Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

У вересні місяці 2014 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі - ПАТ " УкрСиббанк") звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "КовЕл" (далі - ТзОВ "КовЕл"), [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов обґрунтовано тим, що 28 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11105693000, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті розмірі 103 000,00 швейцарських франків з розрахунку 7,99% річних на строк до 27.12.2017 року. Як стверджується позивачем, всупереч умов кредитного договору відповідач [PERSON] з лютого 2013 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту у встановлені договором строки та розмірі, має заборгованість по нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Таким чином, станом на 01.09.2014 року, заборгованість [PERSON] по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 47003,77 швейцарських франки, що за курсом НБУ станом на 01.09.2014 року, становить 674011,36 грн., з яких: 44837,83 швейцарських франки, що еквівалентно 642952,83 грн. - кредитна заборгованість; 2165,94 швейцарських франки, що еквівалентно 31058,53 грн. - заборгованість по процентам. Крім цього, сума заборгованості [PERSON] по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит, станом на 01.09.2014 року, становить 1552,62 швейцарських франки, що еквівалентно 22263,82 грн., з яких: 1423,38 швейцарських франків, що еквівалентно 20410,58 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 129,24 швейцарських франків, що еквівалентно 1853,24 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором, 28.12.2006 року між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], ТзОВ "КовЕл" було укладено договори поруки № 11105693000/2, № 11105693000/1 та № 11105693000/3 відповідно. Відповідно до умов зазначених договорів поруки, відповідачі [PERSON], [PERSON] та ТзОВ "КовЕл" зобов'язалися відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ТзОВ "КовЕл" є солідарною. Крім цього, як стверджується позивачем, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, позивачем, на підставі договору іпотеки б/н від 28.12.2006 року, прийнято від відповідача [PERSON] в заставу нерухоме майно - предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, загальною площею 1290 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та житловий будинок, загальною площею 277,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 21.07.2014 року позивачем на адресу відповідачів були направлені вимоги про погашення заборгованості за кредитом, однак на даний час відповідачами не виконані зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та по процентах за користування кредитними коштами. Враховуючи наведе, покликаючись на норми чинного законодавства, позивач просить суд: - стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТзОВ "КовЕл" в користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11105693000 від 28 грудня 2006 року в сумі 47003,77 швейцарських франки, що за курсом НБУ станом на 01.09.2014 року, становить 674011,36 грн., з яких: 44837,83 швейцарських франки, що еквівалентно 642952,83 грн., - кредитна заборгованість; 2165,94 швейцарських франки, що еквівалентно 31058,53 грн., - заборгованість по процентам, та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в сумі 22263,82 грн.; - звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором б/н від 28.12.2006 року, а саме: на земельну ділянку, загальною площею 1290 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві приватної власності [PERSON]; на житловий будинок, загальною площею 277,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві приватної власності [PERSON], для задоволення вимог ПАТ "УкрСиббанк", що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № 11105693000 від 28 грудня 2006 року в розмірі 47003,77 швейцарських франки, що за курсом НБУ станом на 01.09.2014 року, становить 674011,36 грн. - встановити спосіб реалізації нерухомого майна - предмету іпотеки за іпотечним договором б/н від 28.12.2006 року, а саме - шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку", та встановити початкову ціну предмета іпотеки, визначену на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства; - стягнути з відповідачів в користь ПАТ "УкрСиббанк" судовий збір в сумі 3654,00 грн. /а.с. 2-7/. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі /а.с. 189, 195/. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник відповідача ТзОВ "КовЕл" неодноразово в судові засідання не з'являлись, хоча, в силу вимог ст. 74 ЦПК України, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи /а.с. 151-154, 165-167, 181-182, 198-199/. Суд про причини неявки в судове засідання відповідачі не повідомили, а тому їх неявка до суду не перешкоджає розгляду справи по суті. Зважаючи на вказані обставини, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши наявні письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов кредитного договору відповідачами. Так, відповідно до укладеного Договору про надання споживчого кредиту № 11105693000 від 28 грудня 2006 року, відповідач [PERSON] отримав від Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" кредит в розмірі 103000,00 швейцарських франків, що еквівалентно 426245,72 грн., та зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27.12.2017 року згідно з графіком погашення кредиту, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 7,99% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених договором (п.п. 1.1-1.3.2 договору) /а.с. 8-17/. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, банк надав позичальнику [PERSON] кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № 26200063599700 позичальника у банку для подальшого їх використання за цільовим призначенням /а.с. 9/. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач виконав взяті на себе зобов'язання за вказаним договором та надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 19 від 28.12.2006 року /а.с. 97/. Відповідач [PERSON], всупереч умов зазначеного договору та вказаних правових норм, з лютого місяця 2013 року не здійснював платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, чим порушив взяті на себе договірні зобов'язання. Як вбачається з розрахунку суми заборгованості, станом на 01 вересня 2014 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 47003,77 швейцарських франки, що за курсом НБУ станом на 01.09.2014 року, становить 674011,36 грн., з яких: 44837,83 швейцарських франки, що за курсом НБУ станом на 01.09.2014 року становить 642952,83 грн. - кредитна заборгованість; 2165,94 швейцарських франки, що за курсом НБУ станом на 01.09.2014 року становить 31058,53 грн. - заборгованість по процентам. Крім цього, сума заборгованості [PERSON] по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит, станом на 01.09.2014 року, становить 1552,62 швейцарських франки, що за курсом НБУ станом на 01.09.2014 року становить 22263,82 грн., з яких: 1423,38 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 01.09.2014 року становить 20410,58 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 129,24 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 01.09.2014 року становить 1853,24 грн. - пеня за прострочення сплати процентів /а.с. 76-89, 98-99/. Розрахунок суми боргу проведений відповідно до умов договору та заперечень не викликає. Відповідач не надав суду доказів на спростування проведених позивачем нарахувань. На даний час відповідачем [PERSON] борг по кредитному договору не сплачений, а тому суд визнає його зобов'язання по цьому договору не виконаними. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 11105693000/1 від 28.12.2006 року, відповідно до умов якого останній зобов'язався перед позивачем в повному обсязі відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед позивачем, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 11105693000 від 28.12.2006 року. Відповідальність поручителя ([PERSON].) і боржника ([PERSON].) є солідарною (п.п. 1.1, 1.3., 1.4. договору поруки) /а.с. 18-19/. Крім цього, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором, між позивачем та відповідачами [PERSON], ТзОВ "КовЕл" було укладено аналогічні договори поруки № 11105693000/2 та № 11105693000/3 відповідно від 28.12.2006 року, з умовами, аналогічними викладеним вище /а.с. 20-21, 22-23/. Тобто відповідачі [PERSON] та ТзОВ "КовЕл", відповідно до укладених договорів поруки, солідарно з відповідачем [PERSON] та [PERSON] в повному обсязі несуть відповідальність за своєчасне і повне виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором. Підстав, передбачених ст. 559 ЦК України, для припинення вказаних договорів поруки, судом не встановлено. Згідно ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] як Позичальник, та відповідачі [PERSON], [PERSON], ТзОВ "КовЕл", як Поручителі, своїх зобов'язань по договору про надання споживчого кредиту № 11105693000 від 28.12.2006 року належним чином не виконали. Причини невиконання таких зобов'язань, знову ж таки, правового значення для справи не мають, а тому з даних відповідачів слід стягнути в солідарному порядку в користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11105693000 від 28 грудня 2006 року в сумі 674011,36 грн. та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в сумі 22263,82 грн. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копії договору іпотеки від 28.12.2006 року, в забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника [PERSON], відповідач [PERSON] надала в іпотеку позивачеві нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, загальною площею 1290 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 032964, виданого 21.12.2006 року Ковельським районним відділом земельних ресурсів у Волинській області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010608100183, та житловий будинок, загальною площею 277,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області від 18.12.2006 року за реєстровим № 85 та Реєстрації права власності КП "Волинське обласне БТІ" від 27.12.2006 року за реєстровим № 17339196 /а.с. 24-29, 32, 34-36, 42-44, 46-48/. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом. Аналогічна норма закріплена сторонами в п. 2.1, 2.2 Іпотечного договору /а.с. 25/. Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Як передбачено ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Згідно матеріалів справи, 10.07.2014 року позивач направляв відповідачам, втому числі й [PERSON], письмові вимоги-попередження про сплату заборгованості протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги. Протягом встановлено строку вимога іпотекодержателя не була виконана, тому позивач набув право на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до положень Закону України "Про іпотеку" /а.с. 101-114/. Вирішуючи питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд керується положеннями ст. 39 Закону України "Про іпотеку", відповідно до якої у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст. 41 Закону України "Про іпотеку", реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Вирішуючи питання про спосіб реалізації предмета іпотеки, суд,

Outcome: approved