с.10, 13, 14). Місце перебування [PERSON] не відомо. З часу залишення дитини [PERSON] в пологовому відділенні КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня акушерсько-гінекологічне відділення» мати, [PERSON], жодного разу не цікавилася долею свої дочки, не зверталася до Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради та Міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. 10.04.2017 року № 32/995 Виконком Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.3) Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ст..3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відповідність позбавлення батьківських прав відповідача інтересам малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], а отже вважає позовні вимоги обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. При визначені розміру аліментів на дитину судом враховуються обставини зазначені ч.1 ст.182 СК України, та відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.ст. 181 ч.3, 183 ч.1 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька, мати і ( або) у твердій грошовій сумі. Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 14.04.2017 року. Згідно статті 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» визначено на 2017 рік прожитковий мінімум на одну особу, а саме на дитину віком до 6 років у місячному розмірі з 1 травня 2017 року - 1426 гривень. З огляду на те, що відсутні дані про місце роботи відповідача [PERSON], суд вважає за доцільне призначити стягнення з неї аліментів, визначивши їх розмір саме у твердій грошовій сумі та вважає заявлену позивачем суму аліментів в розмірі 500,00 грн., що становить не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на утримання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, вбачається, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, то вони підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved