Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

В листопаді 2014 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» (Позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просило стягнути з Відповідача на користь ТДВ «Страхова компанія «Індіго» страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 6 381,57 грн., судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги, Позивач обґрунтовує тим, що 25 серпня 2009 року в м. Києві, вул. Корабельна, 4-а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого в ТДВ «СК «Індіго» автомобіля «Mitsubishi» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23.09.2009р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. 10.11.2008р. між ТДВ «СК «Індіго» та [PERSON]. (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспортну № 206-19557-08, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «Mitsubishi» д.н. [NUMBER]. 25.08.2009р. страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав всі необхідні документи. ТДВ «СК «Індіго» на виконання умов договору страхування, на підставі Страхового акту № 10471/206/210 від 04.05.2012р., Рахунку-фактури № 00011427/1 від 25.08.2009р та розрахунку суми страхового відшкодування у розмірі 6 381,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2219 від 18.05.2012р. Відповідач повідомив Позивача про те, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ЗАТ «Страхові традиції» за полісом ВС/4541178, проте дана інформація не відповідає дійсності, так як відповідно до витягу з Централізованої бази даних МТСБУ даний поліс був втрачений, а згідно листа з МТСБУ транспортний засіб з номерним знаком [NUMBER] не мав укладеного полісу обов'язкового страхування на дату ДТП. Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву (а.с.36-40), в яких зазначив, що Позивач у позовні заяві керується одночасно двома нормами щодо стягнення збитків у зворотному порядку - ст. 1191 ЦК України (щодо стягнення у порядку регресу) та ст. 993 ЦК України (щодо стягнення у порядку суброгації), проте очевидно, що стягнення коштів щодо вказаних у позові правовідносин відбувається не в порядку регресу, а в порядку суброгації. Окрім того, Позивачем не дотримано строку позовної давності, встановлених ст. 257 ЦК України, оскільки при суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватись з моменту виникнення страхового випадку, тобто з 25.08.2009р. Разом з тим, на момент виникнення ДТП автомобіль [PERSON], державні номери [NUMBER], був застрахований у відповідності до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ЗАТ «Страхові традиції», поліс серії ВС № 4541178, в той час як Позивачем не було жодним чином доведено відсутність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного між ЗАТ «Страхові традиції» та [PERSON], а листи МТСБУ підтверджують лише відсутність інформації щодо полісу страхування у Центральній базі даних, що свідчить не про відсутність договору, а про неналежне виконання покладених на ЗАТ «Страхові традиції» обов'язки щодо передачі даних про укладені договори до ЦБД МТСБУ. Таким чином, з урахуванням того, що ЗАТ «Страхові традиції» перебуває в стані ліквідації, належним відповідачем по справі є Ліквідаційна комісія ЗАТ «Страхові традиції» або МТСБУ. В судовому засіданні представник Позивача - Курочкін О.О. заявив клопотання про поновлення строків позовної давності, оскільки тільки з моменту отримання листа від МТСБУ в 2012 році Позивач дізнався про відсутність у Відповідача на момент скоєння ДТП полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Протокольною ухвалою суду від 16.02.2015р. суд вирішив відмовити в задоволенні вказаного клопотання. Представник Позивача - Курочкін О.О. пояснив, що стягнення з Відповідача суми страхового відшкодування здійснюється в порядку суброгації, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Відповідача - [PERSON] проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні, з підстав зазначених в запереченнях на позовну заяву. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23 вересня 2009 року встановлено, що [PERSON], 25 серпня 2009 року близько 12 год. 50 хв., керуючи автомобілем «Міцубісі Паджеро», державний номер [NUMBER], в м. Києві по вул. Корабельній, перед початком руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, здійснив наїзд на автомобіль «Міцубісі Ланцер», державний номер [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень автомобілів, чим порушив п.п.10.1, 10.9. Правил дорожнього руху України. [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. (а.с.17). Станом на момент ДТП автомобіль «Мітсубісі Ланцер», державний номер [NUMBER], який належав [PERSON]. був застрахований в ТДВ «Страхова компанія «Індіго» на підставі договору страхування наземного транспорту № 206-19557-08 від 10.11.2008р. (а.с.4-7). 25.08.2009р. [PERSON]. звернулась до Позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (добровільне страхування наземного транспорту (крім залізничного), до якої додала опис щодо обставин події та зображення схеми ДТП (а.с.8-9). Згідно Рахунка-фактури № 00011427/1 від 25.08.2009р., складеної Ніко-Україна, вартість ремонту автомобіля «Міцубісі Ланцер», д.н. [NUMBER] становить 7 348,14 грн., в т.ч. ПДВ 1 224,69 грн. (а.с.11). До рахунку-фактури № 00011427/1 від 25.08.2009р. додано ремонту калькуляцію № 00011427/2 від 25.08.2009р. (а.с. 12-13), контрольний лист № 00011427/2 від 25.08.2009р. (а.с.14). На підставі розрахунку суми страхового відшкодування від 29.09.2009р. (а.с. 10 на звороті) ТДВ «СК «Індіго» було складено страховий акт № 10471/206/210 від 04.05.2012р. згідно якого ДТП, яке сталося 25.08.2009р. визнано страховим випадком та визначено розмір страхового відшкодування до виплати у розмірі 6 381,57 грн. (а.с.10), яке було сплачено Позивачем на рахунок ТОВ «Ніко-Україна» для проведення ремонту автомобіля «Міцубісі Ланцер», д.н. [NUMBER] згідно платіжного доручення № 2219 від 18.05.2012р. (а.с.15). Разом з тим, судом встановлено, що у відповідь на лист-претензію № 44/2-110612/1 від 11.06.2012р. 10.07.2012р. Відповідач звернувся до ТДВ «СК «Індіго» з листом від 06.07.2012р., в якому зазначив, що на момент ДТП, яке відбулося 25.08.2009р. на вул. Корабельна, 4-а в м. Києві, у нього був в наявності поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності водія наземного транспортного засобу, компанії ЗАТ «Страхові традиції», серія ВС № 4541178, який діяв на момент ДТП та був дійсний до 16.01.2010р. (а.с.19). Проте, згідно витягу з Централізованої бази даних МТСБУ від 25.08.2009р. вбачається, що бланк полісу серії ВС № 4541178 не використаний (а.с.20). Окрім того, відповідно до листа Моторно (транспортного) страхового бюро України від 02.07.2012р. № 15883/7-3-11, за результатами запиту отримано інформацію про відсутність в даний час в ЦБД договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного по відношенню о транспортного засобу д.н [NUMBER], що є дійсним на дату запиту Позивача (а.с.21). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Пленум Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.16 Постанови від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зокрема, зазначив, що відповідно до статті 3 Закону N 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). За ст. 6 даного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. (п.22.1 ст. 22 Закону). Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Пунктом 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова від 01.03.2013р. № 4) визначено, що до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. Разом з тим, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування (п. 27 Постанови від 01.03.2013р. № 4). Відповідно до п.14.1. Договору страхування наземного транспорту № 206-19557-08 від 10.11.2008р. страховим випадком визнається подія, передбачена п.п.7.1.-7.6. цього Договору (в тому числі і ДТП), що сталася з застрахованим ТЗ після набуття чинності цим Договором, внаслідок якої заподіяна шкода застрахованому ТЗ (та/або додатковому обладнанню) Страхувальника і з настанням якої виникає обов'язок Страховика виплатити страхове відшкодування Страхувальнику (Вигодонабувачу) на умовах цього Договору. У відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно правової позиції висвітленій в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14 відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відтак, з урахуванням п. 27 Постанови від 01.03.2013р. № 4, строк позовної давності щодо вимог про стягнення з Відповідача суми сплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації сплив 25.08.2012р., тобто через три роки з моменту виникнення страхового випадку, - ДТП. Відповідно до ч.ч.3-4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, виходячи з встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої ДТП, не підлягає задоволенню у зв'язку із спливом позовної давності, про яку було заявлено Позивачем. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 22, 256, 257, 267, 993, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст. 27 «Про страхування», з урахуванням Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», та

Outcome: dismissed