Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 25 жовтня 2019 року було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Ропчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №19. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO] . Позивач просила стягувати на її користь аліменти на утримання сина в сумі 4000 грн. до досягнення дитиною повноліття. Провадження у справі відкрито 16.08.2021 року з призначенням справи до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 25 жовтня 2021 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак в заяві просила провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, додавши до цієї заяви товарні чеки на покупку дитячих товарів в аптеках Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, суд знаходить можливим здійснити розгляд справи без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі судом встановлено фактичні обставини справи і відповідні правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 25 жовтня 2019 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Ропчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №19. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO] . Відповідач проживає окремо від сім`ї і від свого сина. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сім`ї, зобов`язаний утримувати дитини до досягнення нею повноліття, нарівні із матір`ю, що він не здійснює і що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, аліментів на утримання дитини. При цьому, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В судовому засіданні не знайдено доказів на підтвердження всіх обставин зазначених в позові, а саме відсутні докази наявності у відповідача заробітку (доходу). Зазначення в позові про роботу відповідача за кордоном та отримання доходу не замінює необхідність подачі до суду таких доказів, а тому зазначене, на думку суду, є гаданими обставинами. Слідуючи правилам змагальності зазначеним в ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" встановлено прожитковий мінімум з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Діти відповідача перебувають саме в такому віці, а відповідно мають право на матеріальне забезпечення, яке їм зобов`язані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, їхні батьки. Тобто, обов`язок забезпечення дітей встановленим законом розміром прожиткового мінімуму, лежить в рівній мірі як на батькові так і на матері дитини, виходячи з чого, суд знаходить запрошений позивачем розмір аліментів не можливим до стягнення із відповідача. Розмір аліментів на утримання дітей суд визначає в сумі 1100 (одна тисяча сто) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягує їх з часу звернення позивача до суду, тобто з 03 серпня 2021 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.267 ЦПК України. При цьому суд не бере до уваги, при визначенні розміру аліментів товарні касові чеки, які підтверджують покупку в аптеках дитячих товарів, оскільки вказані чеки не ідентифіковані на прізвище покупця, а тому неможливо встановити чи належать вони позивачу по справі. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача, у зв`язку з тим, що дитина сторін проживає з матір`ю, яка до суду зверталась для захисту інтересів малолітньої дитини, а будь-які інші грошові, а також аліментні обов`язки у відповідача відсутні.

Outcome: partial