Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

10.08.2021 позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до територіальної громади, в особі Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області з наступними вимогами: визнати за [PERSON] та [PERSON] у порядку спадкування за законом по 1/2 частині за кожним права на земельну частку (пай), загальною площею 6,8221 га (рілля), кадастровий номер 6321786200601:000:0070, яка була виділена на підставі розпорядження Зміївської РДА № 548 від 18.07.2006 в натурі (на місцевості) [PERSON] , як члену сільськогосподарського підприємства "Діброва" для ведення сільськогосподарського виробництва та який помер [INFO] . На обґрунтування позову [PERSON] та [PERSON] зазначили, що [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] працював в державному сільськогосподарському підприємстві "Діброва". В ході розпаювання земель підприємства, він отримав право на земельну частку (пай) розміром 6,8221 га. На підставі розпорядження Зміївської РДА № 548 від 18.07.2006 було виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва та надано дозвіл на виготовлення державного акта на право власності [PERSON] , як члену сільськогосподарського підприємства "Діброва" в порядку приватизації земель державного сільськогосподарського підприємства "Діброва". Як вбачається із вказаного розпорядження Зміївської РДА, рішення прийнято за результатами розгляду заяв громадян про виділення земельних часток (паїв) ріллі в натурі (на місцевості), протоколу загальних зборів власників земельних часток (паїв) реформованого державного сільськогосподарського підприємства "Діброва" № 12 від 16.03.2006 та технічної документації по виділенню земельних часток (паїв) реформованого державного сільськогосподарського підприємства "Діброва" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва прийнято рішення виділити в натурі (на місцевості) земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надати дозвіл на виготовлення державних актів на право власності на землю. [PERSON] виділено земельну ділянку № [NUMBER] площею 6,8221 га на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області. За інформацією відділу у Зміївському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 73/0/4351-21 від 26.07.2021 року, при розпаюванні Державного сільськогосподарського підприємства "Діброва" сертифікати на право на земельну частку (пай) не виготовлялися, оскільки роботи по розпаюванню проводилися починаючи з 2002 року (був чинний Земельний кодекс України від 2001 року, ст. 25). Вважали, що цивільне право [PERSON] , яким він був наділений як член ДСП, на земельну частку (пай) площею 6,8221 га ріллі, яка перебуває в колективній власності ДСП "Діброва" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, повинно перейти до його спадкоємців. Згідно інформації відділу у Зміївському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 193/111-21 від 29.06.2021, державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] (згідно проекту розпаювання), яка виділена [PERSON] не виготовлявся. Земельній ділянці, площею 6,8221 га (рілля), присвоєно кадастровий номер 6321786200601:000:0070. Після смерті [PERSON] спадщину у передбаченому законом порядку прийняли його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Спадкове майно, на яке видані свідоцтва, складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На земельну ділянку, яка була виділена [PERSON] для ведення сільськогосподарського виробництва та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності, як члену сільськогосподарського підприємства "Діброва" свідоцтво про право на спадщину не видавалося. [INFO] померла [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до дня смерті [INFO] . Разом з нею в зазначеному будинку також зареєстровані [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - онук. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт на користь [PERSON] , який прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину у вигляді 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] до дня смерті [INFO] , разом з нею в зазначеному будинку також зареєстровані [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син. Після смерті [PERSON] спадщину у передбаченому законом порядку прийняв [PERSON] , спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається із 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Тобто, на цей час спадкоємцями вказаного права на земельну частку (пай) є вони (позивачі). Представник [PERSON] та [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), загальна площа 6,8221 га (рілля), кадастровий номер 6321786200601:000:0070, яка була виділенана підставі розпорядження Зміївської РДА № 548 від 18.07.2006 в натурі (на місцевості) [PERSON] , як члену сільськогосподарського підприємства "Діброва". Але враховуючи, що документів щодо належності померлому [PERSON] земельної частки (паю) не надано, то їм роз`яснено, що спадкоємці для оформлення своїх спадкових прав мають звернутися до суду, і відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 12.08.2021 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 10.09.2021. 10.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд. 19.08.2021, 14.09.2021 представник відповідача [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Зміївської міської ради за наявними матеріалами справи. 10.09.2021, 29.09.2021 представник позивачів - адвокат Сергієнко С. М. подала заяву, в якій просила розглянути справу за її та позивачів відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Зважаючи на те, що всі учасники справи на судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право на земельну частку (пай) у землі, розташованій на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель реформованого ДСП "Діброва", розміром 6,8221 га (рілля), кадастровий номер 6321786200601:000:0070, яке належало [PERSON] згідно розпорядження голови Зміївської районної державної адміністрації № 184 від 31.07.2002 "Про надання дозволу на розробку проекту приватизації земель державного сільськогосподарського підприємства "Діброва", розпорядження Зміївської районної державної адміністрації № 548 від 18.07.2006 "Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надання дозволу на виготовлення державних актів на право власності на землю громадянам із земель колишнього державного сільськогосподарського підприємства "Діброва" розташованої на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надано дозвіл на виготовлення державних актів на право власності на землю (а. с. 16-18, 65-74). Згідно до протоколу № 12 загальних зборів власників земельних часток (паїв) реформованого ДГ "Діброва" від 16.03.2006 та додатку до нього, вбачається, що внаслідок розподілу земельних (паїв) шляхом жеребкування, за [PERSON] було закріплено земельну ділянку (пай) № [NUMBER] , площею 6,8221 га, рілля, на території Тимченківської сільської ради (а. с. 40-41, 42). З інформації відділу у Зміївському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 73/0/4351-21 від 26.07.2021, вбачається, що при розпаюванні Державного сільськогосподарського підприємства "Діброва" сертифікати на право на земельну частку (пай) не виготовлялися, так як роботи по розпаюванню проводилися починаючи з 2002 року (був чинний Земельний кодекс України від 2001 року, ст. 25). [PERSON] було внесено до списку додатку до протоколу № 12 загальних зборів власників земельних часток (паїв) Державного сільськогосподарського підприємства "Діброва" Зміївського району від комісії по жеребкуванню земельних ділянок 16.03.2006 де йому дістався пай [NUMBER], загальна площа 6,8221 га, угіддя рілля. Також, його було внесено до списку громадян, яким розпорядженням Зміївської РДА № 548 від 18.06.2006 року було надано дозвіл на виділення земельних ділянок в натурі та дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку. Державний акт на право колективної власності на землю Державного сільськогосподарського підприємства "Діброва" не виготовлявся (а. с. 39). З інформації відділу у Зміївському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 193/111-21 від 29.06.2021, державний акт на право власності на земельну ділянку № [NUMBER] (згідно проекту розпаювання), яка виділена [PERSON] , не виготовлявся. Земельній ділянці, площею 6,8221 га (рілля), присвоєно кадастровий номер 6321786200601:000:0070. Базова вартість земельної ділянки площею 6,8221 га складає 21 608 грн (а. с. 37). З листа Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області від 01-33/3736 від 17.09.2021 вбачається, що серед документів Фонду Р-547, які надійшли на зберігання до архівного відділу Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області протокол від 28.05.2002 № 1 загальних зборів робітників та пенсіонерів державного сільськогосподарського підприємства "Діброва" відсутній (а. с. 64). Згідно свідоцтву про смерть Серія [NUMBER] , виданому 07.02.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, [PERSON] помер [INFO] у віці 70 років в с. Стрілече Харківського району Харківської області. (а. с. 19). Даними свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] , свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] , свідоцтва про народження Серія [NUMBER] та довідки Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 175 від 24.06.2021 підтверджується, що [PERSON] , був зареєстрований та проживав до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . З ним були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , [INFO] (померла [INFO] ), дочка [PERSON] , [INFO] (померла [INFO] ), зять [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] (а. с. 32, 33, 35, 36). Після смерті [PERSON] спадщину у передбаченому законом порядку прийняли його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , спадкове майно складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 479330 від 04.04.2006 та свідоцтвом про право на спадщину за законом № 479331 від 04.04.2006, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" № 24350940 від 04.11.2009 (а. с. 21, 22, 23). Згідно свідоцтву про смерть, виданому 03.06.2019 Тимченківською сільською радою Зміївського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 80 років в с. Тимченки Зміївського району Харківської області (а. с. 24). З довідки Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 173 від 24.06.2021 вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . З нею були зареєстровані та проживали: дочка [PERSON] , [INFO] (померла [INFO] ), зять [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] (а. с. 25). Згідно свідоцтву про право на спадщину за заповітом від 22.09.2019 серії НОН № 895453, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 224946032 від 22.09.2020 після смерті [PERSON] спадщину у передбаченому законом порядку прийняв [PERSON] , спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 26, 27). Згідно свідоцтву про смерть, виданому 04.03.2020 Тимченківською сільською радою Зміївського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 58 років в с. Тимченки Зміївського району Харківської області (а. с. 28). З довідки Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 174 від 24.06.2021 вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . З нею були зареєстровані та проживали чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а. с. 29). Згідно свідоцтву про право на спадщину за законом серії НМК № 287916 від 11.11.2020, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 231971458 від 11.11.2020 після смерті [PERSON] спадщину у передбаченому законом порядку прийняв [PERSON] (а. с. 30, 31). З листа Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) МЮ України № 576/01-16 від 16.07.2021 вбачається, що спадкове майно, може бути оформлено за заявою спадкоємця, який прийняв спадщину в порядку установленому цивільним законодавством, за умови подачі ним відомостей (інформації) та документів необхідних для вчинення нотаріальної дії підтверджуючих: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, факт прийняття спадщини, документів, за якими встановлюється особа спадкоємця, доказ родинних та інших відносин спадкоємців із спадкодавцем, наявність заповіту, наявність, належність, склад спадкового майна та його оцінка, коло осіб (спадкоємців за законом), які мають право на спадщину. Перевіркою спадкових справ № 210/2006 після померлого [INFO] [PERSON] , № 74/2020 після померлої [INFO] [PERSON] та № 75/2020 після померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] оформлена частка спадщини померлих, а саме - нерухоме майно, що належало померлим на час смерті. Документів щодо належності померлому [PERSON] іншого спадкового майна не надавалось. Як вбачається із заяви, у них відсутні документи, що підтверджують право власності померлого [PERSON] на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку. Роз`яснено, що у разі наявності документів, що підтверджують право власності померлого на нерухоме майно, що переходить у спадок, [PERSON] та [PERSON] вправі оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі у безспірному порядку (за умови надання також всіх вище зазначених документів). Тотожний перелік документів необхідно також для визначення кола спадкоємців з подальшою видачею довідки про склад спадкоємців для державної реєстрації права власності спадкодавця згідно п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Таким чином, за відсутності необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, питання оформлення спадщини можливо вирішити тільки у судовому порядку (а. с. 38). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідністю зі ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідністю зі ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтями 1261, 1262 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У [PERSON] та [PERSON] відсутня можливість надати нотаріусу документи, які б підтверджували право померлого [PERSON] на земельну частку (пай). Разом з тим, наданими позивачами письмовими доказами підтверджується, що [PERSON] як член сільськогосподарського підприємства "Діброва" дійсно за життя набув право на земельну частку (пай), загальною площею 6,8221 га (рілля), кадастровий номер 6321786200601:000:0070, яка була виділенана підставі розпорядження Зміївської РДА № 548 від 18.07.2006 року в натурі (на місцевості) для ведення сільськогосподарського виробництва. Зазначене право на земельну частку було успадковане за законом в рівних частках його дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] , після яких спадкоємцями, що прийняли спадщину, відповідно є: за заповітом після померлої [PERSON] - зять [PERSON] ; за законом після померлої [PERSON] - син [PERSON] . Але через відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай), спадкоємці не мають можливості одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. За таких обставин, позовна заява [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними у порядку спадкування в рівних частках права на земельну частку (пай) є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Оскільки позивачі не вимагали відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved