Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Кривоозерська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування звернулась до суду в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою суду 28 листопада 2018 року в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору до участі в справі залучено Комунальний заклад "Березківський навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа-інтернат-ліцей І-ІІІ ступенів" Миколаївської обласної ради та Миколаївський обласний будинок дитини. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи - КЗ "Березківський НВК "ЗОШ-інтернат-ліцей І-ІІІ ступенів" в суді просила про задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Миколаївського обласного будинку дитини, надіслав клопотання з проханням розглянути справу без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час проведення судового засідання, в суд не прибули, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались. Своїм правом на подання відзиву відповідачі не скористались. Будь-яких заяв, клопотань щодо розгляду справи від відповідачів до суду не надходило. З урахуванням положень ч.4 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів, на підставі наявних у ній даних та доказів (постановити заочне рішення). Вислухавши представника позивача, представника третьої особи - КЗ "Березківський НВК "ЗОШ-інтернат-ліцей І-ІІІ ступенів", дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За даними свідоцтв про народження [NUMBER], виданого відділом РАГСу Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 16 липня 2002 року на [PERSON], [INFO] (а.с.23); [NUMBER], виданого відділом РАГСу Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 15 січня 2004 року на [PERSON], [INFO] (а.с.32); [NUMBER], виданого відділом РАГСу Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 28 лютого 2006 року на [PERSON], [INFO] (а.с.39); [NUMBER], виданого відділом РАГСу Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 26 лютого 2008 року на [PERSON], [INFO] (а.с.44); [NUMBER], виданого відділом РАГСу Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 03 серпня 2010 року на [PERSON], [INFO] (а.с.49); [NUMBER], виданого відділом ДРАЦС Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 20 грудня 2011 року на [PERSON], [INFO] (а.с.56); [NUMBER], виданого відділом ДРАЦС Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 11 грудня 2015 року на [PERSON], [INFO] (а.с.61) батьками вказаних неповнолітніх дітей є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області №69 від 13 червня 2018 року місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстроване за місцем проживання їх матері в [ADDRESS](а.с.8). Із матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя (а.с.9), в результаті обстеження умов проживання [PERSON] комісією було встановлено, що в будинок знаходиться в незадовільному стані, [PERSON] часто залишає своє місце проживання (а.с.10-11). Згідно довідки Кривоозерського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №270 від 13 червня 2018 року сім'я [PERSON] перебуває на обліку в Центрі, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах у зв'язку із зловживанням матір'ю спиртними напоями та її ухиленням від виконання батьківських обов'язків, соціальний супровід було завершено з негативним результатом(а.с.12). Відповідно до відомостей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області №658 від 23 лютого 2018 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 29 жовтня 2005 року, але за вказаною адресою не проживає з 2006 року (зі слів сусідів), місце його знаходження невідоме. Із матеріалів справи встановлено, що неповнолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі заяви матері та листа служби у справах дітей Кривоозерської райдержадміністрації №225 від 30 червня 2016 року навчаються та виховуються в Комунальному закладі "Березківський навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа-інтернат-ліцей І-ІІІ ступенів" Миколаївської обласної ради (а.с.82-83). Неповнолітній [PERSON] 09 вересня 2016 року влаштований до Миколаївського обласного будинку дитини також на підставі заяви матері та розпорядження Кривоозерської райдержадміністрації №204-р від 01 вересня 2016 року (а.с.63). Згідно висновку Кривоозерської районної державної адміністрації №526/02-34-21/17 від 10 жовтня 2017 року орган опіки та піклування, вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей позбавлення відповідачів батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], так як батьки неповнолітній дітей [PERSON] та [PERSON] з липня 2016 року ухиляться від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не цікавляться їх життям, навчанням, здоров'ям (а.с.5). При розгляді даної справи суд враховує положення ч.8, 9 ст.7 СК України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Положення ст.150 СК України передбачають, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язанні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ч.1 ст.152 Сімейного Кодексу України регламентовано, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю та встановлена законом. Згідно положень ч.4 ст.155 СК України визначено що, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Як передбачено положеннями ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні підтверджено належними та допустими доказами відсутність належної участі батьків у вихованні та спілкуванні з дітьми. Як вбачається з представлених доказів у їх сукупності, кожен з вище вказаних фактів має місце по відношенню до відповідачів, які свідомо нехтують своїми обов'язками щодо виховання своїх дітей, оскільки в найменшій мірі не цікавляться ними, не займаються їх вихованням та навчанням, не надають їм батьківської турботи. Така поведінка батьків є винною по відношенню до дітей. Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав буде відповідати меті цього заходу: захисту інтересів дітей та стимулювання обох батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. З огляду на наведені обставини, суд визнає їх поведінку ухилянням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, сплачуючи аліменти; способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положень ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Положеннями ч.2, ч.3 ст.193 СК України передбачено: якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 СК України (в редакції станом на 28 серпня 2018 року), суд враховує , що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, враховуючи інтереси дітей, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1 409 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved