Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

у травні 2014 року [PERSON] звернувся у суд з позовом про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він з 1992 року проживає і зареєстрований у квартирі [ADDRESS] в м. Києві, сплачує квартирну плату та плату за утримання будинку, постійно проживаючи там. Маючи намір приватизувати квартиру, позивач звернувся до КП Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво". 10 грудня 2013 року листом йому було повідомлено, що відповідно до розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.06.2011 р. № 489 "Про передачу нежитлових будівель та приміщень комунальному підприємству Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво" на балансі підприємства зазначена квартира не рахується, а також запропоновано звернутися до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. Проте, зважаючи на політичну ситуацію у країні, позивач вирішив звернутися з даним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач КМР в судове засідання не забезпечив явку свого представника, у письмових поясненнях просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи - Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей і юнацтва України в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що спірна квартира є комунальною власністю територіальної громади м. Києва, а [PERSON] набув права користування кімнатою у вказаній квартирі, перебуваючи у трудових відносинах з Театром. У червні 2014 року Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей і юнацтва України звернувся у суд із зустрічним позовом про виселення відповідача з незаконно займаного приміщення. В обгрунтування своїх зустрічних позовних вимог зазначає, що на підставі договору оренди від 14 лютого 2011 року Театр орендує зазначену квартиру у Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації для проживання своїх працівників. [PERSON] набув права користування однією кімнатою у спірному приміщенні у зв"язку з тим, що він працював у Театрі. Крім нього, у даній квартирі також проживають та зареєстровані інші працівники Театру. Оскільки, на думку Театру, [PERSON] незаконно користуються кімнатою у спірній квартирі, позивач на підставі ст. 116 ЖК України просить виселити його зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. Представники третіх осіб - Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та ТОВ "Житловик-плюс" в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що дана квартира належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та свідків, а також дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1,2 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. За змістом ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 року, у зв'язку з чим стаття 344 цього Кодексу може застосовуватися до правовідносин, які виникли після 1 січня 2001 року. Для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Судом встанволено, що будинок [ADDRESS] в м. Києві відноситься до комунальної власності територіальної громади м. Києва. На виконання рішення Київської міської ради від 28 жовтня 2010 року № 183/4995 "Про окремі питання організації управління районами в м. Києві" прийнято розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10 грудня 2010 року № 1112 "Про питання організації управління районами в м. Києві", згідно Додатку № 1 якого до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації було передано, зокрема будинок [ADDRESS] в м Києві. ТОВ "Житловик-плюс" на підставі договору з Комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району" виконує технічне та санітарне обслуговування житлового фонду, нежитлових приміщень та споруд, прибудинкових територій, внутрішньо будинкових інженерних мереж тощо та має право отримувати від споживачів плату за надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до рішення Голосіївської районної в м. Києві ради від 19 жовтня 2010 року № 41/10 майно територіальної громади Голосіївського району м. Києва з балансу Голосіївської районної в м. Києві ради було передано на баланс комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району". [PERSON] з 31 травня 1991 року працював на посаді артиста балуте Київського театру класичного балету, що підтверджується даними його трудової книжки. На підставі наказу ГУК № 340-к від 11.12.1997 р. Київський театр класичного балету реорганізовано шляхом злиття у Київський державний музичний театр для дітей та юнацтва. З 17 лютого 1998 року [PERSON] працював у Київському муніципальному академічному театрі опери і балету для дітей і юнацтва України на посаді артиста балету. (а.с. 27) Наказом № 108-к від 06.09.2011 року звільнений з вказаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. (а.с. 28) Під час перебування у трудових відносинах з Театром [PERSON] набув право користування квартирою [ADDRESS]. Згідно паспорту [NUMBER], виданого на ім"я [PERSON], позивач 03 січня 1992 року був зареєстрований у даній квартирі. (а.с. 124) В матеріалах справи міститься договір № 114 від 14 лютого 2011 року на технічне обслуговування інженерних мереж нежитлових приміщень та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, укладений між ТОВ "Житловик-плюс" та Київським муніципальним академічним театром опери і балету для дітей і юнацтва України. Згідно п. 1.1 договір між сторонами укладено з метою господарського використання нежитлових приміщень, прибудинкової території, технічного обслуговування та посередницбкі послуги по забезпеченню користувача ХВП. ГВП, ЦО, каналізацією, електроенергією [ADDRESS] Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» згідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність добросовісність має враховуватися саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Добросовісне володіння має місце тоді коли володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Звертаючись у суд з позовом про визнання права власності в порядку набувальної давності, [PERSON] посилається на те, що він постійно проживає та зареєстрований у даній квартирі, сплачує комунальні послуги, добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном. Проте з такими доводами позивача суд не погоджується з огляду на таке. В судовому засіданні була допитана в якості свідка [PERSON], яка пояснила, що спірна квартира є трикімнатною, вона проживає в одній із кімнат вказаної квартири, де зареєстрована з 22 лютого 2008 року, отримала право користування цим приміщенням у зв'язку з перебуванням у трудових відносинах з Київським муніципальним академічним театром опери і балету для дітей та юнацтва України, де продовжує працювати і на даний час. Таким чином, існує конфлікт з приводу користування спірною квартирою [ADDRESS], що в свою чергу дає підстави стверджувати про існування спору. У позовній заяві [PERSON] також посилається на те, що він мав намір приватизувати зазначену квартиру, для чого з відповідною заявою звернувся до КП Голосіївського району в м. Києві «Розрахунковий центр «Голосіїво». Громадяни, на яких поширюється дія Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» мають право на приватизацію житлових приміщень, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані. На письмове звернення позивача до КП Голосіївського району в м. Києві «Розрахунковий центр «Голосіїво» щодо приватизації квартири, останній отримав відповідь від 10.12.2013 р. (а.с. 29). Приватизація житлових приміщень здійснюється відповідно до цього Закону з урахуванням особливостей, визначених Законом. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту цивільного, шляхом визнання права власності за набувальною давністю є помилковим, тому суд приходить до висновку про відмову у позові. Крім того, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки за набувальною давністю може набуватися право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, чи відмовився від права на належне йому нерухоме майно. А з матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] є комунальною власністю територіальної громади міста Києва. Зустрічний позов Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва України про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, на думку суду не підлягає задоволенню. Позивач за зустрічним позовом, як на правову підставу своїх вимог, посилається на ст. 116 ЖК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно з ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Частиною 3 ст. 116 ЖК України визначено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] набув права користування спірною квартирою, перебуваючи у трудових відносинах з Київським театром класичного балету. З 03 січня 1992 року відповідач зареєстрований у даній квартирі. Таким чином[ADDRESS] в м.Києві [PERSON] займає на законних підставах.

Outcome: dismissed