Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності у порядку спадкування за законом посилаючись на те, що [INFO] помер його з відповідачем батько [PERSON]. Після смерті батька залишилося спадкове майно, що складається із 1/2 частини присадибної земельної ділянки площею 1861,5 кв.м та будинок з господарськими спорудами, що розташовані на території с. Половинчик, Половинчицької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області. При зверненні до нотаріальної контори про заведення спадкової справи йому було відмовлено у зв»язку з тим, що у його покійного батька за час життя не виникло права власності на спадкове майно, а саме : на присадибну земельну ділянку та будинок з господарськими спорудами. Правовстановлюючі документи на вищезгадане майно відсутні. Також, нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. Його рідний брат, [PERSON], на спадкове майно не претендує. Присадибна земельна ділянка площею 1861,5 кв.м, що розташована на території с. Половинчик, Половинчицької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області належала його батькові - [PERSON] на підставі рішення Половинчицької сільської ради від 29.09.2005 року за № 15-19. Державного акту на право власності на земельну ділянку батько не отримав у зв'язку з передчасною смертю. Також, факт належності [PERSON] присадибної земельної ділянки площею 1861,5 кв.м, що розташована на території с. Половинчик, Половинчицької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області підтверджується довідкою № 542 Половинчицької сільської ради від 17.07.2013 року, довідкою № 70 відділу Держземагенства у Монастирищенському районі Черкаської області від 02.07.2013 року. За час життя батька на даній присадибній ділянці було збудовано будинок та господарські споруди, що також належали [PERSON]. Правовстановлюючих документів на право власності на будинок та господарські споруди батько не оформив у зв'язку з передчасною смертю. 16.02.2007 року його батьки [PERSON] та [PERSON] розлучилися, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. На підставі заяв [PERSON] та [PERSON], свідоцтва про розірвання шлюбу - їхнє спільне майно, а саме: присадибна земельна ділянка та будинок з господарськими спорудами було розділено, про що свідчить Акт виконавчого комітету Половинчицької сільської ради від 02.03.2007 року, Рішення № 21-3 Половинчицької сільської ради від 09.09.2010 року, довідка № 459 Половинчицької сільської ради від 26.06.2013 року, довідка № 198 Половинчицької сільської ради від 18.02.2013 року. Після смерті батька він вступив в управління спадковим майном і фактично прийняв спадщину, так як від народження по даний час проживає та веде господарство у дворі, що належав покійному батьку. Проте у встановлений законом строк не звернувся в нотаріальну контору. В нього існує право на успадкування присадибної земельної ділянки площею 1861,5 кв.м. та будинку з господарськими спорудами, що розташовані на території с. Половинчик, Половинчицької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області. В обгрунтування позову посилається на ст.ст. 1216 - 1218, 1258, 1261, 1268 ЦК України. Зазначає, що факт прийняття спадщини вважає доведеним. Право на успадкування частини вище зазначеної присадибної земельної ділянки та житлового будинку з господарськими спорудами ніким, зокрема відповідачем, не заперечується. Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні по справі докази, враховуючи, що спадщина ним прийнята, факт належності спірної присадибної земельної ділянки та житлового будинку з господарськими спорудами його померлому батьку документально підтверджений доказами, вважає, що суд повинен прийняти рішення про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 1861,5 кв.м. та житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані на території с. Половинчик, Половинчицької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області. Просить суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частини присадибної земельної ділянки площею 1861,5 кв.м., розташованої по [ADDRESS] та, яка залишилася після смерті [PERSON], визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок (літ. А-1) з господарськими спорудами (літ. а., Б., 3.), розташований по [ADDRESS] та залишилися після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просить його задоволити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] ( діє на підставі довіреності № 1334 від 25.06.2013 року) в судовому засіданні позов пітримала повністю, просить його задоволити та пояснила, що позивач є спадкоємцем, але за час життя батька не виникло документів, які підтверджують право власності, оскільки він його не оформив у встановленому законом порядку. На земельну ділянку державний акт не виготовлявся, на житловий будинок відсутній документ, який посвідчує право власності. Вважає, що право власності в батька позивача на будинок виникло, оскільки будинок побудований на законних підставах, що підтверджується будівельним паспортом будинку 1981 року. Представник відповідача Половинчицької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області Балабін М.М. ( діє на підставі протоколу № 1 від 11.11.2010 року « Про результати виборів сільського голови») в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що позивач є спадкоємцем [PERSON]. В с. Половинчик розташований житловий будинок і виділялася земельна ділянка. [PERSON] не отримував документів на будинок, але даний будинок згідно документів був побудований до 05.08.1992 року, а тому може вважатися таким, що введений в експлуатацію, що може бути підтверджено записами в погосподарській книзі, згідно роз»яснень вищого спеціалізованого суду України. Однак, вважає, що для визнання права власності на житловий будинок необхідно надати висновки БТІ, з приводу його придатності, для прийняття в спадщину. Земельні ділянки передавалися в два етапи, в 1994 році та в 2005 році. [PERSON] були оплочені кошти в земельний відділ, і на земельну ділянку виготовлена документація, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер, але державний акт спадкодавцю не видавався. Вважає, що визнати право власності на земельну ділянку можливо, але за відсутності державного акту у спадкодавця право власності не виникло, а для визнання права власності на будинок не вистачає документів, зокрема висновку про технічний стан будинку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Суд вважає, що за даних обставин можливо розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON] і такий розгляд не буде порушенням прав відповідача на участь в судовому розгляді, відповідно до ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача Половинчицької сільської ради Монастирищенського району, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення : - в частині визнання права власності у порядку спадкування за законом на ? частину земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 3. ст. 11, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60, ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі". Судом було роз'яснено право позивача, відповідача заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. Однак, сторонами даних клопотань заявлено не було. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON], помер [INFO] ( серія [NUMBER] від 04.03.2008 року, виданого виконавчим комітетом Половинчицької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області ( а.с. 26)). У відповідності до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Той факт, що позивач у справі [PERSON] є спадкоємцем покійного [PERSON], підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.02.1971 року ( а.с. 25). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно витягу з узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 " Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Тобто, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 182 ЦК передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Судом встановлено, що згідно довідки № 542 від 17.07.2013 року, виданої виконавчим комітетом Половинчицької сільської ради Монастирищенського району земельна ділянка площею 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства виділена [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Половинчицької сільської ради від 05.10.1993 року № 5-21 ( а.с.20). Відповідно до ч. 1 ст. 23 Земельного Кодексу України ( 1990 року), який діяв на момент виділення земельної ділянки [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Половинчицької сільської ради від 05.10.1993 року № 5-21, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Згідно довідки № 70 від 02.07.2013 року, виданої відділом Держземагенства у Монастирищенському районі земельна ділянка площею 0,3723 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], дійсно належить [PERSON] згідно рішення сільської ради від 29.09.2005 року за № 15-19 і відноситься до земель громадської та житлової забудови, відповідно до статистичної звідності по формі 6-зем ( а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного Кодексу України ( 2001 року), який діяв на момент прийняття рішення виконавчим комітетом Половинчицької сільської ради від 29.09.2005 року № 15-19, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування", зазначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивачем та представником позивача не надано суду доказів того, що спадкодавець [PERSON], за життя у встановленому законом порядку набув права власності на земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] Черкаської області. Враховуючи вище викладене, суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши всі зібрані у справі докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не доведені позивачем, оскільки позивачем не надано суду доказів того, що спадкодавець у встановленому законом порядку набув право власності на спірну земельну ділянку ( зареєстрував його), а тому за даних обставин суд вважає, що у позивача виникає майнове право на спадщину, а не право власності на земельну ділянку; - в частині визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок (літ. А-1) з господарськими спорудами (літ. а., Б., 3.), розташований по [ADDRESS], виходячи з наступного. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Позивачем та представником позивача не надано суду, у встановленому законом порядку, доказів ( посилання на які відсутнє і в позовній заяві, в якій констатовано факт того, що в спадкодавця не виникло право власності на земельну ділянку та житловий будинок), для встановлення часу завершення спорудження спірного будинку по [ADDRESS]. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на майно. Посилання представника позивача, в судових дебатах, на виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] на спірний житловий будиинок за життя на підставі технічного паспорту, не узгоджується з п. 8 ст. 193 ЦПК України, та спростовується як і посилання представника відповідача Половинчицької сільської ради Монастирищенського району в судовому засіданні на ту обставину, що будівництво спірного будинку було завершено до 05.08.1992 року, а тому на спірний будинок можливо визнати право власності за спадкоємцем позивачем [PERSON], наступним. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 року, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Однак, позивач та представник позивача не надали суду доказів наявності створенння та оформлення в передбаченому законом порядку до набрання чинності ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 року, прав власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS]. Позивач та представник позивача не надали суду доказів звернення позивача до нотаріальної контори для прийняття спадщини за умови виникнення у спадкодавця у встановленому законом порядку права власності на спірний будинок [ADDRESS] Крім цього, суд вважає, що позивачем не надано суду доказів прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звернувся з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами : копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилась нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця, що позивачем суду надано не було. Враховуючи те, що суд відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а позивач, у встановленому законом порядку, не змінив позовні вимоги ( підстави позову), тому в задоволенні позовних вимог позивачу з заявлених ним підстав слід відмовити. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. ст. 81, 88 ЦПК України. На підставі викладеного ст. ст. 182, 242, 334, 1216, 1217, 1223, 1225, 1261-1265, 1268, 1270, 1297, 1299, ЦК України, ст. 126 Земельного Кодексу України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 року ( зі змінами та доповненнями), Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування" та

Outcome: dismissed