Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Черкаське автотранспортне товариство 17127» тридцять тисяч моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено належний їй автомобіль, що є підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди. Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Черкаське АТП 171» надало відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову повністю. До участі у справі залучено третю особу без самостійних вимог - [PERSON] та Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», як співвідповідача, які також заперечили проти задоволення позовних вимог. У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Бабіч Т.Г. позов підтримала та просила його задовольнити. Представник тетьої особи [PERSON] - адвокат Дзюман С.В. проти позову заперечував, посилаючись на те, що цивільна відповдіальність застрахована у ТОВ "СК"Голобус", а тому моральну шкоду повинна відшкодовувати страхова компанія. Суд, вислухавши предстаників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивачці на праві власності належить автомобіль «Шкода» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до довідки від 01.12.2016 №1027-05, виданої Департаментом соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, позивачка перебувала на обліку для забезпечення автомобілем на пільгових умовах, оскільки є інвалідом ІІ групи з дитинства та відповідно до висновку обласної МСЕК перебувала на обліку для забезпечення автомобілем із ручним керуванням на пільгових умовах, що підтверджено довідкою серія 10 АА №120887. Автомобіль «Шкода» за розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації від 14.01.2017 №1 визнаний гуманітарною допомогою та до цього був подарований позивачці громадянином Німеччини в якості такої гуманітарної допомоги, що підтверджується заявою про дарування від 01.12.2016. 19.08.2017 о 13.00 год. в місті Черкаси по бульв..Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачці, та автобуса «БАЗ АО 7914» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є відповідач. Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07.02.2018 у справі №711/135/18 водія автобуса - [PERSON] , який керував транспортним засобом під час виконання трудових обов`язків, визнано винним у скоєнні ДТП. Під час ДТП автомобілем позивачки керував її онук - [PERSON] , який зазнав легких тілесних ушкоджень, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження №12016251010006743 від 21.08.2017 з посиланням на висновок експерта. Внаслідок ДТП автомобіль «Шкода», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, вартість яких згідно з висновком за результатами експертного автотоварознавчого дослідження від 30.03.2018 за №026/18, склала 179 512, 59 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автобуса «БАЗ АО 7914» ,д.н.з. [NUMBER] , - відповідача у справі, застрахована в СТДВ «Глобус» відповідно до договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6617903 від 03.06.2017. Відповідач виплатив позивачці страхове відшкодування в розмірі 179 512, 59 грн. за заподіяну матеріальну шкоду, завдану ДТП, що визнається сторонами. Позивачка вважає, що внаслідок пошкодження належного їй майна вона зазнала моральної шкоди, яка має бути відшкодована винною особою в силу приписів ст.23, ст.386, ст.1187 Цивільного кодексу України. Обґрунтовуючи розмір шкоди позивачка виходить з того, що вона є інвалідом з дитинства, має вади рухово-опорного апарату, а втрата можливості тривалий час користуватись автомобілем спричинила для неї значні труднощі. Так, позивачка була змушена змінити звичний спосіб життя, відмовитись від відвідувань віддалених магазинів та особистого відвідування родичів. Особливим тягарем для [PERSON] стало те, що автомобіль був їй наданий безоплатно, в якості гуманітарної допомоги саме через наявність у неї проблем зі здоров`ям, тобто мав для неї особливу цінність як в матеріальному, так і в моральному плані. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову виходив з того, що відповідно до ст.261 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком, яким є СТДВ «Глобус», відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Також відповідач стверджує, що позивачка всупереч Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженим Постановою КМУ №999 від 19.07.2006, передала право керування своїм автомобілем іншій особі, внаслідок чого мала усвідомлювати ймовірність завдання шкоди та мала можливість її уникнення. Крім того, відповідач зазначає, що позивачка не довела належними і допустимими доказами наявність моральної шкоди, її розмір та мотиви, з яких визначений такий розмір моральної шкоди. Представник третьої особи Шепітко В.В. надав суду письмові пояснення, в яких вказує про відсутність правових підстав для покладення відповідальності на власника транспортного засобу за умови страхування його цивільно-правової відповідальності. При цьому представник посилається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду України викладений в Постанові від 04.07.2018, провадження №14-176цс18 та Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №263/1822/16-ц від 03.12.2018. Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно з п. 3 ч.1 ст. 988 Цивільного кодексуУкраїни страховавиплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 1194 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховимвідшкодуванням). Відповідно до ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі ст.23.1 вказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язанаі з стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, щополягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Аналізуючи зміст вказаних норм матеріального права, суд приходить висновку, що заявлена позивачкою моральна шкода, яка пов`язана з пошкодженням належного їй майна, не підлягає відшкодуванню страховиком і не передбачена договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6617903 від 03.06.2017, укладеним між відповідачем та СТДВ «Глобус». Стосовно правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018, провадження №14-176цс18 та Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №263/1822/16-ц від 03.12.2018, суд зазначає, що обставини, які досліджені судами під час ухвалення вказаних судових рішень не є тотожними з обставинами, які розглядає суд у цій справі. Так, судами касаційної інстанції вирішувався спір щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу, тоді як предметом спору у даній справі є відшкодування моральної шкоди, яка пов`язана з пошкодженням майна та не є тотожною моральній шкоді, яка заподіяна життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Виходячи з цього, суд вважає, що позивачем вірно визначена особа, яка має нести відповідальність за моральну шкоду, яка заподіяна позивачці внаслідок пошкодження її автомобіля, в силу приписів ст.1187 Цивільного кодексу України. При цьому, суд відхиляє доводи третьої особи щодо передачі керування автомобілем позивачки іншій особі в порушення Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженим Постановою КМУ №99 від 19.07.2006. Так, вказаним Порядком визначені механізми забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями. Відповідно до абзацу 2 п.42 Порядку у реєстраційних документах на автомобіль територіальний орган з надання сервісних послуг МВС робить позначку про видачу автомобіля структурним підрозділам з питань соціального захисту населення, а також про заборону відчуження автомобіля та передачі права керування автомобілем без дозволу цього головного управління. При цьому, Порядком не визначені правові наслідки у випадку передачі права керування таким автомобілем іншій особі в частині відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої з вини іншої особи. Відповідно до наявного в матеріалах справи посвідчення водія [PERSON] останній має право на керування автомобілем відповідної категорії. Крім того, особою, яка визнана винною у порушенні Правил дорожнього руху та спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, є працівник відповідача. Враховуючи положенняч.1, ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України саме володілець відшкодовує шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, яким є відповідач. Матеріалами справи не підтверджено, що така шкода виникла внаслідок неправомірних дій водія автомобіля, який належить позивачці, тобто відсутній причинний зв`язок між передачею керуванням автомобілем позивачки іншій особі та наслідками дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. З матеріалів справи вбачається та визнається сторонами факт пошкодження майна позивачки - автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] . Збитки, завдані майну позивачки складають 179512,59 грн., відповідно до експертного дослідження, яким також визначено вартість автомобіля на момент ДТП на рівні 311593,16 грн. Таким чином, розмір матеріальної шкоди, завданої майну позивачки, становить більше половини його вартості. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Встановивши факт заподіяння матеріальної шкоди позивачці шляхом пошкодження її майна, суд приходить висновку, що позивачка зазнала душевних страждань та має право на відшкодування моральної шкоди. Частиною 3 ст.23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, що майнова шкода та пов`язана з нею моральна шкода є наслідком протиправної поведінки працівника відповідача (порушення Правил дорожнього руху України), вчиненої під час виконання трудових обов`язків, та заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Виходячи з цього характер правопорушення є протиправним та суспільно небезпечним, що враховується судом під час визначення розміру моральної шкоди. Зважаючи на фізичний стан здоров`я позивачки та призначення автомобіля як гуманітарної допомоги особі, яка її потребує в зв`язку з особливим фізичним станом, суд погоджується з доводами позивачки про те, що пошкодження автомобіля та втрата можливості користуватись ним тривалий час обмежувало вільне пересування особи. З урахуванням всіх обставин, а саме характеру правопорушення, глибини душевних страждань, позбавлення позивачки можливості вільного пересування, тривалість такого обмеження, суд частково погоджується з заявленими вимогами позивачки про відшкодування моральної шкоди. При цьому, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню становить 25000,00 грн.

Outcome: partial