Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ПАТ „Просто-страхування" 15000 грн. 00 коп. недоплаченого страхового відшкодування та понесені по справі судові витрати, мотивуючи заявлені вимоги тим, що вказані збитки були заподіяні йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія [PERSON], цивільна відповідальність якого застрахована в ПАТ „Просто-страхування". Згідно висновку автотоварознавчого дослідження належний позивачу автомобіль відновленню не підлягає, різниця вартості автомобіля до та після ДТП складає 50102 грн. 38 коп. Страхова компанія виплатила кошти в сумі 34 490 грн. при ліміті відповідальності в 50 000 грн. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Позивач зазначає, що згідно висновку автотоварознавчого дослідження його автомобіль вважається фізично знищеним, оскільки відновлювати його недоцільно, тому відповідач згідно вимог ст. 30 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повинен сплатити йому різницю між вартістю автомобіля до ДТП та після ДТП, за мінусом суми франшизи. Вказує, що в справі відсутні докази як страховиком була обрахована сплачена ним сума страхового відшкодування. Позивач стверджує, що ним були виконані всі умови закону та вчинено всі зобов'язання, проте страховиком грубо порушуються його майнові права на вчасне та повне страхове відшкодування. Також позивач просить стягнути на його користь понесені по справі судові витрати. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню. Проте, наведені вимоги процесуального закону судом першої інстанції дотримані не були. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав експерту для дослідження автомобіль у зв'язку з його відчуженням, не надав доказів про ціну такого відчуження, тим самим не спростував твердження відповідача про вірну суму вже сплаченого страхового відшкодування. Зазначені висновки суду є такими, що не відповідають встановленим по справі обставинам. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 28 березня 2015 року з вини [PERSON], належний [PERSON] автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 8). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 11 квітня 2015 року №113 вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], що належить позивачу, без урахування ПДВ, складає 44921 грн. 85 коп., вартість матеріального збитку завданого власнику -71 995 грн. 51 коп. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7067531, [PERSON] застрахував свою відповідальність у відповідача за завдану шкоду третім особам під час ДТП. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль [NUMBER], яким він керував під час ДТП. Сторонами не заперечується, що ПАТ „Просто-Страхування" прийняло рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 34 490 грн. Зазначені кошти позивачем [PERSON] були отримані. Згідно положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як вбачається зі ст. 988 ЦК України, страховик ПАТ „Просто-страхування" зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст.30 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в редакції норми права на дату ДТП, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Сторонами по справі визнається, що автомобіль позивача пошкоджений у ДТП 28 березня 2015 року, є фізично знищеним. Зазначена обставина в силу приписів ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Між сторонами існує спір щодо вартості автомобіля у пошкодженому стані після ДТП. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 11 квітня 2015 року №113, наданого позивачем, вартість автомобіля [NUMBER], після ДТП становить 21 893 грн. 13 коп. Згідно звіту СПД [PERSON], складеному 16.04.2015 року та проведеному за заявою відповідача ПАТ „ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" утилізаційна вартість автомобіля [NUMBER], складає 36 995 грн. 51 коп. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2016 року у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу. За висновком експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи №1497/1498/16-24 від 14 червня 2016 року ринкова вартість автомобіля [NUMBER] складає 21 722 грн. 53 коп., різниця між вартістю автомобіля [NUMBER] до та після ДТП складає 50 386 грн. 15 коп. Отже, відповідно до ст. 30 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до виплати позивачу належало 50 386 грн. 15 коп. за мінусом 510 грн. суми франшизи. Враховуючи зазначену норму закону, апеляційний суд не може погодитись із твердженням апелянта про те, що ним виплата страхового відшкодування в розмірі 34 490 грн. здійснено у відповідності до закону, оскільки в межах ліміту страхового відшкодування в 50000 грн., за мінусом 510 грн. франшизи та суми вже сплаченого страхового відшкодування 34490 грн., недоплачена сума страхового відшкодування становить 15000 грн., які і підлягають стягненню на користь позивача. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Позивач по справі отримала правову допомогу адвоката, зазначене підтверджується наявними матеріалами справи та перевірене апеляційним судом. Згідно матеріалами справи позивачем понесені витрати на сплату судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 243 грн. 60 коп. та в суді апеляційної інстанції в сумі 267 грн. 96 коп. Крім того, позивачем було сплачено 1233 грн. 40 коп. за судову експертизу, що підтверджується оригіналом квитанції наданої апеляційному суду, які також підлягають відшкодуванню. Надана до апеляційної скарги ксерокопія квитанції про сплату 1353 грн. за послуги експерта Громового А.М. не може бути визнана належним доказом, оскільки не підтверджує факт сплати коштів саме за висновок експерта від 11.04.2015 року. Зазначена квитанція не була надана при розгляді справи в суді першої інстанції, вимоги про стягнення витрат за проведене автотоварознавче дослідження в позові не заявлялись. Крім того, квитанція свідчить про сплату коштів 26.11.2015 року, в той час як висновок експерта датований 11.04.2015 року. Зазначені обставини, які є суттєвими для даної справи, не були належним чином досліджені судом першої інстанції, що призвело до помилкового вирішення спору, а тому, згідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.309 ЦПК України, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved