Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

26 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до СВК "Колонтаївський" про розірвання договору оренди землі та та повернення земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, їй, на праві приватної власності, належить земельна ділянка площею 6,6803 га, яка розташована на території Колонтаївської сільської ради. 28 березня 2012 року між [PERSON] та СВК "Колонтаївський" був укладений договір оренди вищевказаної земельної ділянки. Відповідно до умов даного договору було встановлено розмір орендної плати та строки її сплати, однак відповідач, незважаючи на умови договору, несвоєчасно і не в повному обсязі здійснює оплату за користування земельною ділянкою. Викладені обставини змусили позивачку звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивачки, що діє на підставі довіреності, підтримав заявлені позовні вимоги та прохав задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача - сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та в установлений законом строк. У відповідності до ст.ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання повторно не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, з»ясувавши обставини справи, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 6,6803 га, розташованої на території Колонтаївської сільської ради, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори 8 липня 2011 року. Вказану земельну ділянку позивачка успадкувала після смерті своєї матері - [PERSON]. 28 березня 2012 року [PERSON] уклала з СВК "Колонтаївський" договір оренди належної їй земельної ділянки. Вищезазначений договір був зареєстрований у відділі Держкомзему у Краснокутському районі Харківської області 27 грудня 2012 року за № 632358374001694. Таким чином, між [PERSON] та СВК «Колонтаївський» склалися договірні правовідносини, врегульовані нормами ЦК України, ЗК України та Законом України «Про оренду землі». Зокрема, статтями 1 та 13 Закону України „Про оренду землі" передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння та користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч.1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право оренди землі виникає після укладання договору оренди та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. На момент укладення договору сторони обумовили всі істотні для даного виду договору умови. Зокрема, було визначено, що орендар повинен щорічно виплачувати орендну плату в грошовій формі в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 5001,14 грн. Орендна плата вноситься до 30 грудня поточного року (п.п. 9, 11). Згідно з ч.4 ст.23 Закону України "Про оренду землі" орендар зобов'язаний виконувати обов'язки відповідно до умов договору оренди. Однак, як зазначила позивачка в позовній заяві, на час пред»явлення позову до суду відповідачем взагалі не сплачено орендну плату за 2013 рік. Жодних послуг зі сторони відповідача в рахунок орендної плати позивачка також не отримувала. Факт заборгованості відповідача перед [PERSON] по орендній платі підтверджується також довідкою СВК «Колонтаївський», з якої вбачається, що за 2013 рік борг по орендній платі становить 4250,97 грн. За приписами ст.ст.31, 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Крім того, пунктом 39 укладеного між сторонами договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим порушенням шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Зазначене положення ЦК України повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Так, рішенням Європейського Суду з прав людини від 29.11.1991 року "Пайн Велей Девелопмент ЛТД" проти Ірландії, в якому розкрито зміст захисту права власності, зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користування своєю власністю. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що невиплата передбаченої договором орендної плати є порушенням істотних умов договору зі сторони відповідача, що, в свою чергу, є підставою для розірвання договору оренди. Письмові заперечення представника відповідача проти позову, з посиланням на те, що невиплата орендної плати позивачці не носить систематичного характеру, а тому не може розцінюватись як порушення істотних умов договору оренди, на думку суду, є безпідставними, оскільки сам факт порушення істотних умов договору доведено в судовому порядку та не заперечується відповідачем. При цьому, встановлення систематичності порушень істотних умов договору не вимагається ні Законом України «Про оренду землі», ні самим договором оренди земельної ділянки. Вимога позивачки про повернення земельної ділянки також грунтується на нормах закону, оскільки статтею 34 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн., що підтверджено квитанцією про сплату. В силу ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved