Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

заявник [PERSON] звернулась 24.09.2014 року до Дружківського міського суду з заявою про встановлення факту постійного мешкання на території України. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилаеться на те, що з 26 вересня 1990 року вона мешкає без реєстрації на території України за адресою: [ADDRESS], має паспорт громадянина СРСР. Через відсутність в паспорті штампу "Україна", вона не може отримати паспорт громадянина України. Грамодянства іншої країни вона не має. Через свою юридичну необізнаність своєчасно не звернулась до органів внутрішніх справ за своїм місцем проживання для отримання паспорту громадянина України . Просить встановити факт постійного проживання на территоріїї України з 26 вересня 1990 року по теперішній час. В судове засідання заявник [PERSON] з'явилася, заяву підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Дружківського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області у судове засідання з'явився, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. З`ясувавши дійсні обставини справи, вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, свідків [PERSON],[PERSON], суд приходить до висновку, що заяву задоволено повністю з наступних мотивів. Відповідно до вимог ч.2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень , що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 3, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються і судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Звертаючись до суду з заявою про встановлення юридичного факту [PERSON] посилається на те, що факт постійного проживання на території України станом на 26 вересня 1990 року її необхідно для встановлення належності до громадянства України. Згідно ст. 3 Закону України "Про громадянство" громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України»(13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Відповідно до п. 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України" від 27 березня 2001 року № 215/2001 з наступними змінами, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до п. 9 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень» для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; в) рішення суду, яким підтверджується факт проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Згідно зі ст. 45 Указу Президента України "Питання організації виконання Закону України від 27 березня 2001 року № 215/2001 "Про громадянство України" для прийняття громадянства України особа подає до Комісії при Президентові з питань громадянства та управлінь МВС такі документи: г) один із таких документів: документ, що підтверджує безперервне проживання особи на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років - для особи, яка в'їхала в Україну іноземцем; д) один із таких документів: -копію документа, що підтверджує отримання дозволу на імміграцію в Україну; -копію паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року з відміткою про прописку на території України або для іноземців та осіб без громадянства, які в'їхали в Україну на постійне місце проживання до набрання чинності Законом "Про імміграцію", копію посвідки на постійне проживання. Як, було встановлено у судовому засіданні, заявниця звернулась до ГУДМС України в Донецькій області для отримання громадянства, але їй було відмовлено. Враховуючи зазначене, вимоги [PERSON] є такими, що ґрунтуються на Законі України «Про громадянство України" та положеннях Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України" від 27 березня 2001 року № 215/2001, оскільки для встановлення належності до громадянства України зазначені нормативні акти передбачають надання, в тому числі рішення суду про встановлення факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до частини 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 235 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Outcome: approved