Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до управління Держгеокадастру у Лубенському районі Полтавської області про скасування розпоряджень, державного акту про власність на землю та запису. У позові вказано, що після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO], отримав у спадщину дві земельні ділянки площею по 2,52 га кожної, розташовані на території Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області. При оформленні даної спадщини йому були видані два Державних акти на право власності на вищевказані земельні ділянки [NUMBER] та відповідно, [NUMBER]. Однак у 2016 році при переукладенні договору оренди та його реєстрації було встановлено, що обидві земельні ділянки мають один і той же кадастровий номер, являючись при цьому різними об'єктами нерухомості. При зверненні до управління Держгеокадастру з проханням змінити кадастровий номер, виданий на земельну ділянку, йому було відмовлено з посиланням на те, що державна реєстрація прав власності, інших речових прав на земельні ділянки (їх обтяжень) здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, яка проводиться територіальними органами державного агентства земельних ресурсів України. згідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"(в ред.01.01.2013р.) Зазначені обставини перешкоджають позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою. Просить суд скасувати Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER], зареєстрований 18.04.2006 року за № 010655000947 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю,постійного користування землею,договорів оренди землі на ім'я [PERSON], на земельну ділянку площею 2,52 га, що знаходиться на території Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області з цільовим призначенням-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, прохає їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - управління Держгеокадастру у Лубенському районі Полтавської області в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з письмовою заявою про можливість розгляду справи у свою відсутність, не заперечує проти позовних вимог позивача. Представники третіх осіб - територіальної громади в особі Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, Лубенської РДА в судове засідання не з'явились, повідомивши суд про можливість розгляду справи без своєї участі, при цьому покладаються на розсуд суду. Дослідивши обставини, докази справи суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", судам підсудні справи щодо визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками і спори пов'язані із земельними правовідносинами розглядаються в позовному провадженні. Встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем спадщини, що відкрилась після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2002 року, виданого державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Ярмак Н.О., довідкою з Михнівської сільської ради./а.с.7,8/ Спадщина, що відкрилась після смерті [PERSON] складається з двох земельних ділянок площею по 2,52 га кожної , що розташовані на території Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області. При оформленні даної спадщини йому були видані два Державних акти на право власності на вищевказані земельні ділянки [NUMBER] та відповідно, [NUMBER]./а.с.11,12/ Однак у 2016 році при переукладенні договору оренди та його реєстрації було встановлено, що обидві земельні ділянки мають один і той же кадастровий номер, являючись при цьому різними об'єктами нерухомості. При зверненні позивача до управління Держгеокадастру з проханням змінити кадастровий номер, виданий на земельну ділянку, йому було відмовлено з посиланням на те, що державна реєстрація прав власності, інших речових прав на земельні ділянки (їх обтяжень) здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, яка проводиться територіальними органами державного агентства земельних ресурсів України. згідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"(в ред.01.01.2013р.) Зазначені обставини перешкоджають позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою. Вищевказані державні акти позивач отримав законно без порушень вимог ст.ст. 116,118 Земельного Кодексу України, але в державних актах на право власності на земельні ділянки [NUMBER] та [NUMBER] вказано один і той же кадастровий номер, що являється помилкою при виготовленні державного акту. Внести виправлення немає можливості в звязку з тим, що зі змінами в законодавстві, що регулює земельні відносини та відповідно до Постанови КМУ № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» з 10.01.2013 року державні акти на право власності на землю не видаються, а тому відповідно будь- які дії, що передбачалися наказом № 325 від 22.06.2009 року «Про затвердження інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» не входять до компетенції відділу держгеокадастру. Вирішення даного питання необхідне позивачу для вільного користування даним майном, як його власністю. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Як роз'яснив Верховний Суд України в узагальненні практики застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, скасування розпорядження місцевого органу виконавчої влади або рішення органу місцевого самоврядування є підставою для скасування правовстановлюючого документа на землю. Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ст. 155 Земельного Кодексу України, вказує, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування земельні ділянкою, такий акт визнається недійсним. На теперішній час позивач має порушені права згідно ст. 78 Земельного кодексу України - на володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою, що не дають йому в повній мірі бути власником земельної ділянки, тому слід скасувати Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER], зареєстрований 18.04.2006 року за № 010655000947 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, постійного користування землею, договорів оренди землі на ім'я [PERSON], на земельну ділянку площею 2,52 га, що знаходиться на території Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області з цільовим призначенням-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Outcome: approved