Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

10.12.2019 р. керівник Мукачівської місцевої прокуратури Братюк О.П. звернувся до Воловецького районного суду Закарпатської області з позовом в інтересах держави в особі Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області до [PERSON] , третя особа на стороні позивача Державне підприємство "Воловецьке лісове господарство", про відшкодування шкоди завданої злочином в розмірі 23 877,39 гривень. Позов мотивовано тим, що вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 13.03.2018 року, який набрав законної сили 13.04.2018 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 246 та ч.1 ст. 277 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання. За вироком суду встановлено, що відповідачем заподіяно шкоду бюджету Воловецької селищної ради Закарпатської області на загальну суму 23 877 грн. 39 коп., яка до теперішнього часу не відшкодована. На підставі наведеного, просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Воловецької селищної ради Закарпатської області шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 23 877, 39 гривень. Прокурор в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник третьої особи ДП "Воловецьке лісове господарство" Повідайчик О.І. на розгляд справи також не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову не заперечує. Представник Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської не скористався правом на участь у судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, відповідач просив розстрочити йому погашення завданих збитків. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п.2 ст. 121 Конституції України, на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, передбачених законом. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадянина або держави в суді у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 3 статті 56 ЦПК України, встановлено, що у випадках, визначених законом прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 13.03.2018 року, який набрав законної сили 13.04.2018 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 246 та ч.1 ст. 277 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання. Також встановлено, що відповідач [PERSON] за вказаним вироком був визнаний винним в тому, що він 09.09.2017 року близько 17.00 години умисно, незаконно, без відповідного дозволу та ліміту, в корисливих цілях, у кварталі №31, виділі № 25 Державного підприємства " Воловецьке ЛГ" в урочищі "Черенини" вчинив самовільну рубку дерев породи граб в кількості 8 штук, в кількості 5 м. куб, які відносяться до рекреаційно-оздоровчих лісів, внаслідок чого, державі в особі ДП "Воловецьке ЛГ" спричинено шкоду на суму 23 877 грн. 39 коп. (а.с. 11-13). Розмір матеріальної шкоди, заподіяної відповідачем [PERSON] внаслідок вчинення кримінального правопорушення, визначено на підставі вироку Воловецького районного суду Закарпатської області від 13.03.2018 р., яким встановлено, що [PERSON] заподіяв матеріальну шкоду в розмірі 23 877,39 гривень. Згідно ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 105 ч. 1, ч. 2 п. 1 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Відповідно до ст. 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За змістом ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З абзацу 1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» та абзацу 1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Бюджетного кодексу України до доходів Державного бюджету України включаються доходи бюджету, за винятком тих, що згідно із статтями 64, 66, 69, 69-1 та 71 цього Кодексу закріплені за місцевими бюджетами. Згідно п. 7 ч. 3 статті 29 Бюджетного кодексу України, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів - 20 відсотків. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 384/1080/16-ц. У відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене та те, що вина [PERSON] щодо завданої матеріальної шкоди унаслідок незаконної порубки дерев встановлена вироком суду, який набрав законної сили і ним не оскаржувався, розмір шкоди відповідачем у добровільному порядку не відшкодований, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову у повному обсязі. Розглянувши заяву відповідача щодо розстрочки виконання рішенням суду про відшкодування шкоди завданої злочином в розмірі 23 877,39 гривень, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно ч. 4, 5 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Враховуючи особу відповідача, його матеріальне та сімейне становище, стан здоров`я його дружини, а також, те що він має на утриманні дитину, яка навчається на платній основі у державному вищому навчальному закладі, суд вважає за можливе задовольнити заяву [PERSON] та відстрочити виконання рішення суду строком до одного року. Судові витрати по справі відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved