Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

У вересні 2020 р. Акціонерне товариство "Альфа-Банк" (далі - Банк) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість у розмірі 135 424,16 грн., яка складається з кредиту - 121 175,71 грн., відсотків - 13 848,45 грн. та штрафу - 400,00 грн. Позов обґрунтований тим, що між Банком та [PERSON] укладено угоду про надання особистого кредиту № 500809745 від 07.06.2018 р., на виконання умов якої Банк надав [PERSON] кредит, проте [PERSON] свої зобов`язання за угодою належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08.07.2020 р. має заборгованість. [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що Банком не додано до позову вимоги про дострокове стягнення заборгованості, поданої за тридцять днів до звернення з позовом, що позбавляє Банк права на стягнення дострокової суми заборгованості, Банком не надано належних доказів наявності в нього заборгованості та її розміру, а наданих Банком розрахунок заборгованості таким доказом не є, Банк не довів надання йому кредитних коштів. Судом з`ясовано, що 07.06.2018 р. [PERSON] підписав анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції Банку на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в Банку та оферту на укладення угоди про надання особистого кредиту № 500809745 (а. с. 8 - 9, 10 - 11) . Відповідно до оферти на укладення угоди про надання особистого кредиту № 500809745 від 07.06.2018 р. [PERSON] (Позичальник) запропонував Банку укласти угоду про надання особистого кредиту на умовах "Рефінансування беззаставних кредитів", а саме: сума кредиту -172 667,34 грн., процентна ставка за користування кредитом - 23,00%, дата остаточного повернення кредиту - 08.06.2022 р., кредит надається для повернення заборгованості за кредитним договором № 500609522 від 07.08.2018 р. шляхом безготівкового перерахування на рахунок Позичальника, відкритий йому у Банку, для зарахування коштів, спрямованих на повернення заборгованості за угодою, використовувати рахунок Позичальника, відкритий йому у Банку, суми грошових коштів у розмірі 172 667,34 грн., сплата за кожне допущене прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним, що триває від одного до чотирьох календарних днів - штрафу у розмірі 100,00 грн. за кожне допущене прострочення платежу, а якщо прострочення платежу триває більше календарних п`яти днів - додаткового штрафу розмірі 300,00 грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу. 07.06.2018 р. Банк підписав акцепт пропозиції про укладення угоди про надання особистого кредиту 500809745 (а. с. 12 - 13). Таким чином, зважаючи на положення статей 626, 634, 638, 639, 640 - 645 та 1054 Цивільного кодексу України, між Банком та [PERSON] було укладено договір про надання особистого кредиту № 500809745 від 07.06.2018 р. Також між Банком та [PERSON] підписано додаток № 1 до угоди (договору) про надання особистого кредиту № 500809745 від 07.06.2018 р. - графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послу (а. с. 14, далі - Додаток № 1), що передбачалось пунктом 7 оферти на укладення угоди про надання особистого кредиту № 500809745 від 07.06.2018 р. На виконання умов договору про надання особистого кредиту № 500809745 від 07.06.2018 р. Банк 08.06.2018 р. перерахував на рахунок [PERSON] , відкритий у Банку, грошові кошти у розмірі 172 667,34 грн., що підтверджується виписками Банку по рахункам за період з 07.06.2018 р. по 08.07.2020 р. (а. с 57 - 87), та спростовує твердження [PERSON] про те, що Банк не довів надання йому кредитних коштів. Зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у строки, визначені Додатком № 1, [PERSON] належним чином не виконував, останній платіж на у розмірі 4 300,00 грн. ним було здійснено 07.02.2020 р., у зв`язку з чим станом на 08.07.2020 р. [PERSON] має заборгованість за договором про надання особистого кредиту № 500809745 від 07.06.2018 р. у розмірі 135 424,16 грн., яка складається з кредиту - 121 175,71 грн., відсотків - 13 848,45 грн. та штрафу - 400,00 грн., що також підтверджується випискою Банку по рахункам за період з 07.06.2018 р. по 08.07.2020 р. (а. с 67 - 86), та розрахунком заборгованості за кредитом (а. с. 16), що спростовує посилання [PERSON] на те, що Банком не надано належних доказів наявності в нього заборгованості. Згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, яка підлягає застосуванню на підставі частини другої статі 1054 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином у зв`язку з простроченням [PERSON] сплати чергової частини кредиту та сплати процентів Банк має право вимагати від нього дострокового повернення частини кредиту, що залишалася, та сплати процентів. Заперечення [PERSON] проти задоволення позову, оскільки Банком не додано до позову вимоги про дострокове стягнення заборгованості, поданої за тридцять днів до звернення з позовом, що позбавляє Банк права на стягнення дострокової суми заборгованості, Суд вважає безпідставним, з огляду на таке. Частиною четвертою статті 16 Закону України "Про споживче кредитування" встановлено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Тобто кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про, зокрема, затримку сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, але виключно у разі, якщо право кредитодавця вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, передбачено договором про споживчий кредит. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини першої статті Закону України "Про споживче кредитування"). Між тим, як вбачається з договору про надання особистого кредиту № 500809745 від 07.06.2018 р., кредит видавався для повернення заборгованості за кредитним договором № 500609522 від 07.08.2018 р., а не для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, а відтак цей кредит не є споживчим. Зважаючи не наведене, Суд вважає, що стаття 16 Закону України "Про споживче кредитування" не розповсюджується на спірні правовідносини. Крім того, умовами договору про надання особистого кредиту № 500809745 від 07.06.2018 р право Банку вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, не передбачено (таке право виникло у Банку на підставі частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, зміст якої наведено вище), а тому навіть у випадку, якщо кредит, виданий за цим договором, був споживчим, то у Банку був би відсутній обов`язок у письмовій формі повідомити [PERSON] про затримку сплати частини кредиту та/або процентів. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позов Банку підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь Банку у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 2 102,00 грн. (сплачений за подання позову судовий збір, а. с. 6).

Outcome: partial