Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , звернулися до суду із даним позовом. [PERSON] просить стягнути на його користь моральну шкоду з ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" в сумі 1827 грн. і з [PERSON] 200000 грн. [PERSON] просить стягнути на її користь моральну шкоду з ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" в сумі 1827 грн. та з [PERSON] 96346 грн. [PERSON] просить стягнути на її користь з ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" 905,50 грн. витрат на лікування, 3515 грн. витрат на поховання та моральну шкоду в сумі 3654 грн. в її інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON] Також просить стягнути з [PERSON] на її користь 3087 грн. витрат на поховання, 7900 грн. за пошкодження мопеду, 96346 грн. моральної шкоди та на її користь в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] 200000 грн. моральної шкоди. Крім цього, прокурор просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Конотопського міського фінансового управління в Сумській обл. 161,55 грн. витрат на лікування потерпілого. Позивачі вимоги обґрунтовують тим, що вироком Конотопського міськрайонного суду від 06.12.2017 р., який змінено ухвалою апеляційного суду Сумської обл. від 13.06.2018 р., [PERSON] визнаний винним за ст. 286 ч. 2 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком 04 р. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 р. Засуджений звільнений від відбування покарання на підставі п. "г" ст. 1 ЗУ "Про амністію в 2016 р." №1810-УІІІ від 22.12.2016 р. Вказаною ухвалою колегії суддів з розгляду кримінального провадження Апеляційного суду Сумської обл. від 13.06.2018 р. вирок Конотопського міськрайонного суду в частині вирішення цивільних позовів прокурора, потерпілих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , скасовано з призначенням нового судового розгляду матеріалів справи у цій частині у порядку цивільного судочинства у суді першої інстанції іншим складом суду. Вищевказаним злочином [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] завдано моральної шкоди у зв`язку з загибеллю близької людини, яка полягає у стражданнях та болю, отриманні стресу, погіршенні стану здоров`я, порушенні життєвого укладу. Крім того [PERSON] понесла матеріальні збитки на лікування чоловіка в сумі 1811 грн., на поховання було витрачено 10117 грн., пам`ятник коштував 10100 грн. ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" відшкодувала позивачам частину завданої моральної і матеріальної шкоди, решту якої просять також стягнути з товариства. Прокурор просить стягнути з відповідача витрати на стаціонарне лікування [PERSON] , що і змусило звернутись з позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , їх представник [PERSON] позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити, фактично пославшись на вищевказані обставини. Прокурор Круш Я.О. підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , його представник [PERSON] задоволенню позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] заперечують. При вирішенні позовних вимог прокурора про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину покладаються на розсуд суду. Представник відповідача ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, задоволенню позовних вимог заперечують. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Встановлено судом, що вироком Конотопського міськрайонного суду від 06.12.2017 р. [PERSON] визнаний винним за ст. 286 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 05 р. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 р. Засуджений звільнений від відбування покарання на підставі п. "г" ст. 1 ЗУ "Про амністію в 2016 р." №1810-УІІІ від 22.12.2016 р. Цивільні позови [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] задоволено. Ухвалою колегії суддів з розгляду кримінальних проваджень Апеляційного суду Сумської обл. від 13.06.2018 р. вирок Конотопського міськрайонного суду змінено в частині призначеного покарання. В частині вирішення цивільних позовів прокурора, потерпілих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , скасовано з призначенням нового судового розгляду матеріалів справи у цій частині в порядку цивільного судочинства у суді першої інстанції іншим складом суду (а.с. 8-15). Відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ч. 1 п. 3 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно висновку автотехнічної експертизи №88 від 02.07.2014 р. вбачається, що з технічної точки зору, в діях водія автомобіля ВАЗ [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 12.3, 12.6 ПДР України, з яких невідповідності вимогам п.п. 10.1, 12.3 вказаних Правил знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. В діях водія мопеда [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1, 10.4 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з ДТП (к.п. т.1 а.с.91-99). Отже, з урахуванням вищевказаного висновку, відповідно до якого у діях відповідача і загиблого вбачаються невідповідності вимогам 2 пунктів ПДР України у кожного, розмір відшкодування відповідача на думку суду повинен становити 50% завданої шкоди. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). У статті 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У відповідності до ст.ст. 1194, 1195 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Між позивачами та [PERSON] виникли деліктні зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП. У той же час між засудженим та страховою компанією існували договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Відповідно до ст. 22 зазначеного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Із договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що був укладений 03.12.2013 р. між [PERSON] та ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" і діяв на момент скоєння ДТП, встановлено, що при настанні страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого, у сумі нанесених збитків, але не більше встановленого в договорі ліміту страхової суми. Положеннями вищезазначеного договору передбачено межі ліміту відповідальності страхової компанії за шкоду, завдану майну, у розмірі 50000 грн, а за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого, - 100 000 грн (а.с. 61). Згідно ст. 23 зазначеного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: - шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; - шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; - шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; - моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 р. розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції чинній на момент виниклих правовідносин) у разі якщо за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є кілька осіб, розмір страхового відшкодування за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Згідно п. 27.3 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції чинній на момент виниклих правовідносин) страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних зарплат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Отже, частка страхового відшкодування за завдану моральну шкоду кожному з позивачів становить 1827 грн. виходячи з наступного розрахунку: ((1218 грн х12)/4)/2=1827 грн. З платіжних доручень від 17.07.2015 р. вбачається, що ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" сплачено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка також діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , по 1827 грн. моральної шкоди (а.с. 64-66). Отже, на переконання суду ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП", з урахуванням ступеню вини загиблого у скоєному ДТП в розмірі 50%, вірно визначено суму страхового відшкодування, яке було сплачено позивачам. Тому позовні вимоги останніх до страхової компанії в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" 905,50 грн. витрат на лікування та 3515 грн. витрат на поховання, то вони підлягають частковому задоволенню. Позивач просить стягнути ще 905,50 грн. витрат на лікування, в той час як нею доведено такі на суму 1811 грн. (т.2 а.с. 18 кримінального провадження). З урахуванням ступеню вини загиблого у ДТП, страховою компанією сплачено 905 грн на користь позивача (а.с. 62), а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. [PERSON] просить також стягнути з ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" 3515 грн. витрат на поховання, в той час як нею доведені такі на суму 13996,59 грн (т.2 а.с. 19-22 кримінального провадження). З урахуванням ступеню вини загиблого у ДТП, страховою компанією сплачено 6807,50 грн. (50% від 13615 грн) (а.с.63). Отже з останньої слід стягнути додатково 190,8 грн., що становить 50% від невідшкодованої суми 381,59 грн (13996,59 грн - 13615 грн). Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] 7900 грн. за пошкоджений мопед внаслідок ДТП, то вони також не підлягають задоволенню. Позивач, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала суду жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог. Таким чином, слід відмовити у їх задоволенні за недоведеністю. Що стосується позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , до [PERSON] про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок загибелі [PERSON] , то вони підлягають також частковому задоволенню за наступних підстав. При визначенні суми моральної шкоди суд виходить із засад виваженості, розумності та справедливості, враховує характер вчиненого злочину, його наслідки, ступінь вини у його скоєнні [PERSON] та загиблого, обсяг та глибину фізичних і душевних страждань кожного з потерпілих, вимушеність змін у їх повсякденному житті і приходить до висновку що стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягає 75000 грн., [PERSON] . 48173 грн, [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , 48163 грн. та 75000 грн. в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] Позовні вимоги прокурора Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління Конотопської міської ради до обвинувачених про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілого від злочину в сумі 161,55 грн. підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, у якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко днів, проведених ним у стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко - день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко - днів і загальної суми фактичних витрат за місяць ( у якому проводилось лікування ) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно довідки КЗ «Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка М.Давидова» вартість лікування, витраченого на [PERSON] , який перебував на лікуванні у хірургічному відділенні з 15.05.2014 р. по 16.05.2014 р. становить 161,55 грн. Суд виходить із положень ст. 1206 ЦК України, згідно якої особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, а якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. При цьому суд також враховує вищевизначений ступінь вини загиблого у скоєному ДТП і вважає за необхідне стягнути завдану матеріальну шкоду на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 80,80 грн.

Outcome: partial