Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

В серпні 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовними заявами до відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю "Микуленецьке автотранспортне підприємство 16144" (далі - ТОВ "Микуленецьке АТП 16144", публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" (далі - ПАТ «УСК «Гарант-Авто»), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В позовній заяві позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказали, що 27.12.2014 року біля 9 год. 30 хв. водій автопоїзда у складі сідлового тягача «DAF-TE47XS» з р. н. [NUMBER] та напівпричепа «LAG 03-39L» з р.н [NUMBER] [PERSON], рухаючись автодорогою М-19 сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» в напрямку від м. Чортків до с. Вигода Чортківського району на 393 км + 100 м, допустив виїзд автопоїзда за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя, кювет, де допустив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON], що рухались по лівому узбіччі. Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди, а [PERSON] отримав тілесні ушкодження, з якими доставлений на стаціонарне лікування до Чортківської ЦКРЛ. [INFO] [PERSON] помер під час стаціонарного лікування. Вина [PERSON] у вчиненні даної ДТП підтверджується вироком апеляційного суду Тернопільської області від 29.07.2015. Вказаною дорожньо-транспортною пригодою позивачам спричинено матеріальну та моральну шкоду. Спричинена [PERSON] матеріальна шкода полягає в тому, що вона змушена була здійснити матеріальні витрати на лікування та в подальшому на поховання чоловіка та пов'язані з цим ритуальні послуги. Загальний розмір спричиненої [PERSON] матеріальної шкоди становить 10 839,89 грн. Спричинена [PERSON] моральна шкода полягає в душевних та моральних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях, яких вона зазнала внаслідок ушкодження здоров'я та смерті свого чоловіка [PERSON], в результаті ДТП, яка за виключенням добровільного часткового відшкодування шкоди [PERSON] складає 100 000 гривень. Моральна шкода, заподіяна [PERSON] та [PERSON] - дітям загиблого, полягає у моральних стражданнях, пов'язаних із позбавленням їх батька, який був опорою сім'ї, розмір якої за виключенням добровільного часткового відшкодування шкоди [PERSON], становить по 100 000 грн. кожному. Визначаючи розмір моральної шкоди, позивачі виходили з глибини пережитих ними душевних страждань, порушення їх звичного способу життя, погіршення стану здоров'я, в зв'язку з непоправною втратою близької людини. На момент ДТП водій сідлового тягача з напівпричепом [PERSON] перебував у трудових відносинах із ТОВ «Микулинецьке АТП 16144» та виконував свої трудові обов'язки. У даному випадку цивільно-правову відповідальність перед потерпілими несе роботодавець [PERSON] - ТОВ «Микулинецьке АТП 16144». Згідно з полісами АІ/6460952, АІ/6460962 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність ТОВ «Микулинецьке АТП 16144» вказаного автомобіля була застрахована ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Через те, що [PERSON] внаслідок ДТП була спричинена матеріальна і моральна шкода, а [PERSON] та [PERSON] - моральна шкода, позивачі звернулася за виплатою страхового відшкодування до ПАТ «УСК «Гарант-Авто», однак страхової виплати не отримали. Просять стягнути з ТОВ «Микулинецьке АТП 16144» на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 95 128 грн. моральної шкоди кожному; стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь [PERSON] 10 839, 89 грн. матеріальної шкоди; стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 4 872 грн. моральної шкоди кожному. В позовній заяві позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказали, що 27.12.2014 року біля 9 год. 30 хв. водій автопоїзда у складі сідлового тягача «DAF-TE47XS» з р. н. [NUMBER] та напівпричепа «LAG 03-39L» з р. н. [NUMBER] [PERSON], рухаючись автодорогою М-19 сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» в напрямку від м. Чортків до с. Вигода Чортківського району на 393 км + 100 м, допустив виїзд автопоїзда за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя, кювет, де допустив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON], що рухались по лівому узбіччі. Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди, а [PERSON] отримав тілесні ушкодження, з якими доставлений на стаціонарне лікування до Чортківської ЦКРЛ. [INFO] [PERSON] помер під час стаціонарного лікування. Вина [PERSON] у вчиненні даної ДТП підтверджується вироком апеляційного суду Тернопільської області від 29.07.2015. Вказаною дорожньо-транспортною пригодою позивачам спричинено матеріальну та моральну шкоду. Спричинена [PERSON] матеріальна шкода полягає в тому, що у зв'язку із загибеллю чоловіка вона була змушена самотужки здійснити оплату витрат на поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг, загальних розмір яких складає 8841 грн. Спричинена [PERSON] моральна шкода полягає в душевних та моральних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях, яких вона зазнала внаслідок загибелі свого чоловіка [PERSON] в результаті ДТП, яка, за виключенням добровільного часткового відшкодування шкоди [PERSON], складає 100 000 грн. Спричинена [PERSON], [PERSON], [PERSON] моральна шкода полягає в душевних та моральних стражданнях, яких вони зазнали внаслідок загибелі свого батька [PERSON] в результаті ДТП, яка, за виключенням шкоди, яка була добровільно частково відшкодована [PERSON], становить по 100 000 грн. кожному. На момент ДТП водій сідлового тягача з напівпричепом [PERSON] перебував у трудових відносинах із ТОВ «Микулинецьке АТП 16144» та виконував свої трудові обов'язки. У даному випадку цивільно-правову відповідальність перед потерпілими несе роботодавець [PERSON] - ТОВ «Микулинецьке АТП 16144». Згідно з полісами АІ/6460952, АІ/6460962 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність ТОВ «Микулинецьке АТП 16144» вказаного автомобіля була застрахована ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Через те, що [PERSON] внаслідок ДТП була спричинена матеріальна і моральна шкода, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - моральна шкода, позивачі звернулася за виплатою страхового відшкодування до ПАТ «УСК «Гарант-Авто», однак страхової виплати не отримали. Просять стягнути з ТОВ «Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144» на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 96 346 грн. моральної шкоди кожному; стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь [PERSON] 8 841 грн. матеріальної шкоди; стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 3 654 грн. моральної шкоди кожному. Згідно пояснень позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], даних в судових засіданнях, вони підтримують позовні вимоги, вважають їх підставними та просять задовольнити в повному обсязі. Представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON], зважаючи на те, що усі можливі пояснення у справі були надані, просить розглядати справу без її особистої участі та участі позивачів за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримує повністю, та просить позов задовольнити, про що подала заяву. При цьому додатково зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 1193 Цивільного кодексу України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоду завдано вчиненням злочину, тому матеріальне становище відповідача ТОВ «Микуленецьке АТП 16144», який є юридичною особою, не може бути прийняте як підстава зменшення розміру шкоди. Представник відповідача ТОВ «Микуленецьке АТП 16144» позовні вимоги визнає частково, в свої запереченнях посилається на ст. ст. 33, 1168, 1187, 1194, 1202 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 13, 21, 22, 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також вказується, що позивачам внаслідок ДТП була спричинена матеріальна і моральна шкода. Відтак позивачі звернулися за виплатою страхового відшкодування до ПАТ «УСК «Гарант-Авто», однак страхової виплати не отримали. Проте належних та допустимих доказів отримання страховою компанією, долученої заяви на виплату страхового відшкодування, а також відомостей про здійснення чи про відмову від здійснення виплати суми страхового відшкодування позивачами не долучено. ТОВ «Микуленецьке АТП 16144», який застрахував свою відповідальність на випадок ДТП у порядку, встановленому вказаним Законом України та строки, повідомив страхову компанію про скоєну ДТП, створив необхідні умови для позивачів щодо отримання страхового відшкодування завданої шкоди, від ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», рішень про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачам не приймалося. Доказів, що страховою компанією позивачу виплачено страхове відшкодування, яке не є достатнім для повного відшкодування завданої шкоди, суду також не надано. Заявлені позивачами суми до відшкодування, визначені ними у повному розмірі, без відрахування сум, які вони могла б отримати від страхової компанії, як страхові виплати, тобто вказані суми відшкодування завданої моральної шкоди не є різницею, яку у відповідності з вимогами ст. 1194 ЦК України має сплачувати особа, яка має відповідати за шкоду. Відповідач ТОВ «Микуленецьке АТП 16144» вважає за необхідне стягнення з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» суму заявлених позовних вимог, в тому числі щодо розміру моральної шкоди, зменшивши суму моральної шкоди, визначену позивачами, як визначену без врахування вимог ст. 23 ЦК України. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення коштів з ТОВ «Микулинецьке АТП 16144». Представник позивачів [PERSON] у відгуку на заперечення відповідача ТОВ «Микуленецьке 16144» зазначила, що фактично заперечення відповідача зводяться до того, що його відповідальність застрахована, тому відшкодовувати шкоду повинен страховик, при цьому ним не заперечується, що страховик відшкодовує шкоду, в порядку, межах та розмірі, визначеному Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Потерпілі звернулися за виплатою страхового відшкодування до страховика, з моменту вручення страховику заяв про здійснення страхової виплати минуло більше п'яти місяців, однак ні страхових виплат, ні будь-яких повідомлень від страховика позивачі не отримали. Наведене свідчить про порушення зобов'язань страховиком. Зважаючи на те, що ніхто не може обмежити особу в праві на судовий захист її прав, які не визнані та порушені, позивачі вправі звернутись за судовим захистом своїх прав. Відповідач у своїх запереченнях посилається на ст. 1194 Цивільного кодексу України, згідно з якою особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування0 для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тому зважаючи на те, що позивачами визначено розмір шкоди, яка підлягає стягненню із страховика, ними правильно обраховано різницю, яку повинен відшкодувати відповідач ТОВ «Микулинецьке АТП 16144». Вважає заперечення відповідача ТОВ «Микулинецьке АТП 16144» необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу. Представник відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] в судове засідання не з"явився, повідомив суд письмово,просить справу розглядати без його участі, суду пояснив, що ним відшкодована шкода частково кожному в розмірі 5000 гривень. Суд, враховувавши пояснення сторі по справі та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнитичастково з наступних мотивів. Вироком апеляційного суду Тернопільської області від 29 липня 2015 року визнано винним [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. Відповідно до ст. 76 КК України зобов'язано [PERSON] не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання та роботи. Судом встановлено, що [PERSON] 27 грудня 2014 року близько 09 год. 30 хв. , керуючи технічно справним автопоїздом у складі сідлового тягача «DAF-ТЕ47ХS», реєстраційний номер [NUMBER] та напівпричепа «LAG 03-39L», реєстраційний номер [NUMBER], без пасажирів та вантажу, рухався автомобільною дорогою М-19 сполученням «Доманово - Ковель - Чернівці - Тереблече», в напрямку від м. Чортків Тернопільської області до с. Вигода Чортківського району Тернопільської області. Внаслідок порушення пунктів 1.5 ч. 1 , 1.10, 2.3 (б,д), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України [PERSON] не забезпечив безпеку дорожнього руху та під час руху по другій ділянці з колійністю дорожнього полотна допустив виїзд передньої частини сідлового тягач «DAF-ТЕ47ХS» на зустрічну смугу руху, складання автопоїзда та його подальший виїзд на ліве узбіччя, кювет, в ході якого відбувся наїзд правої бокової частини сідлового тягача (на рівні паливного баку) на пішоходів [PERSON] та [PERSON], які рухались на лівому узбіччі в попутному напрямку. У результаті наїзду транспортним засобом пішоходи [PERSON] та [PERSON], отримали тілесні ушкодження, від яких [PERSON] помер на місці пригоди, а [PERSON] помер [INFO] під час проходження стаціонарного лікування у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Чортківської ЦКРЛ. Порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 1.5 ч.1, 1.10,2.3 (б,д), 12.1,12.3 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв'язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням загибелі потерпілих [PERSON] та [PERSON] Загиблий в ДТП [PERSON] перебував в шлюбі [PERSON], в них народилося двоє дітей - дочка [PERSON] та [PERSON], що стверджується відповідними свідоцтвами. Дружина та діти померлого є потерпілими від злочину. У відповідності до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Ст. 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам 'ятника, ці витрати. Спричинена [PERSON] матеріальна шкода полягає в тому, що вона змушена була здійснити матеріальні витрати на лікування та в подальшому на поховання чоловіка та пов'язані з цим ритуальні послуги. Внаслідок отриманих травм [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у Чортківській ЦРЛ у період з 27.12.2014 року до [INFO]. В аптечному пункті ТОВ «Мішель» за призначенням лікаря [PERSON] на лікування чоловіка були придбані медикаменти та вироби медичного призначення на загальну суму 2 719,89 грн., що підтверджується фіскальними чеками від 27 та [INFO] та формою обліку виписаного стаціонарного хворого № 6818 . Крім того, за призначенням лікаря [PERSON] було проведено обстеження - комп'ютерна томографія головного мозку, за що [PERSON] сплачено 550 грн., що підтверджується товарним чеком № 69 від 27.12.2014, виданим ФОП [PERSON] та формою обліку виписаного стаціонарного хворого № 6818. Таким чином розмір витрат на лікування [PERSON] складає 3 269,89 грн. Крім того, спричинена [PERSON] матеріальна шкода також полягає в тому, що у зв'язку із загибеллю чоловіка вона була змушена самотужки здійснити оплату витрат на поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг. А саме: на придбання чоловічого костюма, чоловічої сорочки, галстука, чоловічого взуття витрачено 2145 грн., що підтверджується товарним чеком № 24 від 29.12.2014, виданим ФОП [PERSON]; на придбання домовини, хреста, накриття на тіло, вінків ритуальних, свічок та надання транспортних послуг та послуг копання ями витрачено 5425 грн., що підтверджується товарними чеками № 39,40 від 30.12.2014 та актом виконаних робіт від 30.12.2014, виданими ФОП [PERSON] Таким чином, загальний розмір здійснених [PERSON] витрат на поховання свого чоловіка складає 7 570 грн. Загальний розмір спричиненої [PERSON] матеріальної шкоди становить 10 839,89 грн. Згідно ч. 1 ст. 1167 вищевказаного Кодексу моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Таким чином, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають право на відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, яка завдана їм смертю чоловіка та батька [PERSON] Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обоє 'язків. Наведене також роз'яснено у абз. З п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно з яким не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. На момент ДТП водій сідлового тягача з напівпричепом [PERSON] перебував у трудових відносинах із ТОВ «Микулинецьке АТП 16144» та виконував свої трудові обов'язки, що підтверджується копіями наказу товариства про прийняття [PERSON] на роботу водієм, наказу товариства про закріплення за ним вищевказаного автомобіля, подорожнього листа вантажного автомобіля №85, відповіді з ТОВ «Микулинецьке АТП 16144. Сідловий тягач «DAF-TE47XS» з р. н. [NUMBER] та напівпричіп «LAG 03-39L» з р. н. [NUMBER] відповідно до свідоцтв про реєстрацію ТЗ належать ТОВ «Микулинецьке АТП 16144». Згідно з полісами АІ/6460952, АІ/6460962 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність ТОВ «Микулинецьке АТП 16144» вказаного автомобіля була застрахована ПАТ «УСК «Гарант-Авто». У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з вищевказаним договором страхування (полісом) ПАТ «УСК «Гарант-Авто», страхова сума, в межах якої страховиком здійснюється виплата страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000 грн., що відповідає п. 9.3 ст.9 Закону. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 2 частини другої статті 23 Кодексу передбачено відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до п.1 ст. 23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"- шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є : шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Згідно ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи роз'яснення, надані в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Спричинена [PERSON] моральна шкода полягає в душевних та моральних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях, яких вона зазнала внаслідок ушкодження здоров'я та смерті свого чоловіка [PERSON] в результаті ДТП. Моральна шкода заподіяна [PERSON] та [PERSON] - дітям загиблого полягає у моральних стражданнях пов'язаних із позбавленням їх батька, який був опорою сім'ї. Пунктом 27.3, 27.4 ст. 27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам 'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред 'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Враховуючи, що [PERSON] внаслідок ДТП була спричинена матеріальна і моральна шкода, а [PERSON] та [PERSON] - моральна шкода, ці позивачі звернулися за виплатою страхового відшкодування до ПАТ «УСК «Гарант-Авто», однак страхової виплати не отримали. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування, завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тому матеріальна шкода в розмірі 10 839, 89 грн. підлягає стягненню із відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Оскільки визначена законом страхова сума, яка повинна бути стягнута із ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, що складає 14616 грн. (1218 грн. х 12), та в рівних частинах для кожного потерпілого становить по 4 872 грн. (14616 грн./З) є недостатньою для відшкодування завданої позивачам моральної шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) має бути стягнута ТОВ «Микулинецьке АТП 16144». Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи при цьому характер, глибину та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, яких зазнали позивачі, їх тривалість, та те, що третьою особою [PERSON] частково добровільно відшкодована шкода потерпілим, суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди в зв'язку з смертю [PERSON] в користь дружини [PERSON] в розмірі 95 128 (дев'яносто п'ять тисяч сто двадцять вісім) гривень та в користь дітей [PERSON] та [PERSON] по 50 000 (п'ятдесят) тисяч гривень кожному. Загиблий в ДТП [PERSON] перебував в шлюбі [PERSON], в них народилося троє синів [PERSON], [PERSON], [PERSON], що стверджується відповідними свідоцтвами. Дружина та діти померлого [PERSON] є потерпілими від злочину. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої [PERSON], позивачам заподіяна матеріальна та моральна шкода. Спричинена [PERSON] матеріальна шкода полягає в тому, що у зв'язку із загибеллю чоловіка вона була змушена самотужки здійснити оплату витрат на поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг, на що витрачено 8841 грн., що підтверджується товарним чеком, накладною до нього та актом виконаних робіт від 27.12.2014, виданими фізичною особою-підприємцем [PERSON] Спричинена [PERSON] моральна шкода полягає в душевних та моральних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях, яких вона зазнала внаслідок загибелі свого чоловіка [PERSON] в результаті ДТП. Спричинена [PERSON], [PERSON], [PERSON] моральна шкода полягає в душевних та моральних стражданнях, яких вони зазнали внаслідок загибелі свого батька [PERSON] в результаті ДТП. Враховуючи, що [PERSON] внаслідок ДТП була спричинена матеріальна і моральна шкода, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - моральна шкода, позивачі звернулася за виплатою страхового відшкодування до відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто», однак страхової виплати не отримали, тому матеріальна шкода в розмірі 8 841 грн. підлягає стягненню із відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Оскільки визначена законом страхова сума, яка повинна бути стягнута із ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в розмірі 12 мінімальних заробітних плат що складає 14616 грн. (1218 грн. х 12) та в рівних частинах для кожного потерпілого становить по 3 654 грн. (14616 грн./4) є недостатньою для відшкодування завданої позивачам моральної шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) має бути стягнута з відповідача ТОВ «Микулинецьке АТП 16144». Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи при цьому характер, глибину та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, яких зазнали позивачі, їх тривалість, та те, що третьою особою [PERSON] частково добровільно відшкодована шкода потерпілим, суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди в зв'язку з смертю [PERSON] в користь дружини [PERSON] в розмірі 96 346 (дев'яносто шість тисяч триста сорок шість) гривень та в користь дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 50 000 (п'ятдесят) тисяч гривень кожному. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок кримінального правопорушення. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: partial