Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що за рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 03.12.2015 на її користь стягуються щомісячно з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі розміром 500.00 грн. на утримання їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на час вирішення спору розмір стягуваних за судовим рішенням аліментів на утримання дитини є недостатнім для належного утримання та розвитку дитини, оскільки різко збільшилися ціни та змінився прожитковий мінімум на дітей різного віку, а матеріальне становище позивача не покращилося. Крім того, останнім часом дитина має проблеми із здоровям, на вирішення яких необхідні значні витрати. Як на правові підстави своєї вимоги посилається на положення ст.ст. 180-182, 184, 191, 192 СК України та Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за викладених у ньому обставин і підстав та просив задовольнити. Також суду показав, що збільшення розміру стягуваних із відповідіча аліментів на утримання дитини спричинено погіршенням матеріального становища дитини у зв'язку із підвищенням цін та погіршенням стану здоровя дитини. Зазначив, що обставина погіршення стану здоровя дитини підтверджується наявними у справі консультативними висновками спеціаліста. Також послався на можливість відповідача сплачувати збільшений розмір аліментів в сумі 1000.00 грн., зважаючи, що матеріальне становище останнього дозволяє це робити і на що вказує та обставина, що він є працездатним, користується чотирма автомобілями, може дозволити собі придбавати дорогі речі та відпочивати за кордоном. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у задоволенні останнього із-за відсутності для цього передбачених ст.192 СК підстав. Вважає, що посилання позивача як на правову підставу своєї вимоги на положення інших норм чинного СК України є безпідставним. Також суду показав, що він визнає, що з огляду на розмір стягуваних з нього на утримання сина аліментів у сумі 500.00 грн. з часу винесення судом рішення про стягнення останніх та з врахуванням погіршення економічного становища у країні матеріальне становище дитини погіршилося. Разом з тим вважає, що питання покращення матеріального становища дитини має вирішуватися шляхом діалогу між батьками дитини на підставі звернень до нього з цього приводу позивача. Заслухавши у судовому засідання представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.05.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області, судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Судом встановлено, що рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 03.12.2015 (справа № 2/375/625/15) позов [PERSON] задоволено, воно набрало законної сили і відповідно до нього з відповідача стягуються на користь позивача аліменти на утримання їх малолітнього сина у твердій грошовій сумі розміром 500.00 грн. (а.с. 8-9). На підставі рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 01.03.2016 (а.с. 10) шлюб сторін спору розірвано і вони проживають окремо. Дитина проживає з матірю. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Отже, суд вправі змінити розмір аліментів, визначений судом, за позовом одержувача аліментів, однак лише в разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я боржника або стягувача. Жодних доказів того, що у боржника (відповідача) [PERSON] змінився: матеріальний чи сімейний стан, поліпшилося здоров'я, позивачем суду не надано. Разом з тим, і доказів відносно зміни майнового стану стягувача, позивачем суду не надано. [PERSON] та її представник посилаються з цього приводу лише на зростання цін та та зміну мінімального розміру аліментів. Частиною першою ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1, 3 ст. 77 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Як вбачається зі змісту позовної заяви [PERSON] просить змінити розмір стягуваних за судовим рішенням аліментів у твердій грошовій сумі з 500.00 до 1000.00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Як вбачається, після ухвалення 03.12.2015 Рокитнянським районним судом рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі розміром 500.00 грн., мінімально визначений до стягнення на одну дитину розмір аліментів на законодавчому рівні змінився (з 30 до 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку). Так, 08.07.2017 року набув чинності Закон України України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17.05.2017. Положення ч. 2 ст. 182 СК України у передбаченій вказаним Законом редакції передбачають, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і мінімальний розмір останніх на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказана норма передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватися з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом № 2037-VІІІ від 17.05.2017, держава тим самим підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини та що узгоджується із положеннями ст.3 Конвенції про права дитини в тім, що: в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З урахуванням викладеного, враховуючи зміни у чинному законодавстві щодо встановленого державою мінімального розміру аліментів на дитину, для найкращого забезпечення інтересів дитини, з метою забезпечення її прав на належне матеріальне утримання суд вважає можливим збільшити розмір аліментів, які стягаються з відповідача на утримання дитини - [PERSON], [INFO]. за рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 03.12.2015 у цивільній справі № 2/375/625/15, визначивши новий розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1000.00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини. При цьому судом також приймаються до уваги покази у судовому засіданні відповідача в тім, що він визнає обставину погіршення матеріального становища їх з позивачем малолітнього сина і що він готовий нести дотикові витрати на дитину за погодженням із позивачем. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути - 640,00 грн. судового збору. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved