Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказало, що ним було надано [PERSON] як страхувальнику поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/4586409, яким був забезпечений транспортний засіб ВАЗ 21063, д.н.з. [NUMBER] . 25.09.2015р. о 22 год. 10 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: ВАЗ 21063, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та Mazda, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 20.10.2015р. у справі №367/1257/15-п відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 25.11.2015р. у справі №367/1255/15-п відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу Mazda, д.н.з. [NUMBER] , яка сталася 25.09.2015р., [PERSON] 05.10.2015р. звернувся до позивача із заявою про страхове відшкодування. Франшиза згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/4586409 становить 950 грн. 00 коп. Матеріальний збиток, завданий потерпілому [PERSON] згідно заяви про страхове відшкодування складає 26393 грн. 00 коп. Таким чином, належна сума страхового відшкодування внаслідок ДТП становить 25443 грн. 00 коп. 23.10.2015р. позивач відшкодував на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 25443 грн. 00 коп. Згідно ст.1191 ЦК України та ст.38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ, після сплати страхового відшкодування, має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.33.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Про настання ДТП 25.09.2015р. відповідач [PERSON] не повідомив ПрАТ «Страхова група «ТАС», чим порушив вимоги вищевказаної норми. У відповідності до пункту в) ч.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідач [PERSON] відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, про що зазначено у довідці про ДТП. Згідно пункту а) ч.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідач [PERSON] на момент вчинення ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, що було установлено постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 25.11.2015р. у справі №367/1255/15-п. Таким чином, позивач має всі законні підстави для подання регресивного позову до відповідача [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування. Позивачем вживалися заходи досудового врегулювання, однак відповідач не відшкодував суму сплаченого страхового відшкодування, тому позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу виплачене страхове відшкодування у розмірі 25443 грн. 00 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн. 00 коп. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 23 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 22.05.2020р. справу було прийнято до свого провадження. У судове засідання представник позивача ПрАТ «Страхова група «ТАС» не з`явився, при цьому до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просить його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 20.10.2015р. у справі №367/1257/15-п відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.14-15). Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 25.11.2015р. у справі №367/1255/15-п відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.16). З довідки №73132240 про дорожньо-транспортну пригоду від 25.09.2015р. (а.с.5) та з повідомлення від 29.08.2015р. вбачається, що 25.09.2015р. о 22 год. 10 хв. по вул. Заводська у м. Жашків Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: ВАЗ 21063, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та Mazda, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с.19-20). Транспортний засіб ВАЗ 21063, д.н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно Полісу №АІ/4596409 (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником Mazda, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.18). 05.10.2015р. потерпілий [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про страхове відшкодування (а.с.66), на підставі чого ПрАТ «Страхова група «ТАС» складено акт огляду транспортного засобу від 02.10.2015р. (а.с.21) та здійснено розрахунок суми страхового відшкодування. Вартість ремонту автомобіля Mazda, д.н.з. [NUMBER] , згідно звіту №0652634, становить 37059 грн. 53 коп. (а.с.56-59). Згідно страхового акту №177580/34/2015 від 12.10.2015р. сума страхового відшкодування складає 25443 грн. 00 коп. (а.с.69). 23.10.2015р. ПрАТ «Страхова група «ТАС» перерахувало[PERSON] страхове відшкодування в розмірі 25443 грн. 00 коп., що підтверджується копією платіжного доручення №68009 (а.с.67). З метою досудового врегулювання спору ПрАТ «Страхова група «ТАС» 23.03.2018р. та повторно 04.06.2018р. надіслало [PERSON] досудові вимоги про добровільне відшкодування ним шкоди у порядку регресу, але відповідач жодних дій щодо відшкодування збитків в добровільному порядку не здійснив. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Аналогічна норма міститься у ст.4 ЗаконуУкраїни «Про страхування». Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Обов`язковість страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів передбачена ст.21 Закону. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абз.1 п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст.33.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Про настання ДТП 25.09.2015р. відповідач [PERSON] не повідомив ПрАТ «Страхова група «ТАС», а тому порушив вимоги вищевказаної норми. У відповідності до пункту в) ч.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідач [PERSON] відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, про що зазначено у довідці про ДТП та встановлено у постанові Жашківського районного суду Черкаської області від 25.11.2015р. у справі №367/1255/15-п про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Згідно пункту а) ч.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до підпункту б) підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 вищевказаного Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Як роз`яснено в п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Нормою частини 1 статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, які містяться у матеріалах цивільної справи, суд приходить до висновку, що перерахування страхового відшкодування ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь [PERSON] знайшло своє підтвердження, а тому вважає, що позивач має право на відшкодування [PERSON] шкоди в порядку регресу в сумі 25443 грн. 00 коп., оскільки саме такий розмір страхового відшкодування сплачений ПрАТ «Страхова група «ТАС». З огляду на вищевикладене суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №45 від 14.11.2019р. Оскільки судовий збір, сплачений за мінімальною ставкою, з урахуванням заявленого розміру стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору, тобто 1921 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved