Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Дийдянської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради та зобов`язання вчинити дії. Ухвалою суду від 09.02.2021 року замінено первісного відповідача Дийдянську сільську раду Берегівського району Закарпатської області на його правонаступника - Великобийганську сільську раду. Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржені рішення прийняті Дийдянською сільською радою всупереч вимог Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" і підлягають скасуванню. За таких обставин позивачі, як орендарі спірних земельних ділянок звернулися до суду та просять визнати незаконними та скасувати: рішення № 169 14 позачергової сесії VI скликання Дийдянської сільської ради Берегівського району від 23 листопада 2011 року «Про передачу земельної ділянки у власність», яким передано [PERSON] у власність земельну ділянку в розмірі 0,0247 га, за адресою [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва; рішення № 170 14 позачергової сесії VI скликання Дийдянської сільської ради від 23 листопада 2011 року «Про передачу земельної ділянки у власність», яким передано [PERSON] у власність земельну ділянку в розмірі 0,0247 га, за адресою [ADDRESS] , для індивідуального дачного будівництва; рішення № [NUMBER] позачергової сесії VI скликання Дийдянської сільської ради від 23 листопада 2011 року «Про передачу земельної ділянки у власність», яким передано [PERSON] у власність земельну ділянку в розмірі 0,0247 га, за адресою [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва; рішення № 172 14 позачергової сесії VI скликання Дийдянської сільської ради від 23 листопада 2011 року «Про передачу земельної ділянки у власність», яким передано [PERSON] у власність земельну ділянку в розмірі 0,0247 га, за адресою [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва; рішення № 6 20 сесії VI скликання Дийдянської сільської ради Берегівського району від 12 жовтня 2012 року «Про розгляд заяви [PERSON] », яким не надано дозволу [PERSON] на приватизацію земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , в зв`язку з закінченням договору оренди у 2009 році; рішення № 7 20 сесії VI скликання Дийдянської сільської ради від 12 жовтня 2012 року «Про розгляд заяви [PERSON] », яким не надано дозволу [PERSON] на приватизацію земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , в зв`язку з закінченням договору оренди у 2009 році; зобов`язати Великобийганську сільську раду Берегівського району розглянути на черговій сесії питання про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою [PERSON] та [PERSON] щодо земельних ділянок площею по 0,0300 га для індивідуального дачного будівництва в с.Дийда, що знаходиться в їх користуванні з 2004 року згідно договору оренди; судові витрати покласти на відповідача. Представник первісного відповідача Дийдянської сільської ради подав відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає в повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію тим, що на момент пред`явлення даного позову позивачі не були орендарями спірних земельних ділянок, оскільки строк дії договорів оренди землі закінчився, а рішення про поновлення їх строку сільською радою не приймалось. Позивачі не довели факт порушення їх прав. Крім цього скасування оспорюваних рішень сільської ради без скасування правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, не може бути підставою для передачі земельних ділянок у власність позивачів, оскільки такі знаходяться у приватній власності. В судове засідання сторони та треті особи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] адвокат Суязова Г.В. та позивач [PERSON] подали до суду до суду письмові заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність. У відповідності до порядку, встановленого ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що право на спірні земельні ділянки було предметом судового розгляду неодноразово. Так, 29.06.2004 року укладено договори оренди землі між позивачем [PERSON] та Дийдянською сільською радою, згідно якого в оренду була передана земельна ділянка площею 0,0300 га для ведення дачного будівництва. Пунктом 8 Договору визначено строк дії: договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за ____ днів до закінчення строку дії договору повідомити письмом орендодавця про намір продовжити його дію. Аналогічний договір було укладено з позивачем [PERSON] , та аналогічними умовами. 12.01.2007 року рішенням її сесії 5 скликання Дийдянської сільської ради №17 розірвано договори оренди. 11 серпня 2008 року Берегівський районний суд виніс постанову, якою скасував рішення 11 сесії 5 скликання Дийдянської сільської ради №17 від 12.01.2007 року «Про розірвання договорів оренди» в частині вилучення земельних ділянок від [PERSON] та [PERSON] . Рішенням 17 сесії 5 скликання Дийдянська сільрада від 19.09.2007 року №81 передала у приватну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельні ділянки площею 0,0247 га для індивідуального дачного будівництва. Надалі 02.08.2008 року вказаним громадянам було видано державні акти. У червні 2009 року вказані особи уклали договори купівлі-продажу земельних ділянок, договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] , між [PERSON] та [PERSON] , між [PERSON] та [PERSON] , між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] звернулися із позовом про визнання протиправним рішення 17 сесії 5 скликання Дийдянської сільської ради №81 від 19.09.2007 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельних ділянок по [ADDRESS] , визнання незаконними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки. 05 травня 2010 року Берегівський районний суд відмовив у задоволенні позовної заяви. 26 листопада 2010 року Апеляційний суд Закарпатської області скасував рішення Берегівського районного суду від 05.05.2010 року та позовну заяву задовольнив та вирішив визнати протиправним та скасувати рішення 17 сесії V скликання Дийдянської сільської ради від 19.09.2007 р. № 81 в частині передачі у приватну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельних ділянок площею 0,0247 га для індивідуального дачного будівництва по [ADDRESS] ; визнати незаконними та скасувати: - державний акт на права власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 452830, виданий [PERSON] 2 серпня 2008 р. на земельну ділянку кадастровий номер 2120483600:02:000:0038 площею 0,0247 га по [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва; - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 452832, виданий [PERSON] 2 серпня 2008 р. на земельну ділянку кадастровий номер 2120483600:02:000:0039 площею 0,0247 га по [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва; - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 048669, виданий [PERSON] 2 серпня 2008 року на земельну ділянку кадастровий номер 2120483600:02:000:0037 площею 0,0247 га по [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва; - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 452831, виданий [PERSON] 2 серпня 2008 року на земельну ділянку кадастровий номер 2120483600:02:000:0036 площею 0,0247 га по [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 06.06.2011 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 26.11.2010 року. У зв`язку із скасуванням рішення про передачу земельних ділянок у власність та державних актів, виданих громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду про визнання договорів купівлі продажу нікчемними. 19 квітня 2011 року Берегівським районним судом винесено рішення, яким вирішено: визнати нікчемними: - договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0247 га., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 2120483600:02:000:0039) укладений оі червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мацола І.В., зареєстрований в реєстрі за № 1231; - договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0247 га., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 2120483600:02:000:0037) укладений оі червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мацола І.В., зареєстрований в реєстрі за № 1235; - договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0247 га., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 2120483600:02:000:0038) укладений оі червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мацола І.В., зареєстрований в реєстрі за № 1237; - договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0247 га., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 2120483600:02:000:0036) укладений оі червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мацола І.В., зареєстрований в реєстрі за № 1233. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 30.06.2011 року рішення Берегівського районного суду від 19 квітня 2011 року в частині визнання нікчемним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0247 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 2120483600:02:000:0038) укладений 01 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мацола І.В., зареєстрований в реєстрі за № 1237 скасовано та в задоволенні цієї вимоги відмовлено. Рішенням Берегівського районного суду від 23 вересня 2011 року вирішено витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] земельну ділянку площею 0,0247 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] ( кадастровий номер 2120483600:02:000:0038) належної їй на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеного 01 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мацола І.В., зареєстрований в реєстрі за № 1237 та скасованого Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 452830, зареєстрованого в Поземельній книзі 28.07.2010 року за реєстровим номером № 6210248:02:000:0038:001. Листом №177 від 20.11.2014 року Дийдянська сільська рада надала [PERSON] копії рішень №78 від 23.04.2009 року, згідно якого вирішено після закінчення терміну дії договору оренди землі від 29.06.2004 року, сільська рада не бажає продовжити термін договору оренди на земельну ділянку площею 0,03 га з громадянином [PERSON] , та рішення №79 від 23.04.2009 року згідно якого вирішено після закінчення терміну дії договору оренди землі від 29.06.2004 року, сільська рада не бажає продовжити термін договору оренди на земельну ділянку площею 0,03 га з громадянкою [PERSON] 20 липня 2011 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Дийдянської сільської ради із заявою про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки по [ADDRESS] та по [ADDRESS] . Не отримавши жодної відповіді щодо розгляду заяв, [PERSON] та [PERSON] звернулися з листом 05.09.2011 року. Додатково [PERSON] звернулася із заявою до Дийдянської сільської ради із проханням врахувати судові рішення щодо спірних земельних ділянок при розгляді заяв про надання дозволу на приватизацію земельних ділянок. 17.11.2011 року [PERSON] повторно подала заяву до Дийдянської сільської ради, в якій просила розглянути заяви від 20.07.2011 року про надання дозволу на приватизацію земельних ділянок. 16 серпня 2011 року Дийдянська сільська рада прийняла рішення №124, згідно якого сільська рада розглянувши заяви [PERSON] та [PERSON] за відсутності офіційної інформації про скасування державних актів на право власності на земельні ділянки громадян [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] сільська рада не може прийняти рішення про результати розгляду заяв [PERSON] та [PERSON] щодо надання дозволу на приватизацію земельних ділянок. В той же час в даному рішення сільська рада зазначила про необхідність отримання інформації про скасування державних актів та повідомила, що при наявності відповідної інформації заяви [PERSON] та [PERSON] будуть розглянуті повторно. 21 вересня 2011 року Дийдянська сільська рада прийняла рішення №134 «Про надання дозволу» в якому зазначила, що розглянувши заяви [PERSON] та [PERSON] , лист Міськрайонного управління Держкомзему м. Берегово і Берегівського району від 06.09.2011 року за №3870 сільська рада вирішила, що не зможе виділити або передати земельні ділянки. 23 листопада 2011 року Дийдянська сільська рада прийняла рішення №167 про те, що не може прийняти до уваги судові рішення, надані [PERSON] до заяви від 15.09.2011 року, оскільки такі копії не завірені. 16 серпня 2012 року позивачі по даній справі [PERSON] та [PERSON] повторно звернулися до Дийдянської сільської ради із заявами про надання дозволу на приватизацію земельних ділянок в [ADDRESS] . Не отримавши жодної відповіді 27.09.2012 року [PERSON] та [PERSON] надіслали лист про надання рішення за результатами розгляду заяв від 16.08.2012 року. Дізнавшись про існування рішення, 12.10.2012 року було подано заяву про видачу таких рішень, а саме рішення №6 від 12.10.2012 року про відмову у наданні дозволу на приватизацію [PERSON] , підстава відмови - у зв`язку із закінченням договору оренди у 2009 році, рішення №7 від 12.Ю.2012 року про відмову у наданні дозволу [PERSON] на приватизацію земельної ділянки підстава відмови - у зв`язку із закінченням договору оренди у 2009 році. 23 листопада 2011 року Дийдянська сільська рада прийняла рішення 14 позачергової сесії 6 скликання №169, 170, 171, 172 «Про передачу земельної ділянки у власність» відповідно до яких передано у приватну власність земельні ділянки в розмірі 0,0247 га для індивідуального дачного будівництва [PERSON] за адресою [ADDRESS] , [PERSON] за адресою [ADDRESS] , [PERSON] за адресою [ADDRESS] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Про існування зазначених рішень [PERSON] дізналася із листа Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області за №04/1640 від 07.09.2012 року. 12 жовтня 2012 року Дийдянська сільська рада прийняла рішення 20 сесії 6 скликання №6 «Про розгляд заяви [PERSON] », яким не надано дозволу [PERSON] на приватизацію земельної ділянки за адресою [ADDRESS] у зв`язку із закінченням договору оренди у 2009 році, та рішення №7 20 сесії 6 скликання «Про розгляд заяви [PERSON] », яким не надано дозволу [PERSON] на приватизацію земельної ділянкиу зв`язку із закінченням договору оренди у 2009 році. Дізнавшись про існування зазначених рішень [PERSON] та [PERSON] 08.11.2012 року звернулися до Берегівського районного суду про їх скасування. Після повернення справи з Вищого адміністративного суду України для нового розгляду, Берегівський районний суд виніс рішення 26 лютого 2018 року, яким: уточнений позов вирішив задовольнити - визнати: 1. рішення № 169 14 позачергової сесії VІ скликання Дийдянської сільської ради Берегівського району від 23 листопада 2011 року «Про передачу земельної ділянки у власність», яким передано [PERSON] у власність земельну ділянку в розмірі 0,0247га, за адресою [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва; 2. рішення № 170 14 позачергової сесії VІ скликання Дийдянської сільської ради від 23 листопада 2011 року «Про передачу земельної ділянки у власність», яким передано [PERSON] у власність земельну ділянку в розмірі 0,0247га, за адресою [ADDRESS] , для індивідуального дачного будівництва; 3. рішення № 17114 позачергової сесії VІ скликання Дийдянської сільської ради від 23 листопада 2011 року «Про передачу земельної ділянки у власність», яким передано [PERSON] у власність земельну ділянку в розмірі 0,0247га, за адресою [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва; 4. рішення № 172 14 позачергової сесії VІ скликання Дийдянської сільської ради від 23 листопада 2011 року «Про передачу земельної ділянки у власність», яким передано [PERSON] у власність земельну ділянку в розмірі 0,0247га, за адресою [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва; 5. рішення № 6 20 сесії VІ скликання Дийдянської сільської ради Берегівського району від 12 жовтня 2012 року «Про розгляд заяви [PERSON] », яким не надано дозволу [PERSON] на приватизацію земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , в зв`язку з закінченням договору оренди у 2009 році; 6. рішення № 7 20 сесії Vi скликання Дийдянської сільської ради від 12 жовтня 2012 року «Про розгляд заяви [PERSON] », яким не надано дозволу [PERSON] на приватизацію земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , в зв`язку з закінченням договору оренди у 2009 році - протиправними та скасувати. Зобов`язати Дийдянську сільську раду Берегівського району розглянути на черговій сесії питання про надання [PERSON] та [PERSON] у власність земельні ділянки площею по 0,0300 га для індивідуального дачного будівництва в с.Дийда, що знаходиться в їх користуванні з 2004 року по сьогоднішній день, та питання надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою стосовно даних земельних ділянок, і прийнятті з цього приводу рішення. 07 листопада 2018 року Восьмий апеляційний адміністративний суд скасував рішення Берегівського районного суду від 26 лютого 2018 року та закрив провадження у справі, оскільки спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. З відповіді на адвокатський запит Дийдянської сільської ради №31 від 16 квітня 2019 року вбачається, що при наданні позивачам спірних земельних ділянок, останнім не було присвоєно адреси та кадастрові номери, проте у червні 2004 року земельні ділянки були розділені на 4 ділянки з присвоєнням кадастрових номерів та адрес. Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно до ст.12 Земельного кодексу України передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян віднесено до повноважень сільських, селищних і міських рад. Відповідно до частин 6, 7, 8 і 9 ст.118 Земельного кодексу України в редакції станом на листопад 2011 року громадяни, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходження земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розмірі. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовлення громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою. Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодження. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковий державній експертизи землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. В даному випадку, як вбачається з оскаржуваних рішень від 23.11.2011 року № № 169, 170, 171, 172 14 позачергової сесії VI скликання Дийдянської сільської ради «Про передачу земельної ділянки у власність», пунктом першим передані у приватну власність земельні ділянки, а пунктом другим надано дозвіл на розроблення технічної документації. Таким чином, первісним відповідачем оскаржуваними рішеннями спочатку було передано земельні ділянки у власність третім особам, а потім вже надано дозвіл на розробку технічної документації. Тобто, вказані рішення суб`єктом владних повноважень прийняти з порушенням закону - ст.118 ЗК України. Згідно зі частиною і і 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. Відповідно до ст.764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Вимогами ст.9 Закону України (в редакції станом на 2011 рік) передбачено переважне право орендаря на отримання орендованої земельної ділянки у власність. Суд встановив, що після закінчення строку дії договору оренди, позивачі здійснювали користування земельною ділянкою, заперечень у вигляді письмового повідомлення від сільської ради про небажання продовжувати дію договору оренди позивачі не отримували. Окрім цього, шляхом звернень до суду щодо скасування рішень про розірвання договорів оренди, скасування рішень про надання земельних ділянок третім особам підтвердили намір користуватись спірними земельними ділянками або на правіоренди, або на праві власності, шляхом подачі відповідних заяв до Дийдянської сільської ради. На момент закінчення строку дії договорів оренди від 29.06.2004 року, тобто на кінець червня 2009 року позивачі користувались орендованими ділянками згідно вимог ст.33 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на той час, та в зв`язку із відсутністю заперечень відповідача слід рахувати, що договори між ними були поновлені на той самий строк, і в такому випадку наявність окремого рішення сільської ради про поновлення договору оренду не потрібно. Крім того, 07 травня 2009 року кожен із позивачів звертався до Дийдянської сільської ради Берегівського району Закарпатської області з заявою, в якій просив продовжити строк вищевказаних договорів оренди землі на 49 років, або передати їм спірні земельні ділянки у приватну власність. Таким чином суд приходить до висновків, що у 2011 році оскаржувані рішення Дийдянська сільська рада прийняла з порушенням також і ст.33 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 09.07.2009 року, чим порушено права позивачів на право користування земельною ділянкою. За таких, встановлених в суждовому засіданні обставин суд приходить до перконання, що рішення № 169 14 позачергової сесії VI скликання Дийдянської сільської ради Берегівського району від 23 листопада 2011 року «Про передачу земельної ділянки у власність», яким передано [PERSON] у власність земельну ділянку в розмірі 0,0247га, за адресою [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва; рішення № 170 14 позачергової сесії VI скликання Дийдянської сільської ради від 23 листопада 2011 року «Про передачу земельної ділянки у власність», яким передано [PERSON] у власність земельну ділянку в розмірі 0,0247 га, за адресою [ADDRESS] , для індивідуального дачного будівництва; рішення № [NUMBER] позачергової сесії VI скликання Дийдянської сільської ради від 23 листопада 2011 року «Про передачу земельної ділянки у власність», яким передано [PERSON] у власність земельну ділянку в розмірі 0,0247 га, за адресою [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва; рішення № 172 14 позачергової сесії VI скликання Дийдянської сільської ради від 23 листопада 2011 року «Про передачу земельної ділянки у власність», яким передано [PERSON] у власність земельну ділянку в розмірі 0,0247га, за адресою [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва; рішення № 6 20 сесії VI скликання Дийдянської сільської ради Берегівського району від 12 жовтня 2012 року «Про розгляд заяви [PERSON] », яким не надано дозволу [PERSON] на приватизацію земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , в зв`язку з закінченням договору оренди у 2009 році; рішення № 7 20 сесії VI скликання Дийдянської сільської ради від 12 жовтня 2012 року «Про розгляд заяви [PERSON] », яким не надано дозволу [PERSON] на приватизацію земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , в зв`язку з закінченням договору оренди у 2009 році - є незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Оскільки правонаступником Дийдянської сільської ради є відповідач по даній справі Великобийганська сільська рада, то саме відповідача слід зобов`язати розглянути на черговій сесії питання про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою позмвачам щодо земельних ділянок площею по 0,0300 га для індивідуального дачного будівництва в с.Дийда, які знаходиться в їх користуванні з 2004 року згідно договору оренди. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що кожен із позивачів сплатив по 1 536 грн судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачами судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved