Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

25.09.2015 року ПСП «Діар» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило визнати недійсним договір оренди 21/9 від 21.09.2015 року, укладеного між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Екстра [PERSON]» та скасувати його державну реєстрацію, посилаючись на те, що 10.10.2010 року між ПСП «Діар» та [PERSON] було укладено Договір оренди земельної ділянки, що знаходиться на території Завадівської сільської ради Володарського району Київської області строком на 5 років. 25 жовтня 2010 року Договір оренди земельної ділянки було зареєстровано у Володарському районному відділі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 04.10.943.00877. ПСП «Діар» вказує, що незважаючи на зареєстроване речове право, відповідач [PERSON] порушила його права на володіння та користування орендованою земельною ділянкою, не погоджуючи з орендарем, всупереч діючому Договору оренди землі, уклала 21.09.2015 року договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Екстра [PERSON]», який внесений був приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач зазначає, що попередній договір оренди земельної ділянки, укладений між ПСП «Діар» та відповідачем [PERSON] у передбачений законодавством спосіб не був розірваний, державна реєстрація не скасована і не оспорена. ПСП «Діар» посилаючись на ст. 27 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 203, 215 ЦК України, на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вважає, що [PERSON] порушивши зобов'язальні правовідносини з оренди землі, а також наявне ПСП «Діар» речове право з володіння й користування об'єктом оренди в односторонньому порядку відмовилась від правочину та своїх зобов'язань за ним, а приватний нотаріус [PERSON] зареєструвала вже зареєстроване речове право з володіння й користування об'єктом оренди. Тому позивач ПСП «Діар» просив задовольнити позов в повному обсязі і стягнути судові витрати. 29.01.2016 року до суду надійшов зустрічний позов від [PERSON] в якому позивач просить визнати Договір оренди землі від 10.10.2010 року укладений між ПСП «Діар» та [PERSON] недійсним, оскільки при його укладенні було порушено статтю 15 Закону України «Про оренду землі» (який діяв на дату укладення Договору), адже в ньому не вказана істотна умова договору оренди землі, як передача в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки та ч. 1 ст. 638 ЦК України, в якій вказано, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У судовому засіданні представник позивача ПСП «Діар» за первісним позовом підтримав позовні вимоги в повному обсязі, дав пояснення суду, що 10.10.2010 року ПСП «Діар» уклало договір оренди землі з [PERSON] строком на п'ять років . ПСП «Діар» виконувало вимоги умов Договору, земельна ділянка була передана по акту приймання-передачі. Не розірвавши договору оренди [PERSON] уклала договір оренди з ТОВ «Екстра [PERSON]». Укладений Договір суперечить вимогам законодавства, повинен бути визнаний недійсним та скасованим з моменту державної реєстрації. Представник відповідача за первісним позов не визнав позовних вимог ПСП «Діар», пояснивши при цьому, що Договір від 10.10.2010 року укладений між ПСП «Діар» та [PERSON] є недійсним, оскільки він суперечить ст. 15 Закону України «Про оренду землі», так як в ньому не вказано всіх істотних умов Договору. Представник позивача за зустрічним позовом підтримав вимоги зустрічної позовної заяви в повному обсязі. Представник відповідача за зустрічним позовом не визнав позовних вимог, при цьому пояснив суду, що при укладенні Договору оренди земельної ділянки між ПСП «Діар» та [PERSON] не допущено порушень вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Умови Договору виконувалися в повному обсязі, вказана представником [PERSON] істотна умова Договору оренди землі, як передача в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки не порушувала прав орендодавця [PERSON], тому в зустрічному позові необхідно відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає що позовні вимоги за первісним позовом підлягають до задоволення з таких підстав. 06 лютого 2006 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 511169. 10.10.2010 року [PERSON] уклала Договір оренди земельної ділянки з ПСП «Діар», який був зареєстрований у Державному реєстрі земель за № 04-10.943.00877 строком на п'ять років. Об'єктом оренди земельної ділянки за вказаним Договором є земельна ділянка площею 2,5366 га. Земельну ділянку було передано 10.10.2010 року відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки. При діючому між ПСП «Діар» та [PERSON] договірі оренди землі, остання 21.09.2015 року уклала новий договір оренди земельної ділянки 21/9 з товариством з обмеженою відповідальністю "Екстра [PERSON]", при цьому попередній договір із ПСП «Діар» не було у належному порядку розірвано і термін його дії не закінчився. Договір оренди землі між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю "Екстра [PERSON]" 23.09.2015 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 44234434 від 21.09.2015 року. Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У статті 31 Закону України «Про оренду землі», зазначено, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Встановлене судом вказує, що [PERSON] при діючому договорі оренди землі з ПСП «Діар», не вирішивши питання про його припинення або розірвання у встановленому законом порядку, передала об'єкт оренди іншій юридичній особі - товариству з обмеженою відповідальністю "Екстра [PERSON]" в строкове платне володіння і користування, порушивши таким чином взяті на себе зобов'язання за договором з ПСП «Діар» від 10.10.2010 року та ст. 214 ЦК України, яка визначає, що одностороння відмова віл правочину - договору не допускається. З наведеного вище слідує, що відповідачка [PERSON] порушила зобов'язальні правовідносини з оренди землі, а також наявне у позивача речове право на володіння і користування обєктом оренди, в одностороньому порядку відмовилася від правочину та своїх зобов'язань за ним. Одночасно з наведеним, суд встановив, що приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] неправомірно здійснено державну реєстрацію вже раніше зареєстрованого договору оренди землі укладеного між [PERSON] та ПСП «Діар» Ч. 1 ст. 215 ЦК України визначає, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В свою чергу ч.1 ст. 203 ЦК України, вказує, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. За наведених вище обставин суд прийшов до висновку, що вимоги ПСП "Діар" обгрунтовані і підлягають задоволенню. Договір оренди землі, від 21.09.2015 року укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Екстра [PERSON]», посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] слід визнати недійсним з моменту державної реєстрації та скасувати державну реєстрацію. Зустрічний позов про визнання Договору оренди землі від 10.10.2010 року укладений між [PERSON] та ПСП «Діар» не підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 511169 [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,5366 га, що розташована на території Завадівської сільської ради Володарського району Київської області. 10.10.2010 року [PERSON] уклала Договір оренди землі з ПСП «Діар», який був зареєстрований у Державному реєстрі земель за № 04-10.943.00877 строком на п'ять років. Відповідно до умов даного Договору, [PERSON] передала ПСП «Діар» в строкове платне користування належну їй земельну ділянку. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У договорі вказані його умови. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: 1) об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); 2) строк дії договору оренди; 3) орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; 4) умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; 5) умови збереження стану об'єкта оренди; 6) умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; 7) умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; 8) існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; 9) визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; 10) відповідальність сторін; 11) умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: - план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; - кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; - акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); - акт приймання-передачі об'єкта оренди; - проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Звертаючись до суду з зустрічним позовом, [PERSON] посилається на те, що в Договорі відсутня одна з істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а саме: передача у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. [PERSON] при укладенні Договору оренди при передачі земельної ділянки не зверталась до ПСП «Діар» про порушення її прав із- за відсутності у договорі такої істотної умови, як передача в заставу та внесення до статутного фонду права оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмовити в їх задоволенні (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 грудня 2013 року у справі № 6-78 цс 13). Відсутність у Договорі оренди землі від 10.10.2010 року, який укладений між [PERSON] та ПСП «Діар» такої істотної умови, як передача у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, не порушує прав позивача. Позивач за первісним позовом просив суд стягнути понесені ним судові витрати. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат понесених позивачем складає 1218,00 грн., така сума підлягає стягненню з [PERSON].

Outcome: approved