Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить припинити договори оренди земельних ділянок за адресою: [ADDRESS], укладені між нею та Дніпропетровською міською радою. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 14.09.2006р. відповідачем були передані їй земельні ділянки по фактичному розміщенню належного їй салону весільного вбрання. 07.03.2013р. вона здійснила відчуження належного їй на праві власності салону весільного вбрання. Після продажу якого неодноразово зверталась до відповідача з проханням припинити вказані договори оренди, але згоди так і не отримала, в зв'язку з чим, звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не з'явились, в поданій до суду заяві представник позивача позов підтримав, причина неявки представників відповідача суду невідома, про дату засідання повідомлялися належним чином. Третя особа в судове засідання не з'явилась. В своїй заяві просив суд розглядати справу за його відсутності. З огляду на те, що всі особи, що беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи та не повідомили суду про причини своєї неявки, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення у справі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Зі змісту статті 13 Закону України "Про оренду землі" вбачається, що це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Судом встановлено, що 14.09.2006р. між [PERSON] та Дніпропетровською міськрадою укладено договори оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] (Бабушкінський район), які зареєстровані Дніпропетровською регіональною філією Державного підприємства «Центр Державного Земельного Кадастру» 02.11.2006р. за № 040610401058 та 02.11.2006р. за № 040610401059 щодо договорів із [PERSON] Відповідно до умов п. 5.1 зазначених Договорів земельні ділянки передані в оренду по фактичному розміщенню салону весільного вбрання. Строк дії договорів становить 15 років (п. 3.1. Договорів). 24 червня 2009 року були укладені додаткові договори до вищезазначених договорів оренди землі, відповідно до яких були внесені зміни щодо визначення грошової оцінки земельних ділянок та розміру орендної плати. 07 березня 2013р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 1221, відповідно до якого право власності на нерухоме майно, а саме салон весільного вбрання, розташованого в [ADDRESS] перейшло до [PERSON]. Цього ж дня у відповідності до вимог ст.ст. 182, 697 ЦК України була проведена реєстрація права власності [PERSON] Він отримав витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 1059562. 15 березня 2013р. згідно вимог пунктів 6.3; 9.4 Договорів оренди земельних ділянок позивачем було повідомлено Дніпропетровську міську раду та ДПІ Бабушкінського району м. Дніпропетровська про перехід права власності на нерухоме майно, що розташоване на наданих в оренду земельних ділянок. При цьому позивач також просила відповідача припинити дію договорів оренди землі. Ці обставини підтверджуються нотаріально посвідченою заявою «Про припинення дії договорів» від 07.03.2013р., заявою позивача на ім'я міського голови Дніпропетровської міської ради Куліченко І.І. від 15.03.2013р. за №13/1894, заявою позивача на ім'я Начальника ДПІ Бабушкінського району м.Дніпропетровська Салія С.Б. від 15.03.2013р. [PERSON] було пред'явлено повідомлення ДПІ Бабушкінського району м.Дніпропетровська за № 6199/10/17-322 «Про відсутність заборгованості», де за підписом заступника начальника ДПІ прямо зазначено, що у [PERSON] станом на 21.03.2013р. відсутня заборгованість по орендній платі. Крім того, новий власник нерухомого майна [PERSON], теж звернувся до Дніпропетровської міської ради із заявою про переоформлення на його ім'я договорів оренди земельних ділянок. Порядок зміни умов договорів оренди землі від 14.09.13р. і припинення їх дії встановлений розділом 12 договорів. Зокрема пунктами 12.3; 12.4 прямо передбачено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; смерті фізичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом (п. 12.4. Договорів). Статтею 7 Закону України "Про оренду землі", встановлено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Аналогічні положення припинення Договору оренди землі закріплені і статтею 31 Закону України "Про оренду землі", зокрема в ній зазначено, що договір оренди припиняється у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Крім цього, ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. З аналізу наведених норм матеріального права слідує, що у зв'язку з переходом права власності на об'єкти нерухомості відбувається перехід до набувача тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу права власності або права користування. Таким чином, Дніпропетровська міська рада допускає порушення положень Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» та безпідставно не погоджується припинити Договори оренди землі від 14.09.2006р. та підписати відповідні документи. Такі дії відповідача є грубим порушенням зазначених норм чинного законодавства, що в свою чергу порушує законні права та інтереси позивача. Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" встановлено такий спосіб припинення договору оренди землі як його дострокове розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін. Відповідно до п."а", "е" статті 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Статтею 35 Закону України "Про оренду землі" закріплено, що спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються в судовому порядку. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені частино 2 статті 16 ЦК України. Зокрема п.7 ч.2 зазначеної норми закону встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Аналізуючи зібрані по справі докази, вирішивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок всіх доказів у їх сукупності і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному з'ясуванню всіх обставин справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved