Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки площею 2,2992 га (кадастровий номер [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]), яка призначається для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Дубівської сільської Ради Волинської області, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], та право на здійснення реєстрації права власності і отримання витягу з Державного реєстру прав на вищевказану земельну ділянку на її ім'я. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилається на наступні обставини: оскільки приватизація вказаної земельної ділянки не завершена видачею правовстановлюючого документа, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, і що позов нею підтримується повністю. Відповідачі [PERSON] в судове засідання подала заяву про те, що нею позов визнається і просить розглянути справу за її відсутності. Суд ухвалює розгляд справи проводити за відсутності сторін. Дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. . Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.11.2016 року стверджується , що власником майна якого на час відкриття спадщини була [PERSON], є позивач [PERSON], , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Інший спадкоємець [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась , а у даній справі визнала позов. Дані обставини доводяться матеріалами спадкової справи № 278/2016 р. . Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 09.03.2016 року, [PERSON] померла [INFO] в м. Ковель Волинської області. За життя [PERSON] замовила технічну документацію щодо переоформлення державного акта на право власності на земельну частку (пай) для ведення особистого селянського господарства на території Дубівської сільської Ради площею 2,2992 га, але державний акт не був нею отриманий в зв'язку із смертю останньої. [PERSON] 07.11.2016 р. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. Отже, позов [PERSON] до [PERSON] про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації є підставним і підлягає до задоволення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що за [PERSON] в порядку спадкування слід визнати право на завершення приватизації земельної ділянки площею 2,2992га (кадастровий номер) [NUMBER], [NUMBER],[NUMBER]),яка призначається для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Дубівської сільської Ради Волинської області, після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], та право на здійснення [PERSON] реєстрації права власності на дану земельну ділянку і отримання витягу з Державного реєстру прав на вищевказану земельну ділянку на ім'я [PERSON]. Із повідомлення завідуючої Ковельської дернотконтори від 05.12.2017 року на звернення [PERSON] вбачається, що дана земельна ділянука не є предметом спадкування, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують права власності на земельну ділянку.

Outcome: approved