Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Є.М.Остапенко № 244217 від 27.06.2021, яким стягнуто з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість у розмірі 40265,14 грн, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що правочин, на підставі якого вчинено виконавчий напис, а саме кредитний договір, вчинено в електронній формі і його не посвідчено нотаріально. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Після цього нотаріус не може вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, який не посвідчено нотаріально. Виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не дотримано приписи ст.ст. 87 і 88 Закону України «Про нотаріат». Ухвалою суду від 09.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін і третіх осіб за наявними у справі матеріалами, запропоновано відповідачеві скласти відзив на позов, третій особі пояснення протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали суду та позовної заяви із додатками тощо. Ухвалою суду від 09.11.2021 задоволено заяву позивача щодо застосування заходів забезпечення позову. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Є.М.Остапенко відсутній за відповідною адресою. Відзив приватний нотаріус не надсилав. Відповідач - ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судове повідомлення з ухвалою суду, позовною заявою із додатками отримав 16.11.2021. Відзив на позов не складав. 30.11.2021 на адресу суду надійшла заява ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про визнання позовних вимог у порядку ст. 206 ЦПК України Вказує наповернення позивачеві 50 % судового збору із бюджету у зв`язку із визнанням позову і стягнення з відповідача на користь позивача 454,00 грн судового збору із позовної заяви і 227,00 грн судового збору із зави про забезпечення позову. Разом із заявою про визнання позовних вимог відповідачем також надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді, в якому відповідач пропонує вирішити спір в мировому порядку на наступних умовах: у разі сплати коштів у розмірі 10729,43 грн у строк до 18 год. 00 хв. 30.11.2021, частина заборгованості у розмірі 29535,71 грн. буде списана, а заборгованість за кредитним договором №3323854 від 05.01.2021 та виконавчим написом № 244217 вважатиметься такою, яка погашена в повному обсязі., також надійшла заява про визнання позовних вимог. На час ухвалення рішення згоди позивача на запропоновані у мови мирової угоди до суду не надходило, а так само і відсутній відомості про отримання відповідачем від позивача зазначених 10729,43 грн Третя особа - Семенівський відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) пояснень на позов не складала. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд зазначає, що за змістом ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України). Тобто процесуальний обов`язок доведення позовних вимог, у т.ч. надання відповідних письмових доказів, покладено саме на позивача якщо відповідач заперечує проти позову. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Суд встановив, що спірний виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича № 244217 від 27.06.2021, яким стягнуто з позивача [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованість у розмірі 40265,14 грн, вчинено на підставі, зокрема, кредитного договору №3323854 від 05.01.2021 укладеного між [PERSON] і ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (ТМ MYCREDIT) на підставі договору факторингу №2106 від 21.06.2021 правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». Заборгованість стягнуто за період 20.06.2021 - 27.06.2021. Сума заборгованості включає у себе: заборгованість за тілом кредиту 11150,00 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 29090,14 грн, плата за вчинення виконавчого напису 25,00 грн. Загальна заборгованість 40265,14 грн (а.с.11). 30.08.2021 начальником відділу Семенівського районного відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) С.Б.Чекальським винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 66643664 (а.с.10). Згідно договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 3323854 від 05.01.2021 позивач [PERSON] отримав у ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» кредит шляхом перерахування на банківський картковий рахунок у сумі 11150,00 грн на 30 днів. Дата надання позики 05.01.2021, дата повернення позики 04.02.2021, знижена процентна ставка - 0,29 %, процентна ставка на прострочену позику в день - 2,70 %, річна процентна ставка - 105,85 % тощо. Договір нотаріально не посвідчено (а.с.9). Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. У частині першій статті 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року, справа № 757/24703/18-ц, зазначив, що за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Установлені судами обставини свідчать, що серед документів наданих Банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, не містить умов щодо збільшення кредитного ліміту на картковому рахунку позичальника, умов та порядку нарахування відсотків, відповідальності за порушення зобов`язань, а отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. За таких обставин апеляційний суд мав задовольнити позов [PERSON] у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Ст. 50 Закону передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд повторює, що спірний кредитний договір укладено між сторонами у письмовій формі шляхом заповнення позивачем відповідного формуляру заяви, його не посвідчено у нотаріальному порядку, а, відтак, нотаріусом не дотримано зазначених вимог закону України "Про нотаріат" щодо права вчинити виконавчий напис на не нотаріально посвідченому кредитному договорі. Відтак визнання відповідачем ТОВ "Фінансова компанія управління активами" позову відповідає обставинам справи і закону, суд приймає її та задовольняє позов повністю. Підстав для скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 09.11.2021, справа № 547/923/21, провадження № 2-з/547/21/21, шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису, - не має. У зв`язку із визнанням відповідачем позову суд, відповідно до ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України повертає позивачі 50 % сплаченого ним судового збору під час звернення з позовом до суду, що складає 454,00 грн (908 / 2). Інші 50 % судового збору у сумі 454,00 грн (908 / 2) і 420,00 грн судового збору із заяви про забезпечення позову суд стягує з відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь позивача, а всього 874,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved