Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України у місті Луцьку про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконним рішенням. Свої вимоги мотивує тим, що з 04.12.2002 року він перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру". Розмір пенсії його становить 90 відсотків від заробітної плати. Протягом 2012-2013 року за його зверненням йому було проведено перерахунок пенсії. Оскільки підвищення пенсії було незначним, то в грудні 2013 року він звернувся до відповідача за роз'ясненням з цього приводу, де дізнався, що перерахунок пенсії йому двічі проводився з розрахунку 80% від заробітної плати. Дії управління ним було оскаржено до Луцького міськрайонного суду. Постановою Луцького міськрайонного суду від 17.02.2014 року визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку щодо проведення перерахунку та виплати пенсії з 01.07.2012 року згідно постанови КМ України від 30.05.2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" в розмірі 80 відсотків від суми заробітної плати та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку здійснити йому перерахунок та виплачувати пенсію згідно з постановою КМ України від 30.05.2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, відповідно до довідки прокуратури Волинської області №18/86 від 23.04.2013 року, починаючи з 01.07.2013 року з урахуванням виплачених сум. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2014 року постанову Луцького міськрайонного суду залишено без змін. Відповідно до вищезазначеної постанови відповідачем було проведено перерахунок пенсії в розмірі 90 відсотків від заробітної плати починаючи з 01.07.2013 року з врахуванням виплачених сум, а за період з 01.07.2012 року по 01.07.2013 року кошти йому не виплачено. Вважає, що відповідач повинен був нарахувати та виплатити йому пенсію в розмірі 90025 грн. 52 коп., однак виплатив лише 80 022 грн. 69 коп., а тому до стягнення з відповідача підлягає недоотриманий розмір пенсії в сумі 10 002 грн. 83 коп. за період з 01.07.2012 року по 01.07.2013 року. Просить стягнути з відповідача в його користь матеріальну шкоду, завдану неправомірними діями управління Пенсійного фонду України у місті Луцьку за період з 01.07.2012 року по 01.07.2013 року в сумі 10 002 грн. 83 коп. та судові витрати по справі. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Предметом заявленого позову являються вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями управління Пенсійного фонду України у місті Луцьку за період з 01.07.2012 року по 01.07.2013 року в сумі 10 002 грн. 83 коп. Підставою для такої вимоги позивач вказує постанову Луцького міськрайоного суду від 17 лютого 2014 року у справі за його позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання незаконними дій щодо проведення перерахунку призначеної йому пенсії, якою такі дії визнано неправомірними з 01.07.2012 року. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 19.07.2003 року. Відповідач є суб'єктом владних повноважень щодо пенсійних правовідносин між сторонами та несе відповідальність згідно з законом. Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Способи захисту цивільних прав визначені законодавством. Так, позивач скористався своїм правом щодо визнання незаконними дій органу державної влади. Як вбачається з адміністративного позову, то крім визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень щодо перерахунку пенсії з 01.07.2012 року по день звернення до суду, заявлялися вимоги про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у місті Луцьук провести перерахунок пенсії в розмірі 90 відсотків від заробітної плати з 01.07.2012 року по день винесення постанови та виплати різницю недоплаченої пенсії. Дійсно, постановою Луцького міськрайонного суду 17 лютого 2014 року було задоволено позов частково та визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку щодо проведення перерахунку та виплати пенсії [PERSON] з 01.07.2012 року згідно постанови КМ України від 30.05.2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" в розмірі 80 відсотків від суми заробітної плати та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку здійснити [PERSON] перерахунок та виплачувати пенсію згідно з постановою КМ України від 30.05.2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, відповідно до довідки прокуратури Волинської області №18/86 від 23.04.2013 року, починаючи з 01.07.2013 року з урахуванням виплачених сум. Тобто, винесеною постановою дано оцінку публічно-правовим відносинам між позивачем та суб'єктом владних повноважень, починаючи з 01.07.2012 року та здійснено захист порушених прав позивача та стягнуто з відповідача недоплачені кошти. Крім того, ухвалою Луцького міськрайонного суду від 17 лютого 2014 року вимоги про визнання дій незаконними в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії в період з 01.07.2012 року по 30.06.2013 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Таким чином, вимоги позивача, що заявлені ним в порядку цивільного процесуального законодавства були предметом вирішення в адміністративному судочинстві і їм дана відповідна правова оцінка. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed