Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Заявник [PERSON], заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, звернувся в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, що [PERSON], [INFO], який народився у м. Львові за національністю є поляк; доповнити актовий запис № 404 від 06.09.2003 року, складений Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ у Львівської області про одруження [PERSON] та [PERSON], а саме у графі відомості про нареченого доповнити актовий запис графою національність нареченого «поляк». Свої вимоги мотивує тим, що народився в м. Львові, що стверджується відповідним актовим записом. Біологічним батьком заявника є [PERSON], за національністю «поляк», що підтверджено витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян, де вказано відомості про дитину, [PERSON], [INFO], відомості про батька [PERSON], за національністю «поляк», відомості про матір [PERSON], громадянка України. Підстава запису відомостей про батька вказано реєстрація шлюбу. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в Книзі реєстрації було зроблено відповідний запис за № 60 від 06.04.1982 року. В 1987 року матір заявника вдруге вийшла заміж за [PERSON]. Згідно рішення виконавчого комітету Львівської області Радянської районної ради народних депутатів м. Львова від 10.11.1987 року № 59, [PERSON] усиновлено [PERSON], з привласненням прізвища «Волощак» по батькові «Олегович», про що було зроблено відповідний актовий запис та видано нове свідоцтво. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27.06.2003 року. Заявник з [PERSON] родинних відносин не підтримує та не спілкується, підтвердженням цього є рішення Франківського суду м. Львові від 20.11.2002 року, яким заявник разом з матірю втратили право користування житлом за адресою проживання [PERSON] та припинили з ним будь-яке спілкування. Натомість заявник підтримує спілкування з біологічним батьком, який проживає в [PERSON]. Встановлення факту польського походження, заявнику необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав. Заявник звернувся за місцем свого проживання до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області із зверненням про внесення доповнення до актового запису про шлюб, у графі відомості про нареченого доповнити актовим записом графою національність нареченого «поляк». У відповідь на дане звернення заявнику відмовили, з причини що зміни національності не ходять до компетенції відділ державної реєстрації актів цивільного стану, а з цих питань можна звертатися до суду. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] надали пояснення аналогічні викладеному, просять заяву задовольнити з підстав, вказаних у ній. У судове засідання представник заінтересованої особа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області не зявився, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а щодо заявлених вимог покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявника та його представника, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком [PERSON] (до внесення виправлень до відомостей актового запису) є [PERSON], [INFO], по національності поляк, а матірю [PERSON], що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 04.12.2014 року № 00014793758 . Відповідно до ст.300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст.11 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до вимог ст.13 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання. Як визначено ст.15 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій. Суд позбавлений можливості задовольнити вимогу заявників щодо встановлення факту належності їх до польської національності, так як в переліку справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, передбачених ст.256 ЦПК України, відсутня така категорія справ, як встановлення судом факту належності особи до певної національності, аналогічна позиція викладена в листі Верхового суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, згідно якого не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності до певної національності. Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови № 5 від 31.03.1995 року (із змінами) "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" наголошує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, крім зазначених в ч.1 цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Проте, чинним законодавством України не передбачено виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб через віднесення їх до певної національності. Навпаки, за змістом ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознакою етнічного походження. Також, суд вважає, що в даному випадку право заявника на індивідуальність, передбачене ст.300 ЦК України не порушене, оскільки не зазначення в документах, що підтверджують його особу, національності "поляк", не перешкоджає заявнику дотримуватися польських звичаїв, традицій, культури та позиціонувати себе поляками, виявляти почуття національного самоусвідомлення.

Outcome: dismissed