Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати за ним право власності на: - 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] з усіма належними до нього господарськими будівлями та спорудами, земельною ділянкою; - на житловий будинок та земельну ділянку, що розташована [ADDRESS] ; - на земельний пай в с. Паплинці Старосинявського рай Хмельницької області після смерті [PERSON] , яка вступила та прийняла спадщину після [PERSON] . В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що [INFO] померла його мати - спадкодавець [PERSON] , яка після смерті [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини і не встигла її прийняти, оскільки померла. 16.12.2017 року [PERSON] склала заповіт посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого будинок [ADDRESS] з усіма належними до нього господарськими спорудами, земельною ділянкою заповіла в рівних частках позивачу та відповідачам. Все успадковане [PERSON] майно на підставі заповіту [PERSON] , в тому числі житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані в [ADDRESS] , а також все успадковане майно після [PERSON] заповіла позивачу. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], однак з`ясувалося, що даний нотаріус не працює, оскільки позбавлений свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, тому він звернувся до Житомирського обласного державного нотаріального архіву з метою отримання інформації чи передавалися спадкові справи, які були заведені приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] до Житомирського обласного державного нотаріального архіву. Листом Житомирського обласного державного нотаріального архіву від 24.12.2019 року, позивача було повідомлено про те, що документи нотаріального діловодства приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], яка не здійснює приватну нотаріальну діяльність, до Житомирського обласного державного нотаріального архіву на зберігання не передавались. Водночас, з приводу неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину за законом за місцем заведення спадкової справи, позивач звернувся до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Так, листом №223/01-17 від 03.02.2020 року його було повідомлено про те, що приватну нотаріальну діяльність [PERSON] по Житомирському міському нотаріальному округу припинено з 18.09.2018 року. Враховуючи викладене у позивача виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 05.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явились. 12.04.2021 року відповідачем [PERSON] подано заяву про визнання позову та його задоволення. 12.04.2021 року заяву від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає , просить суд задовольнити позов. Від третьої особи 08.02.2021 року надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 22). Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] (а.с. 7), яка була матір`ю позивача. [INFO] помер [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] , [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Старосинявської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не встигла її прийняти, оскільки померла. 16.12.2017 року [PERSON] склала заповіт посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого будинок [ADDRESS] з усіма належними до нього господарськими спорудами, земельною ділянкою заповіла в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Все успадковане [PERSON] майно на підставі заповіту [PERSON] , в тому числі житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані в [ADDRESS] , а також все успадковане майно після [PERSON] заповіла [PERSON] (а.с. 12). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], однак з`ясувалося, що даний нотаріус не працює, оскільки позбавлений свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Листом Житомирського обласного державного нотаріального архіву від 24.12.2019 року, позивача було повідомлено про те, що документи нотаріального діловодства приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], яка не здійснює приватну нотаріальну діяльність, до Житомирського обласного державного нотаріального архіву на зберігання не передавались (а.с. 9-10). З приводу неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину за законом за місцем заведення спадкової справи, позивач звернувся до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Листом №223/01-17 від 03.02.2020 року його було повідомлено про те, що приватну нотаріальну діяльність [PERSON] по Житомирському міському нотаріальному округу припинено з 18.09.2018 року (а.с. 11). Скориставшись своїм процесуальним правом [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою про визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності. Вирішуючи питання на предмет задоволення позовних вимог, суд враховує наступне. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями майна померлої [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] подали заяви про визнання позову та не заперечували щодо його задоволення. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч.1 ст.355 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною 1 ст.357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У особливих відмітках копії паспорта позивача містяться відомості про те, що на підставі рішення 25 сесії 4 скликання Житомирського міськвиконкому №520 позивачу передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0298 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.9 зворотня сторона). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до роз"яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до роз`яснень, викладених в абзацах 2,3 п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Враховуючи той факт що позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] , який прийняв спадщину в порядку і в строки, передбачені ч.3 ст. 1268 ЦК України, та з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на спадкове майно, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом права власності на зазначене майно є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved