Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 30.04.2012 року між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено угоду № 382639 про придбання автомобіля ЗАЗ Ланос за ціною 80960 грн. В Угоді жодних технічних характеристик машини не зазначено. ТОВ «АВТО ПРОСТО» займається адмініструванням фінансових активів, Угода № 382639 укладена без ліцензії на право займатися фінансовою діяльністю всупереч ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та не приведена у відповідність з ліцензійними умовами, а саме: не вказано номер ліцензії, виданої Нацкомфінпослуг, та строк її дії. Не зазначено кількість учасників групи. Не вказано про повну майнову відповідальність ліцензіата перед учасником групи за невиконання ліцензіатом зобов'язань за договором про адміністрування, наслідком чого стало невиконання усіма або окремими у часниками групи обов'язків зі сплати періодичних платежів, які мають надходити у фонд групи. Відсутня вказівка на максимальний строк отримання товару учасником. Позивач повинен сплачувати кожний місяць грошову суму за отриманий від відповідача автомобіль, яка відображає ринкову вартість останнього, а саме 1213,05 грн. Замість цього відповідач постійно змінює ціну за автомобіль, збільшуючи її, що є порушенням п. 13 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Позивач вважає, що умови Угоди № 382639 є несправедливими внаслідок істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, а саме: несправедливими є, зокрема, умови Угоди про: встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору, що тягне за собою недійсність частини договору або його недійсність в цілому. Позивач також вважає, що відповідачем здійснюється нечесна підприємницька діяльність всупереч ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки його діяльність вводить споживача в оману, спонукає дати згоду на здійснення правочину, на який би він в іншому випадку не погодився. Позивач наголошує, що з умов оспорюваного Договору випливає, що згідно із предметом договору дії відповідачів спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної у Договорі. Однак, відповідачі не надають безвідсоткових позик, а формують товариства партнерів, які за рахунок власних внесків формують фонди групи. Після цього здійснюються Асигнаційні акти для надання права на отримання позики, тобто відповідач фактично формує товариства партнерів програми за рахунок сплати щомісячних загальних внесків, сплачених учасниками програми, тобто за кошти учасників самої програми, формуванні фонду даної програми. Крім того, з фонду програми формується Фонд реєстру, який призначений для витрачання на користь учасників коштів і знаходиться на спеціальному рахунку відповідача у банківській установі. відповідач організовує захід з розподілу грошового фонду, який проводиться не рідше одного разу на два місяці, коли фонд учасників є достатнім. Рішення про надання позики надається не всім учасникам програми, а лише тим, які мають найбільшу кількість платежів, що свідчить про пірамідальний розподіл фонду учасників, що порушує вимоги п. 7 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», коли один учасник програми за свої власні кошти без інвестування коштів відповідача оплачує іншому учаснику програми безвідсоткову позику. При цьому надання одному учаснику програми позики є компенсацією за рахунок інших учасників програми. Позивач просив зобов'язати відповідача встановити йому фіксовану суму щомісячних проплат за Угодою № 382639 від 20.04.2014 року, а саме 1213,05 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.66). Представник відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО» Сметанюк І.М. у судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення з приводу заявлених позивачем вимог, просив відмовити [PERSON] у задоволенні заявлених вимог у повному обсязі, справу розглядати у його відсутність (а.с.35-44). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 30.04.2012 року між [PERSON] та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено угоду № 382639 з додатками № 1, № 2, № 3, № 4 (а.с. 6-10). Угода та Додатки до неї підписані сторонами і є невід'ємною частиною Угоди. Предметом Угоди є надання послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля Ланос ЗАЗ. В додатку № 1 до Угоди зазначено ціну автомобіля 80960 грн. (а.с.7). В додатку № 2 до Угоди зазначено, що поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється АВТО ПРОСТО постачальником (а.с.8). Після підписання Угоди позивача було включено до групи № 1170 у зв'язку з чим, позивачем було сплачено винагороду за послуги, пов'язані зі вступом до системи в розмірі 3% + ПДВ від поточної ціни автомобіля вказаної в додатку №1, а саме 2914,56 грн. (а.с.7). Згідно додатку № 3 до Угоди (а.с.9), загальна сума грошових зобов'язань [PERSON] на день підписання додатку за Угодою, тобто 30.04.2012 року, становить 135121,81 грн., на день підписання додатку [PERSON] сплатив 47167,65 грн., сума заборгованості [PERSON] складає на день підписання додатку до Угоди 87954,16 грн. В додатку № 3 також зазначено, що сума заборгованості має бути погашена в повному обсязі згідно з графіком, сума заборгованості може бути змінена в разі зміни поточної ціни автомобіля. Термін дії Угоди до 30.04.2022 року (а.с.9) Згідно зі ст. 3 Угоди між позивачем та ТОВ «АВТО ПРОСТО», зобов'язання відповідача полягають в організації та створенні умов для придбання автомобілів учасниками системи, здійсненні адміністративних процедур. Відповідно до ст. 5 Угоди позивач зобов'язується: сплатити вступний внесок при укладенні угоди, сплатити плату за право на отримання автомобіля при наданні такого права, щомісячно сплачувати повні внески, сплачувати внески зі страхування автомобіля після його отримання, підписати двосторонній акт, що свідчить про виконання зобов'язань за угодою, за вимогою АВТО ПРОСТО надавати копії квитанцій про оплату внесків за угодою. Угода діє до виконання обома сторонами всіх зобов'язань (а.с.6). Позивач вважає, що його права порушено. Порушення полягає в тому, що він зобов'язаний щомісячно сплачувати на користь відповідача грошову суму, яка не є фіксованою та збільшується щомісячно, в підтвердження викладеного надав копії квитанцій про сплату щомісячних внесків на користь відповідача. Позивач вважає, що він має сплачувати відповідачу щомісячно фіксовану грошову суму на виконання укладеної Угоди у розмірі 1213,05 грн. Також, позивач зазначив, що Угода, яка укладена між ним та відповідачем, укладена з суттєвими порушеннями, зокрема, без ліцензії на право займатися фінансовою діяльністю всупереч ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; Угода не приведена у відповідність з ліцензійними умовами, а саме: не вказано номер ліцензії, виданої Нацкомфінпослуг, та строк її дії, не зазначено кількість учасників групи, не вказано про повну майнову відповідальність ліцензіата перед учасником групи за невиконання ліцензіатом зобов'язань за договором про адміністрування, наслідком чого стало невиконання усіма або окремими у часниками групи обов'язків зі сплати періодичних платежів, які мають надходити у фонд групи, відсутня вказівка на максимальний строк отримання товару учасником. Відповідач постійно змінює ціну за автомобіль, збільшуючи її, що є порушенням п. 13 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Умови Угоди № 382639 є несправедливими внаслідок істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, а саме: несправедливими є, зокрема, умови Угоди про: встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору, що тягне за собою недійсність частини договору або його недійсність в цілому. Відповідачем здійснюється нечесна підприємницька діяльність всупереч ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки його діяльність вводить споживача в оману, спонукає дати згоду на здійснення правочину, на який би він в іншому випадку не погодився. З умов оспорюваної Угоди випливає, що згідно із її предметом дії відповідачів спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної у Договорі, однак, відповідачі не надають безвідсоткових позик, а формують товариства партнерів, які за рахунок власних внесків формують фонди групи, після цього здійснюються асигнаційні акти для надання права на отримання позики, тобто відповідач фактично формує товариства партнерів програми за рахунок сплати щомісячних загальних внесків, сплачених учасниками програми, тобто за кошти учасників самої програми, формуванні фонду даної програми, крім того, з фонду програми формується Фонд реєстру, який призначений для витрачання на користь учасників коштів і знаходиться на спеціальному рахунку відповідача у банківській установі, відповідач організовує захід з розподілу грошового фонду, який проводиться не рідше одного разу на два місяці, коли фонд учасників є достатнім. Рішення про надання позики надається не всім учасникам програми, а лише тим, які мають найбільшу кількість платежів, що свідчить про пірамідальний розподіл фонду учасників, що порушує вимоги п. 7 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», коли один учасник програми за свої власні кошти без інвестування коштів відповідача оплачує іншому учаснику програми безвідсоткову позику. При цьому надання одному учаснику програми позики є компенсацією за рахунок інших учасників програми. Представник відповідача у наданих суду письмових запереченнях (а.с.35-44) з доводами позивача не погодився, зазначив, що укладена між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та позивачем Угода № 382639 складається з основного тексту Угоди, додатку № 1 (анкети учасника), додатку №2, додатку №3 та додатку №4. Угода та додатки до неї підписані сторонами і є невід'ємною частиною Угоди. Статтею 10 Угоди передбачено: підписання Угоди та додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та додатками до неї (а.с.6). Угода № 382639 містить опис послуг, що надаються ТОВ "АВТО ПРОСТО". Позивачу до підписання Угоди, довелась вичерпна інформація про послуги, що надаються відповідачем. Підпис учасника в Угоді стоїть поряд із текстом наступного змісту: "Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника АВТО ПРОСТО, уважно прочитав та зрозумів Угоду та всі додатку до неї, що засвідчує своїм підписом". Даний факт, на думку представника відповідача, є свідченням обізнаності позивача як відносно предмету Угоди, так і щодо його прав та обов'язків за Угодою. Додатковою гарантією повного усвідомлення кожним учасником своїх прав та обов'язків за Угодою виступає п. 13.8. додатку №2 (а.с.8) до Угоди (Правил функціонування Авто Так), відповідно до якого: "Якщо Учасник виявить бажання розірвати Угоду та відмовитись подальшої участі в системі АвтоТак протягом 7 календарних днів від дати підписання Угоди, такому Учаснику повертаються вся сума коштів, внесена ним на рахунок АВТО ПРОСТО". Тобто, підписавши Угоду учасник має 7 днів на додаткове детальне ознайомлення з її умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі АвтоТак, причому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Про своє рішення учасник має повідомити АВТО ПРОСТО шляхом подання заяви до центрального офісу. Позивач розірвати укладену Угоду не побажав, при цьому мав детальну інформацію про її умови, що спростовує доводи позивача про введення його в оману та про здійснення відповідачем нечесної підприємницької діяльності. 02.06.2011 року Верховною Радою України прийнято Закон №3462-ІУ від 02.06.2011 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг», яким до Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ч. І ст. 4 та вказану статтю було доповнено пунктом 11 такого змісту: Фінансовими послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Даний Закон набув чинності 09 січня 2012 року. На виконання вимог вказаного Закону, 19.01.2012 року, ТОВ «АВТО ПРОСТО» було отримано статус фінансової установи, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 06.02.2015 року серії ФК №313. Таким чином, спростовуються посилання позивача про те, що на дату укладення Угоди № 382639 від 30.04.2012 року, відповідач надавав відповідні фінансові послуги не будучи фінансовою установою. Згідно Закону «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», здійснення діяльності з надання фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії (ст. 34 Закону). Такі ліцензії видає уповноважений орган - Нацкомфінпослуг (Держкомфінпослуг станом на 2011 р.), який розробляє та затверджує умови провадження діяльності з надання фінансових послуг та порядок контролю за їх додержанням (ст. 28 Закону «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», п. 4 Положення про Нацкомфінпослуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року за №1070/2011). Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону №3462-ІУ: «Фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього Закону»; а п. 3 передбачено: спеціально уповноваженому органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. 12.11.2012 року набуло чинності Розпорядження № 1676 від 09.10.2012 року Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах". Таким чином, станом на день укладення Угоди № 382639, не існувало ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, які встановлюють вимоги до ліцензіага для отримання ліцензії на адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, а також визначать порядок та умови видачі такої ліцензії. 15.01.2013року, тобто після набрання чинності Розпорядженням № 1676 від 09.10.2012 року, на виконання умов Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг", ТОВ "АВТО ПРОСТО" отримало Ліцензію серії АЕ №198434 на право надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в группах (а.с.46). Отже, спростовуються посилання позивача на необхідність наявності у відповідача відповідної ліцензії, станом на день укладення Угоди № 382639. На думку представника відповідача позиція позивача про необхідність приведення умов Угоди № 382639 у відповідність до ліцензійних умов, спростовується, зокрема ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої: «Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи». Крім того, ст. 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Угоду № 382639 та додатки до неї, на підставі якої діють сторони, укладено 30.04.2012 року, а Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, затверджених Розпорядження № 1676 віл 09.10.2012 року Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, набрали чинності 12.11.2012 року. Таким чином, ліцензійні умови провадження діяльності з адмініструванні фінансових активів для придбання товарів у групах, не можуть бути застосовані правовідносин, що склалися в результаті виконання сторонами умов Угоди № 382639. Представник відповідача спростовує посилання позивача на істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, посилаючись на те, що оскільки дисбаланс - це нерівна кількість прав та обов'язків, то позивачу необхідно зазначити в якій кількості нерівні права та в якій кількості нерівні обов'язки сторін, та ще й така нерівність повинна бути на шкоду споживача, крім того така нерівність повинна бути істотною. Зобов'язання відповідача визначені в ст. З Угоди та складаються з 11 пунктів, зобов'язання позивача визначені в ст. 5 Угоди та складаються з 7 пунктів, що свідчить про відсутність дисбалансу на шкоду споживача. Всі заяви позивача про порушення його прав не підтверджені належними доказами. Посилання позивача на незаконне збільшення ціни за автомобіль представник позивача спростовує тим, що "продукцією" за Угодою про надання послуг є не автомобіль, а послуги, які надаються за системою АвтоТак. Тобто, предметом спірної Угоди є надання учаснику системи послуг спрямованих на придбання автомобіля, а не купівля-продаж автомобіля, тим більше вартість послуг чітко зазначена в Додатку №1 до Угоди і складає 0,5 % від ціни автомобіля на місяць, розмір вступного внеску - 3% від ціни автомобіля на місяць. ⇩→⇩⇩↙☑ 632 ЦК України визначено: "Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін", а ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про захист прав споживачів", встановлено: "інформація про продукцію повинна містити дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції тощо". За угодою про надання послуг за системою АвтоТак послуги починають надаватися з моменту підписання Угоди за визначеними в Додатку № 1 до Угоди цінами у відсотках від взаємно обраного критерію - ціни автомобіля, що діє в місяці сплати. Такий спосіб визначення ціни погоджений між Позивачем та ТОВ "АВТО ПРОСТО" шляхом підписання Угоди. Механізм визначення ціни автомобіля детально викладений в Правилах функціонування системи придбання в групах АвтоТак (Додаток №2 до Угоди). Розмір оплати продукції (адміністративні витрати) встановлений у відсотках, а не в твердій сумі. Позивачем та відповідачем в ст. 2 Додатку № 2 до Угоди погоджено, що розмір кожного повного щомісячного внеску (у тому числі адміністративних витрат) визначатиметься у відсотках до встановленої щомісячно постачальником автомобілів (виробником та/або імпортером та/або дистриб'ютором) поточної (актуальної) ціни автомобіля. Також, відповідно до термінології (Розділ 1 Додатку № 2 до Угоди): «поточна ціна автомобіля - ціна автомобіля, яка встановлюється Постачальником в останній робочий день кожного місяця та є основою розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою». Ціна автомобіля, яка повідомлена постачальником на дату сплати чергового щомісячного платежу і яка береться для розрахунку його розміру, повідомляється кожному учаснику щомісяця у квитанції на сплату щомісячного платежу. В п. 2.2 ст. 2 Додатку № 2 до Угоди чітко вказано: «Поточна ціна автомобіля зазначена у додатку № 1 до Угоди - це остання поточна ціна автомобіля повідомлена постачальником, на день укладання угоди». Визначення ціни автомобіля на момент підписання угоди необхідно для визначення розміру вступного внеску в грошовому еквіваленті. В даному випадку ціна автомобіля виступає в якості вказівки на спосіб визначення розміру оплати з використанням додаткового критерію - встановлення ціни постачальником, що жодним чином не суперечить законодавству і є загальноприйнятим в практиці. Такий спосіб визначення ціни погоджений між позивачем та ТОВ "АВТО ПРОСТО" в угоді під час підписання. Посилання позивача про несправедливість умов Угоди представник відповідача спростовує тим, що відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», несправедливими умовами договору є: «Визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору». Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів»: «Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб». Поняття «товар», в ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», застосовується тільки в п. 13, в інших пунктах ч. 3 ст. 18 Закону, використовується загальний термін «продукція», який включає в себе і товари і послуги. Таким чином, законодавець конкретизує, що п. 13 ч. 3 ст.18 Закону, застосовується щодо правовідносин, які складаються у процесі споживання виключно товару (в нашому випадку - автомобіля), а не послуги. Статтею 1 Угоди передбачено: «Предметом цієї Угоди є надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання Автомобіля». Таким чином, відповідач не є продавцем товару (автомобіля), а надає послуги, спрямовані на його придбання. Продавцем товару, в нашому випадку, є ПАТ «Харків-Авто», яке відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля, поставило автомобіль позивачу. Відповідач лише надав послуги спрямовані на придбання такого автомобіля та здійснив його оплату. Ціну автомобілів, які відповідач використовує для розрахунку щомісячних Повних внесків, встановлюється постачальником таких автомобілів, і жодним чином не впливає на їх розмір. Посилання позивача на те, що відповідачем утворено пірамідальну схему діяльності, представником відповідача спростоване тим, що відповідно до ст. 1 Угоди: «Предметом Угоди є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля». Відповідно до статті 2 Угоди, "АВТО ПРОСТО" гарантує учаснику (позивачу) який виконує передбачені Угодою зобов'язання, надання права на отримання автомобіля, при цьому визначення "право на отримання автомобіля" застосовується в значенні терміну (ст. 251 ЦК України) або моменту у часі з якого Позивач має право вимагати від відповідача фактичної передачі автомобіля, зазначеного в Додатку 1 до Угоди, а відповідач, відповідно, зобов'язаний