Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Представник в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С\~ № 24047 від 15.07.2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Аланд» заборгованість за кредитним договором в розмірі 16 318, 36 грн; стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 908,00 грн, витрати на отримання правової допомоги в розмірі 6000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано виключно тим, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. № 24047\~ від 15.07.2020 є таким, що не підлягає виконанню. Адвокат в обґрунтування позовних вимог посилається на норми Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.12.2012 р.\~ Ухвалою суду від 21.01.2021 року у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 24.02.2021 року вжито заходів забезпечення позову у виді зупинення стягнення коштів\~ по виконавчому провадженню № 24047 від 15.07.2020 року, відкритого приватним виконавцем Лужицьким П.В., на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни № 24047 від 15.07.2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Аланд» заборгованість за кредитним договором в розмірі 16 318, 36 грн. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність Відповідач ТОВ "ФК Аланд" відзиву на позовну заяву не надав. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. надійшла заява про розгляд\~ у його відсутності. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - приватного виконавця\~ Лужинецького П.В. пояснень на позов не надходило. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 08.02.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 007-05177-080214 від 08.02.2014 року за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти в розмірі\~ 15000,00 грн та зобов`язалась повернути на умовах, визначених цим договором. 14.05.2020 року між ПАТ «Дельтабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Аланд» було укладено договір про відступлення права вимоги № 14/05/2020-ФА за яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Аланд» перейшло право вимоги за кредитним договором № № 007-05177-080214 від 08.02.2014 р. 15.02.2020 року приватним нотаріусом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.вчинено виконавчий напис № 24047 про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 08.02.2014\~ р. в розмірі 16 318,00 грн. Виходячи з норм Закону "Про нотаріат", у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.\~ Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Вказані висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові КЦС ВС від 14 серпня 2019 року № 519/77/18. А тому суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Аланд». 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.\~ Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною, таким чином, на сьогодні, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Починаючи з 22.02.2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 29.12.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Вчинення виконавчого напису є одним з видів захисту порушеного права та відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.12.2012 р. (в редакції від 07.04.2017 року, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, зокрема, що для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Окрім того, пункт 5.1. вказаного Порядку передбачає, що виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа, що встановлює заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. В редакції вказаного переліку від 29.11.2001 року передбачалась можливість стягнення заборгованості\~\~за нотаріально посвідченими угодами. Нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно.\~\~Для одержання виконавчого напису мають бути подані: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Звернення стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, не на підставі нотаріально посвідчених договорів, не передбачалось. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662\~внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року №295/20084/14 визнано незаконною та не чинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Спірний виконавчий напис вчинено 15.07.2020 року За таких обставин, суд погоджується з твердженням позивача з приводу безпідставного застосування нотаріусом пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в редакції, що визначали перелік документів у стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Для одержання виконавчого напису згідно даної редакції подаються: оригінал нотаріально посвідчено угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд встановив таке. За правилами ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 4.3. договору про надання правничої допомоги від 23.09.2020, який укладений між Адвокатським Бюро «Бобровська та партнери» та [PERSON] , факт надання послуг за Договором підтверджується актами, що підписується сторонами. Адвокат просить стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Проте всупереч вимог договору про надання правової допомоги, ст. ст. 76, 81 ЦПК України доказів на підтвердження сплати та отримання послуг (акт виконаних робіт (наданих послуг), меморіальний ордер) суду не було надано. З огляду на вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial