Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

02.10.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Березанського районного суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя: земельної ділянки площею 0,0998 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4820983901:11:060:0020, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №8410096, виданого 25.10.2012 року належить [PERSON], мотивуючи тим, що зазначене нерухоме майно є їх спільною сумісною власністю, набутою за період перебування в шлюбі з 20.10.2007 року, в зв'язку з чим, посилаючись на норми ст.ст.60,70 СК України, ст.372 ЦПК України просила поділити вказане майно, визнавши за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що з 2007 року по 16.12.2013 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюб від якого мають сина - [INFO]. В 2012 році за заявою відповідача йому Рибаківською сільською радою було виділено земельну ділянку під будівництво будинку, на яку в жовтні 2012 року він отримав державний акт. Вказана земельна ділянка не забудована. Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що земельна ділянка йому була виділена безоплатно, оскільки держава надавала землю кожному, в тому числі і позивачці, але вона від отримання земельної ділянки відмовилася. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.10.2007 року (а.с.3). Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 16.12.2013р., яке набрало чинності 27.12.2013 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.23). Рішенням VIII сесії 6 скликання Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 11від 08.07.2011 р. відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ЗК України затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із земель державної власності (запасу) загальною площею 0,0998 га по [ADDRESS] та надано безоплатно у власність зазначену земельну ділянку (а.с.37). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 841006, виданого 25.10.2012 року Березанським районним відділом земельних ресурсів Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №482090001000934, [PERSON] на підставі рішення VIII сесії 6 скликання Рибаківської сільської ради від 8 липня 2011 року №11 належить земельна ділянка площею 0,0998 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Вартість земельної ділянки, згідно експертної грошової оцінки, становить 17695,0 грн. (а.с.7). Дата державної реєстрації вказаної земельної ділянки - 25.10.2012р. підтверджена листом відділу Держземагенства у Березанському районі Миколаївської області від 27.10.2014р. (а.с.36). З довідки Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 22.10.2014р. вбачається, що на земельній ділянці, належній на праві власності [PERSON] площею 0,0998 га кадастровий номер 4820983901:11:060:0020, розташованій в межах Рибаківської сільської ради за адресою: [ADDRESS], споруд та будівель не має (а.с.38). Відповідно до вимог чинного законодавства, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя визначені в ст.60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Об'єкти права спільної сумісної власності подружжя зазначені в ст.61 СК України. 9 лютого 2011 року набрав чинності Закон України № 2913-VI, яким ст. 61 СК України доповнено частиною п'ятою, згідно якої об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Законом України № 4766-VI від 17.05.2012 року "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка", який набрав чинності 13.06.2012 року, частина п'ята статті 61 СК України виключена. Відповідно до п.5 ч.1 ст.57 СК України, який набрав чинності 13.06.2012р., особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Як встановлено судом, спірна земельна ділянка набута відповідачем в період перебування в шлюбі з позивачкою. Разом з тим, суд враховує положення ч.1 ст.5 ЦК України, відповідно до якої акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Як зазначено в абз.2 п.2 Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999р. №1-рп/99 дію нормативно-правового акта в часі, закріплену у ч.1 ст.58 Конституції України, треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Враховуючи дію Закону №29-13-VI в часі, спільною сумісною власністю подружжя є земельна ділянка набута внаслідок безоплатної приватизації кожного із подружжя в період з 09.02.2011р. по 12.06.2012р. включно. Судом встановлено, що рішення сільської ради про надання у власність відповідачу спірної земельної ділянки прийняте 08.07.2011р., тобто в період дії Закону № 2913-VI, державна реєстрація права власності земельної ділянки здійснена 25.10.2012р. - після втрати чинності зазначеного Закону. Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". В п.3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначено, що державна реєстрація права власності земельними ділянками до 01.01.2013р. проводиться територіальними органами земельних ресурсів. Відповідно до п.4.18 Положення про Управління (Відділ) Держземагентства у районі, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 10.05.2012р. №258, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 травня 2012р. за №854/21166 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Управління (Відділ) відповідно до покладених на нього завдань здійснює державну реєстрацію земельних ділянок та державну реєстрацію права власності, право користування земельними ділянками (сервітут), право постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій). Таким чином, оскільки право власності на спірну земельну ділянку виникло у відповідача з дня її державної реєстрації Відділом Держкомзему у Березанському районі - 25.10.2012р., норма ч.5 ст.61 СК України застосуванню не підлягає, оскільки на час набуття права власності втратила чинність. Як зазначено в Постанові Верховного Суду України від 15.02.2012р. у справі №6-98цс11, яка відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, за змістом положень статей 81,116 ЗК України земельна ділянка, одержана громадянином під час шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки така земельна ділянка не є майном, набутим подружжям під час шлюбу, а отримана громадянином у власність шляхом здійснення свого права на приватизацію. Враховуючи викладене, вимоги позивачки про поділ спірної земельної ділянки і визнання за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed