Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

15 вересня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що 29 серпня 2011 року він був призначений на посаду техніка у відділення "Південінжгеодезія, згідно наказу від 29 серпня 2011 року №19-о. 31 липня 2015 року на підставі ст.38 КЗпП України позивач звільнився за власним бажанням, в зв"язку зі зміною місця проживання, на підставі наказу від 16 липня 2015 року за №23-о. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день його звільнення. Однак, порушуючи вимоги вказаної норми Закону, підприємство своєчасно не розрахувалось з позивачем в день звільнення, у зв"язку з чим виникла заборгованість по оплаті заробітної плати за період з 01 січня 2015 року по 31 липня 2015 року в розмірі 24701,00 грн. На підставі ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, що зазначені в ст.116 КЗпП України, підприємство пповинно виплатити працівникові його середній заробіток. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно вимоги п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 року №13, що "встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв"язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред"явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення...".ї До того ж, у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 195 року №100 (з наступними змінами і доповненнями), а саме п.8 розрахунок кількості днів для обчислення сплати середнього заробітку проводиться без врахування святкових та вихідних днів. Так, кількість робочих днів, з доби звільнення по добу подання позову, тобто з 03.08.2011 року по 14.09.2011 року становить 30 днів. Сума середньоденного заробітку складає 160,40 грн., а тому сума середньої заробітної плати за час затримки виплати заробітної плати складає з наступного розрахунку:30 днів х 160,40 грн. = 4821,30 грн. У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та прохає стягнути з Державного науково-виробничого підприємства інженерної геодезії "Укрінжгеодезія" на його користь середній заробіток за весь час затримки у розмірі 4821,30 грн.. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовою повісткою з повідомленням, однак не з"явився, про причину неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Звертаючи увагу, що Відповідач не з'явився, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] 29 серпня 2011 року він був призначений на посаду техніка у відділення "Південінжгеодезія, згідно наказу від 29 серпня 2011 року №19-о, що підтверджується трудовою книжкою. (а.с.3). 31 липня 2015 року на підставі ст.38 КЗпП України позивач звільнився за власним бажанням, в зв"язку зі зміною місця проживання, на підставі наказу від 16 липня 2015 року за №23-о (а.с.11), що також стверджується трудовою книжкою. (а.с.3). Як вбачається з ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку згідно ст. 117 КЗпП України. Судом встановлено, що порушуючи вимоги вказаної норми Закону, підприємство своєчасно не розрахувалось з позивачем в день звільнення, у зв"язку з чим виникла заборгованість по оплаті заробітної плати за період з 01 січня 2015 року по 31 липня 2015 року в розмірі 24701,00 грн. згідно довідки №69 виданої 14.09.2015 року Державним науково-виробничим підприємством інженерної геодезії "Укрінжгеодезія". (а.с.9). Однак, вже на час розгляду справи по суті, відповідачем позивачу було виплачено заробітну плату з січня по липень 2015 року в розмірі 24701,03 грн. в підтвердження чого відповідачем були надані належні та допустимі докази, а саме довідка №95 видана 12 жовтня 2015 року Державним науково-виробничим підприємством інженерної геодезії "Укрінжгеодезія". Крім того, зважаючи на вимоги ст. 117 КЗпП України, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача по стягненню середнього заробітку за весь час затримки у розмірі 4821,30 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Крім того, ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з Державного науково-виробничого підприємства інженерної геодезії "Укрінжгеодезія" судовий збір у розмірі 487,20 грн. в державний бюджет Оріхівського району.

Outcome: partial