Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Звернувшись до суду із даним позовом, позивач просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також стягнути з кожного із відповідачів аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів їх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування таких своїх позовних вимог посилається на те, що відповідачі за місцем проживання характеризуються негативно, зловживають алкогольними напоями, ніде не працюють, не слідкують за станом здоровя дітей, не забезпечують належним харчуванням, не створили належних умов для проживання та виховання дітей. З 16.02.2018 року по даний час сім'я [PERSON] перебуває на соціальному супроводі в Рокитнянському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді як така, що опинилась у складних життєвих обставинах у зв'язку із зловживання батьками алкогольними напоями та неналежним виконанням батьківських обов'язків відносно своїх малолітніх дітей. За період здійснення соціального супроводу з батьками проводилась профілактична робота щодо наслідків вживання алкогольних напоїв, соціальним працівником надавалися роз'яснення щодо підвищення виховного потенціалу батьків, рекомендації щодо створення належних умов проживання, забезпечення продуктами харчування. Відносно старшого сина [PERSON], [PERSON] є одинокою матір'ю. Відповідно до рішення виконавчого комітету Савинецької сільської ради від 09.10.2018 № 48 малолітніх дітей відібрано у батьків у зв'язку з тим, що подальше перебування їх у сім'ї становило загрозу для їх життя і здоров'я. Дітей тимчасово влаштовано до комунального закладу Рокитнянської районної ради Київської області „Рокитнянський районний дитячий будинок „Чебурашка". Також зазначає, що 24.11.2016 за заявою матері діти вже поміщалися тимчасово до дитячого будинку „Чебурашка" у зв'язку із складними матеріальними умовами та неналежним санітарним станом у будинку. У січні 2017 року діти повернулися в сімю. Для виходу сім'ї із кризи батькам була надана службою у справах дітей та сім'ї Київської облдержадміністрації грошова допомога вс умі 11 000.00 грн. За ці кошти вони придбали бувший у вжитку холодильник, постільну білизну та продукти харчування. Решту суми було витрачено батьками не за призначенням. Також матеріальну допомогу сімї надавали районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, Савинецька сільська рада, підприємці та жителі села. разом з тим, батьки ситуацію не виправили, рекомендації як соціальних працівників так і голови Савинецької сільської ради не виконують, періодично зловживають алкогольними напоями, не займаються утриманням та розвитком дітей. Під час відвідування даної сім'ї соціальні працівники неодноразово заставали батьків з ознаками алкогольного сп'яніння. Питання неналежного виконання батьківських обов'язків відповідачів по відношенню до дітей неодноразово виносилося на засідання районної комісії з питань захисту прав дитини, де їх вкотре попереджали про передбачену законом відповідальність за ухилення від виконання батьківських обовязків. Крім того, батьки неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за частинами першою та другою статті 184 (невиконання батьками або особами що їх заміняють обов'язків щодо виховання дітей) та частинами першою та другою статті 178 (розпивання пива, алкогольних та слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях, або поява у громадських місцях у п'яному вигляді) КУпАП. Батьки не зробили ніяких висновків щодо створення належних умов для виховання та проживання дітей, не слідкують за їх навчанням та здоровям, не змінили свій спосіб життя, ніде не працювали. У будинку повна антисанітарія, сморід, холодно, брудні речі розкидані, газ відключено. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала за викладених у ньому обставин і підстав та просила задовольнити. Також суду показала, що з боку органу опіки та піклування, служби у справах дітей, Савинецької сільської ради протягом багатьох років вживалися всі необхідні заходи для покращення ситуації у сімї відповідачів і в тому числі щодо забезпечення належних умов проживання та виховання дітей. З цього приводу неодноразово проводилися бесіди з батьками по питаннню їх лікування від алкогольної залежності, зважаючи, що вони зловживають алкоголем, їх працевлаштування та наведення порядку у будинку, де вони проживають. Надавалася неодноразово матеріальна допомога їх сімї, щоб вони змогли забезпечити належні умови для проживання і виховання дітей. Разом з тим, батьки належних висновків для себе не роблять. Кошти, які їм надавалися, витрачали здебільшого не запризначенням, не працевлаштувалися, не пройшли курс лікування від алкоголізму. Саме зловживання їх алкоголем та нестерні умови для проживання дітей у сімї, в тому числі антисанітарія у будинку, стали підставою для тимчасового відібрання у них дітей та поміщення їх до дитячого будинку. Шансів, що відповідачі виправляться немає жодних. Про це також заявила мати відповідача [PERSON], яка просила забрати дітей із ісімї. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав та суду показав, що він пролікується від алкоголізму, якщо треба, але просить надати їм один рік-півтора року, щоб виправити ситуацію. Відповідач [PERSON] також позов не визнала та просила надати їм ще один шанс виправитися. Разом з тим, суду показала, що з часу поміщення дітей до дитячого будинку та за останні чотири місяці, відколи справа розглядається судом, вона жодним чином нічого не зробила для покращення ситуації. Вважає, що немає потреби їй лікуватися від алкогольної залежності, хоча мати чоловіка була домовилася про їх з чоловіком безоплатне таке лікування, але вони відмовилися. Представник Рокитнянського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді суду позов підтримала та просила його задовольнити. Також суду показала, що сімя досить тривалий період часу перебуває на супроводі у центрі. За весь час батьки так і не спромоглися забезпечити своїм дітям належні умови для проживання, виховання та навчання і що призвело до поміщення дітей за заявою матері до дитячого будинку у 2016 році. Після повернення дітей у сімю нічого не змінилося і відповідно до рішення Савинецької сільської ради Рокитнянського району Київської області від 09.10.2018 № 48 діти знову були тимчасово поміщені до дитячого будинку. За борги у будинку відключене газопостачання, не придбано тверде паливо, підсобним господарством відповідачі не займаються, офіційно не працюють. З минулого року на городі залишилася бути невикопаною картопля. Представник Савинецької сільської ради також позов підтримала та просила його задовольнити. При цьому вона підтвердила наявність викладених у позові обставин неналежного ставлення відповідачів до своїх обовязків та висловила переконання неможливості будь-яких покращень з їх сторони у цьому питанні та доцільність позбавлення їх батьківських прав в інтересах малолітніх дітей. Заслухавши у судовому засіданні сторін спору та третіх осіб, свідків, дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до наступного висновку. В судому засіданні встановлено, що відповідачі у справі являються батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] окрім того являється матірю малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідачі проживають разом зі своїми малолітніми дітьми у приватному будинку, що в [ADDRESS]. Протягом тривалого періоду часу сімя є неблагополучною, що проявилося у неналежному матеріальному забезпеченні сімї, у відсутності належного утримання та виховання дітей батьками, які зловживають алкоголем та ніде не працюють. 10.11.2016 на імя начальника служби у справах дітей та сімї Рокитнянської РДА надійшла заява жителя с.Савинці Рокитнянського району Київської області [PERSON] щодо неналежного виконання батьківських обовязків [PERSON], яка не доглядає дітей, зловживає алкогольними напоями, не веде присадибного господарства, що діти часто не відвідують школу, дитячий садок, постійно брудні та голодні і що вплив на матір з боку батьків результатів не дає. Після вказаного звернення створеною Савинецькою сільською радою Рокитнянського району Київської області комісією в складі сільського голови, соціального педагога, педагога-організатора та класного керівника Савинецького НВО було проведено обстеження обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї [PERSON] та [PERSON]. В результаті обстеження виявлено, що у будинку холодно, брудно, немитий посуд, були відсутні варена їжа, інші продукти харчування. Мати на час проведення обстеження перебувала в стані після алкогольного спяніння (з перегаром). Комісією було рекомендовано відповідачам забезпечити у тижневий період часу належний санітарний стан у будинку та вирішити питання про запас продуктів харчування. У противному разі комісія повідомила про можливість рекомендації про відібрання дітей. Відповідачі для себе висновків не зробили і за заявою [PERSON] від 24.11.2016 малолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] були тимчасово поміщені до комунального закладу Рокитнянської районної ради Київської області „Рокитнянський районний дитячий будинок „Чебурашка". Після повернення дітей у сімю нічого суттєво в частині покращення санітарного стану у будинку та виконання відповідачами своїх батьківсьх обовязків по належному утриманню та вихованню своїх малолітніх дітей не змінилося. Останні продовжували зловживати алкогольними напоями, не працевлаштувалися, не слідкували за станом здоровя дітей, не забезпечували їх належним харчуванням, не створили належних умов для проживання та виховання дітей. З 16.02.2018 родина відповідачів перебуває на соціальному супроводі в Рокитнянському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Для виходу сім'ї із кризи батькам було надано грошову допомогу від служби у справах дітей та сім'ї Київської облдержадміністрації у розмірі 11 000.00 грн. За ці кошти вони придбали бувший у житку холодильник, постільну білизну та продукти харчування. Решту суми було витрачено ними не за призначенням і суттєво ситуація у сімї не покращилася і начому наголосила допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є матірю відповідача у справі [PERSON]. Також сімї надавалася матеріальна допомога районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, Савинецькою сільською радою, підприємцями та жителями села. Однак батьки ситуацію знову ж таки не виправили, рекомендацій як соціальних працівників, так і голови Савинецької сільської ради не виконували, періодично зловживають алкогольними напоями, не займалися утриманням та вихованням дітей. Під час відвідування даної сім'ї соціальним працівниками батьки неодноразово були з ознаками алкогольного сп'яніння. Питання неналежного виконання батьківських обов'язків [PERSON] та [PERSON] по відношенню до дітей неодноразово виносилось на засідання районної комісії з питань захисту прав дитини, де їх вкотре попереджали про передбачену законом відповідальність. Крім того, батьки неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за частинами першою та другою статті 184 (невиконання батьками або особами що їх заміняють обов'язків щодо виховання дітей та частинами першою та другою статті 178 (розпивання пива, алкогольних та слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях, або поява у громадських місцях у п'яному вигляді) КУпАП. Разом з тим, відповідачі продовжували вести по суті антисоціальний спосіб життя в період 2018 року, так і не зробили ніяких висновків щодо створення належних умов для виховання та проживання дітей, не змінили свій спосіб життя, ніде не працювали і, як наслідок, за борги у будинку відключили газопостачання. Тверде паливо ними придбано не було, територія домоволодіння занедбана, підсобне господарство не ведеться, на час звернення до суду із позовом картопля на городі залишилася бути не викопаною. Зважаючи на викладене рішенням виконавчого комітету Савинецької сільської ради Рокитнянського району Київської області від 09.10.2018 № 48 малолітніх дітей було відібрано у батьків у звязку з тим, що подальше перебування їх у сімї становило загрозу для їх життя і здоровя, та тимчасово влаштовано до комунального закладу Рокитнянської районної ради Київської області "Рокитнянський районний дитячий будинок "Чебурашка", де вони перебувають до даного часу. Батьки, тобто відповідачі, зобов'язувалися в період шести місяців створити належні умови для проживання дітей, офіційно працевлаштуватися, мати постійний дохід та забрати їх у сім'ю, на разі, таких обіцянок не виконали до цього часу. Цю обставину підтвердила у судовому засіданні відповідач [PERSON], яка показала, що з моменту поміщення дітей до дитячого будинку нею нічого не зроблено для покращення ситуації, хоча така можливість мала місце і що вона не вважає себе та чоловіка такими, що зловживають алкогольними напоями і що саме з цих міркувань вони відмовилися від добровільного лікування від алкогольної залежності на пропозицію матері чоловіка. За час перебування дітей у закладі батьки відвідували дітей на перших порах два-три рази в місяць, але з часом стали їх відвідувати рідше, особливо батько. Зі слів допитаних у судовому засіданні малолітніх [PERSON] та [PERSON] останні бажають повернутися у сімю, проте однозначно заявили, що умови проживання у дитячому будинку для них кращі. Також зазначили, що підставою для поміщення їх до дитячого будинку стало зловживання батьками алкогольними напоями. 24.10.2018 на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання щодо надання висновку про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей, де були присутніми відповідачі. При цьому, батьки не погодилися з рішенням комісії про доцільність позбавлення їх батьківських прав. Просили дітей повернути, оскільки мають намір переїхати проживати у Закарпатську область. Викладене окрім наданими у судовому засіданні показаннями представника позивача, відповідачів, представників третіх осіб підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Також викладене підтверджується зібраними та оглянутими у судовому засіданні у справі письмовими доказами, а саме: - висновком органу опіки та піклування Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області від 25.10.2018 № 06-43/3513 про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських пра відносно малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та про стягнення з них аліментів на утримання дітей ( а.с.5-6); - копією паспорта на імя відповідача [PERSON] серії [NUMBER], виданого 25.10.2012 Рокитнянським РС Управління ДМС в Київській області (а.с. 7); - копією паспорта на імя відповідача [PERSON] серії [NUMBER], виданого 22.10.2002 Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 8); - копією свідоцтва про шлюб відповідачів серії [NUMBER], виданого 10.08.2007 виконавчим комітетом Савинецької сільської ради Рокитнянського району Київської області, актовий запис № 04 (а.с. 9); - копіями свідоцтв про народження малолітніх дітей відповідачів (а.с. 10-13); - копією рішення виконавчого комітету Савинецької сільської ради Рокитнянського району Київської області від 09.10.2018 № 48 "про відібрання малолітніх [PERSON], 2005 р.н., [PERSON], 2008 р.н., [PERSON], 2011 р.н., [PERSON], 2015 р.н. та тимчасове їх влаштування" (а.с. 14); - копією розпорядження Рокитнянської РДА Київської області від 10.10.2018 № 317 "Про тимчасове влаштування малолітніх дітей до комунального закладу Рокитнянської районної ради Київської області "Рокитнянський районний дитячий будинок "Чебурашка" (а.с. 15); - актом обстеження матеріально-побутового стану сімї відповідачів від 08.10.2018 (а.с. 16); - характеристикою з місця проживання на ім'я відповідачів (а.с.17); - довідкою про склад сім'ї № 601 від 09.10.2018, виданої Савинецькою сільською радою Рокитнянського району Київської області на ім'я відповідача [PERSON] зі змісту якої вбачається, що склад її сім'ї складається з чоловіка та чотирьох дітей (а.с.18); - витягом з протоколу № 12 засідання районної комісії з питань захисту прав дитини від 24.10.2018 Про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно своїх малолітніх дітей (ас.19-20); - інформацією щодо здійснення соціального супроводу Рокитнянського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 24.10.2018 № 229 (а.с. 21); - повідомленням Рокитнянського ВП ГУ НП в Київській області від 24.10.2018 № 5241/109/1011/2/01-2018 (а.с. 22); - характеристиками на малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], виданими Савинецьким НВО "ЗОШ І-ІІ ступенів - дитячий садок" ( а.с.23-25); - заявою відповідача [PERSON] на імя начальника служби у справах дітей та сім'ї Рокитнянської РДА від 24.11.2016 про тимчасове поміщення терміном на 6 місяців чотирьох малолітніх дітей до дитячого закладу ( а.с. 26); - памяткою для батьків про відповідальність щодо утримання, виховання та навчання неповнолітніх дітей, з якою відповідачі ознайомлені 24.11.2016 (а.с. 27); - заявою жителя смт. Рокитне [PERSON] на ім'я начальника служби у справах дітей та сімї Рокитнянської РДА від 10.11.2016 про прийняття мір до невістки [PERSON], яка не виконує своїх материнсьтких обовязків по відношенню до своїх дітей (а.с.28); - інформацією сільського голови Савинецької сільської ради Рокитнянського району Київської області від 18.11.2016, наданою на ім'я начальника служби у справах дітей та сім'ї Рокитнянської РДА ( а.с.29). Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.55 Конституції України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються сімейних правових відносин та мають регулюватися положеннями глав 13 та 15 Сімейного кодексу України. Згідно вимог ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При вирішенні даного спору суд враховує також положення Конвенції про права дитини. У преамбулі до Конвенції зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Окрім того, відповідно до положень ч.1 ст. 20 Конвенції про права дитини дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. За приписами частини та другої першої статті 9 Конвенції Держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що викладені у позові обставини ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків мають місце і що виражається в тому, що вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, які його потребують, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти і насамкінець не створюють умов для повернення дітей у свою біологічну сімю, зважаючи, що до дитячого будинку вони поміщені тимчасово і де продовжують перебувати до цього часу. За викладеного вимога про позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх малолітніх дітей є обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Суд вважає, що таке втручання в сімю є справедливим та виправданим, здатним забезпечити належний захист інтересів малолітніх дітей відповідачів, як цього вимагає стаття 8 Конвенції про права дитини (справа "Кутцнер проти Німеччини" (Kutzner v. Germany), N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини" (Sommerfeld v. Germany), [GC], N 31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII). При цьому суд також враховує думку малолітніх [PERSON] та [PERSON], які були вислухані судом і які однозначно заявили, що вони краще почуваються у всіх відношеннях у дитячому будинку. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 166 згаданого Кодексу також визначає, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Зважаючи на викладене, вимогу про стягнення з відповідчів аліментів на утримання дітей суд також вважає обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладенного,

Outcome: approved