Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що згідно договору № SUC0AN11159174 від 08 липня 2008 року, укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 61 821 грн. 17 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07 липня 2015 року. Відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за його користування, у встановлені терміни, але взятих на себе зобов'язань за кредитом не виконав, заборгованість не сплатив. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO модель: Nexia 1.5, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий седан - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Договором застави передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. В порушення цього відповідач зобов'язання за договором застави не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Посилаючись на вказані обставини, просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 305855грн.28 коп. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль DAEWOO, модель: Nexia 1.5, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий седан - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "Приватбанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтво про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання представник позивача та відповідач не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що обов'язок відповідача повернути кредит, нараховані на нього відсотки та виконати інші грошові зобов'язання за кредитним договором виник 26 лютого 2009 року та мав бути виконаний не пізніше 26 березня 2009 року. Відповідно до п. 14.11. кредитного договору строк позовної давності встановлений сторонами тривалістю у 5 років. Тому вважає, що строк позовної давності за кредитним договором у зв'язку з подією дефолту, яка настала 26 лютого 209 року сплинув 26 березня 2014 року. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд у задоволенні вимог позивача відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Вислухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 08 липня 2008 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір №SUC0AN11159174, згідно якого останньому були надані грошові кошти в сумі 61 821 грн.17 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07 липня 2015 року (а.с.16-26). Відповідно до умов кредитно-заставного договору відповідач зобов'язувався щомісяця погашати кредит та сплачувати нараховані відсотки за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитно-заставного договору №SUC0AN11159174 від 08 липня 2008 року, ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" відповідач [PERSON] надав в заставу автомобіль DAEWOO модель: Nexia 1.5, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий седан - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить йому на праві власності. Згідно п. 12.1 кредитно-заставного договору сторони визначили, що затримання сплати позичальником (відповідачем) частини наданого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць є дефолтом. Відповідно до п. 12.2.2. договору, позичальник зобов'язаний усунути подію дефолту негайно або передати предмет застави у володіння банку за актом приймання передачі. Відповідно до п. 12.2.6., 13.1. договору, якщо протягом 30 календарних днів з моменту настання події дефолту, позичальник не усунув подію дефолту (тобто не погасив прострочену заборгованість): позичальник зобов'язаний негайно повернути суму кредиту в повному обсязі, виплатити винагороду, проценти за користуванням кредиту та виконати всі інші грошові зобов'язання перед банком; банк має право звернути стягнення на предмет застави (автомобіль). При цьому, відповідно до ст. 13.2. кредитного договору, банк має право звернути стягнення на предмет застави у позасудовому порядку шляхом передачі автомобіля у власність банку; продажу автомобіля банком третій особі; звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса чи в інший спосіб. Внаслідок недобросовісного виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування грошовими коштами станом на 27 червня 2014 року за ним існує заборгованість в розмірі 305 855 грн. 28 коп., яка складається з: 63 147 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом, 52546 грн.07 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 12399 грн. 58 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 162 959 грн.01 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250 грн. 00 коп. - штраф( фіксована частина), 14552 грн. 63 коп. ( процентна складова) (а.с. 8-12). Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що заявлена в позові сума боргу відповідачем не спростована, доказів погашення боргу суду не надано, як і не спростовано розрахунок суми заборгованості станом на 27 червня 2014 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач здійснив останній платіж за кредитним договором 09 лютого 2009 року в розмірі 470 грн. 00 коп. та відповідно до графку погашення кредиту, який є додатком № 1 до кредитно-заставного договору, мав обов'язок по сплаті чергової частини коштів на погашення кредиту 28 лютого 2009 року. Згідно акту прийняття автомобіля від 26 лютого 2009 року від позичальника [PERSON] кредитному інспектору Приватбанку [PERSON]. передано автомобіль DAEWOO Nexia 1.5, 2008 року випуску, реєстраційний номер: [NUMBER], на реалізацію по ринковій ціні та направлення виручених коштів на погашення заборгованості за кредитно-заставним договором (а.с. 52). 06 березня 2009 року [PERSON] надав [PERSON], [PERSON] довіреність на продаж вказаного траснпортного засобу за ціну не нижче 65000 грн., а також представляти його інтереси в органах ДАІ, нотаріату, або в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, пов'язаних з експлуатацією автомобіля (а.с. 53) Під час попереднього судового засідання представник позивача не заперечував, що [PERSON] та [PERSON] є співробітниками ПАТ КБ "Приватбанк". За таких обставин за умовами укладеного між сторонами кредитно-заставного договору у банку виникло право вимагати повернення кредиту, а у [PERSON] обов'язок його повернути через 30 днів після затримання ним внесення чергового платежу у повному обсязі, тобто 29 березня 2009 року. При цьому прийняття банком предмета застави на зберігання та видача відповідачем довіреності на ім'я працівників банку на право розпорядження транспортним засобом, який є предметом застави, свідчать про наміри банку на задоволення вимог кредитора за рахунок предмета застави у спосіб передбачений договором. Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 14.11 кредитно-заставного договору сторони встановлюють строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у 5років. Представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Крім того, відповідно до положень п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Зі змісту ч. 4 ст. 267 ЦК України випливає, що сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що при розгляді справи встановлено, що за умовами договору строк повернення кредиту внаслідок настання події дефолту настав 29 березня 2009 року, а позивач звернуся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором лише 14 липня 2014 року, тобто після спливу п'ятирічного строку звернення до суду за захистом порушеного права, встановленого договором, у задоволенні позову необхідно відмовити з підстав, передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України. Суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатніх доказів в частині наявності правових підстав для поновлення строків позовної давності, визначеної ст. 257 ЦК України, а тому необхідно у задоволенні позову з цих підстав відмовити.

Outcome: dismissed