передати автомобіль позивачу. Згідно п. 7 ч. 3 ст. 19 ЗУ "Про захист прав споживачів", на яку посилається позивач, як на підставу часткового задоволення позовних вимог: "Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції". Обов'язковими ознаками пірамідальної схеми має бути: сплата споживачем за можливість одержання компенсації; компенсація надається за рахунок залучення інших споживачів до схеми; відсутність споживання (надання) послуг або продукції. Першою ознакою є сплата за можливість компенсації (винагороди) за певні дії особи внаслідок здійснення нею буд-якої діяльності або відшкодування втрат; засіб погашення зустрічних вимог; видача грошових сум за невикористання або відмову права. Згідно з умовами Угоди позивач сплачує внески, кожен з яких складається з 3-х складових: щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333% від ціни автомобіля - оплата товару - автомобіля; щомісячний внесок в оплату послуг" - 0.5% від ціни автомобіля - ПДВ - оплата послуг товариства; щомісячний внесок в оплату страхового платежу" - 0.065% від ціни автомобіля. Згідно ст. 2 Угоди, АВТО ПРОСТО гарантує учаснику (позивачу), який виконує передбачені Угодою зобов'язання, надання права на отримання автомобіля. Статтею 5 Угоди також передбачено, що учасник (позивач) зобов'язується отримати автомобіль за умови виконання зобов'язань, встановлених Угодою. Кінцевим результатом виконання Угоди з позивачем є отримання автомобіля, за умови дотримання ними встановлених Угодою умов, отримання автомобіля є його безпосереднім обов'язком. Жодним положенням Угоди не передбачається отримання позивачем будь-якої компенсації (винагороди), ані за його дії , ані за відмову від прав, ані за залучення ним інших споживачів, ані відшкодування втрат, або витрат позивача. Угодою також не передбачено залучення інших учасників (споживачів) для вказаних цілей і самим товариством. Отримання позивачем автомобіля здійснюється виключно у відповідності до платежів здійснених ним самим та незалежно від платежів інших клієнтів відповідача. Так само, у разі отримання страхового відшкодування за договором страхування майнових інтересів учасника на випадок смерті (страхування життя), за яким, отримавши страхове відшкодування, відповідач зобов'язаний передати автомобіль спадкоємцям незалежно від виконання своїх зобов'язань іншими споживачами. Відповідно до статті 3 Угоди, відповідач зобов'язується надавати послуги позивачу (а.с.6). Зазначене свідчить про відсутність другої та третьої ознаки "пірамідальної схеми". У випадку створення пірамідальних схем, не укладаються письмові договори та в жодному правочині не закріплюється право споживача на отримання компенсації - гроші сплачуються по факту - привів споживача, той сплатив кошти - отримуєш компенсацію - винагороду. Експлуатація, утворення та функціонування пірамідальних схем не передбачає будь-яких обов'язків зі сторони, так скажімо, виконавця та будь-яких прав споживачів, оскільки споживачу лише обіцяється компенсація-винагорода жодним чином не прогнозована та не розрахована. ТОВ "АВТО ПРОСТО" укладає угоди з кожним контрагентом (споживачем), виконує умови угод, передає автомобілі, повертає кошти за розірваними угодами та, найголовніше, сплачує податки і є великим платником податків у розумінні Податкового кодексу. Представник відповідача вважає, що позивач невірно тлумачить положення ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», що призвело до безпідставних нарікань з його боку на діяльність відповідача. Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заперечень представника відповідача та приймає їх до уваги при ухваленні рішення, оскільки останні є детальними, з посиланням на норми діючого законодавства та відповідають дійсним обставинам справи. Крім того, спір між сторонами виник з приводу укладеного правочину (Угоди), укладеного на принципах вільного волевиявлення сторін та оплатності. Позивачем підписано Угоду № 382639, питання про її розірвання не ставиться. Позивач був ознайомлений належним чином з умовами Угоди, які він оспорює, зокрема, що визначення ціни автомобіля, яке є на момент підписання угоди необхідним для визначення розміру вступного внеску в грошовому еквіваленті, ціна автомобіля виступає в якості вказівки на спосіб визначення розміру оплати з використанням додаткового критерію - встановлення ціни постачальником, такий спосіб визначення ціни погоджений між сторонами в угоді під час її підписання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача. Статтею 88 ч. 4 ЦПК України передбачено, що у разі залишення позову без задоволення позивача, якого звільнено від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Позивач, згідно ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. 58 Конституції України, ст. ст. 11, 203, 509, 526, 638 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 88, 110, 209, 213-216 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 15, 18, 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», Розпорядженням "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах" суд, -

Outcome: dismissed