Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину [PERSON] прийняв позивач, оскільки подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Однак останній позбавлений можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ на неї відсутній. У зв`язку з цим позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 3 липня 2019 року замінено первісного відповідача Крутьківську сільську раду Чорнобаївського району Черкаської області на належного відповідача - Іркліївську сільську раду Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач). У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою вказаною у позовній заяві. Відповідач надіслав відзив, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 28). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про смерть від 4 червня 2019 року серії [NUMBER] (а.с. 4). Позивач є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про народження від 11 травня 2019 року серії [NUMBER] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,01 га, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 10 червня 2004 року серії [NUMBER] (а.с. 11). Згідно з довідкою Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 1779 від 6 грудня 2018 року [PERSON] проживала та була зареєстровна за адресою: [ADDRESS] . В домоволодінні проживала з сином [PERSON] (позивач) (а.с. 5). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 16 липня 2019 року (вих. № 523/01-16) (а.с. 26), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 14), після смерті [PERSON] , позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 27). Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 20 березня 2019 року (вих. № 273/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 9). Таким чином відсутність у позивача правовстановлюючого документу на земельну ділянку, яка входить до складу спадщини, фактично унеможливлює отримання ним свідоцтва про право на спадщину і, як наслідок, призводить до порушення його права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що померла [PERSON] заповіт не складала, а [PERSON] відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак останній не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved