overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

у травні 2014 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання недійсним третейської угоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17 квітня 2007 року між [PERSON] Та ПАТ "Укрсоцбанк" в особі Кіровського відділення Дніпропетровської області був укладений договір кредиту № 42/03-7, за умовами якого позивачу були надані грошові кошти на придбання автомобіля. Згідно п. 6.2 договору кредиту сторони домовилися про те, що спори по цьому договору розглядаються третейським судом. На думку позивача, підставою недійсності п. 6.2 договору про передачу спору на розгляд третейському суду є те, що його зміст суперечить актам цивільного законодавства у відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України. Також позивач вказує на те,що 31 січня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації Українських банків прийнято рішення по справі № 1445/13. На момент розгляду справи третейський суддя Мороз О.А. дійшов висновку про підсудність справи третейському суду на підставі п. 6.2 договору кредиту № 42/03-7 від 17 квітня 2007 року. Позивач просить визнати недійсною третейську угоду згідно п. 6.2 договору кредиту № 42/03-7 від 17 квітня 2007 року про передачу спорів по договору на розгляду третейському суду, а також застосувати наслідки недійсності третейської угоди шляхом скасування рішення, прийнятого 31 січня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації Українських банків. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов, зазначивши, що третейська угода є різновидом цивільно-правового правочину, тому вона має відповідати також вимогам, встановленим цивільним законодавством. Невідповідність третейської угоди вимогам цивільного законодавства дає підстави вважати таку третейську угоду недійсною на підставі ст. 203 ЦК України, згідно з якою встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Представник відповідача ПАТ "Укрсоцбанк" в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та просила суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на їх необґрунтованість. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як слідує із матеріалів справи, 17 квітня 2007 року між [PERSON] Та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Кіровського відділення Дніпропетровської області укладено договір кредиту № 42/03-7, за яким позивач отримав кредит. /а.с. 2-5/. Пунктом 6.2 кредитного договору передбачено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів сторони,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правоустановчого документа., посилаючись на те, що у 1993 році вона отримала свідоцтво на право власності на житло, але у даному документі помилково зазначено її прізвище як "[PERSON]" замість "[PERSON]". Заявник в судовому засіданні підтримала вимоги заяви. Представники заінтересованої особи ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення заяви. Представники заінтересованої особи Управління майном комунальної власності Виконавчого комітету Полтавської міської ради в судове засідання не з'явився, але суду надано заяву про розгляд справи без участі представника Управління майном. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справи без представника Управління майном. Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи та, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних обставин: У свідоцтві про народження та паспорті заявниці її прізвище зазначено як "[PERSON]" Як вбачається з розпорядження органу приватизації № 2684 від 25 лютого 1993 року прохання наймача [PERSON] задоволено та передано їй в приватну власність квартиру, в якій вона мешкає, та яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На час приватизації за вказаною адресою була зареєстрована [PERSON] (з 25 липня 1990 року), інших наймачів не було, що підтверджується довідкою про склад сім"ї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення від 24 лютого 1993 року та копією паспорта заявниці. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16 березня 1993 року, виданого Відділом приватизації житла на підставі розпорядження від 25 лютого 1993 року № 2684, квартира [ADDRESS] належить [PERSON]. Відповідно до технічного паспорту на вказану квартиру власником квартири є [PERSON]. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлений факт належності правоустановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право власності на житло від 16 березня 1993 року, виданого Відділом приватизації житла на підставі розпорядження від 25 лютого 1993 року № 2684, відповідно до якого власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], та технічний паспорт на вказану квартиру належать [PERSON], а відтак заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

26.01.2017 року до суду із позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів звернулася [PERSON]. 24.02.2017 року позивачка уточнила свою позовну заяву. Просить суд визнати відповідача [PERSON] батьком її сина, [PERSON], [INFO]; в актовому записі про народження сина, складеному 04.11.2014 року виконавчим комітетом Бітлянської сільської ради Турківського району Львівської області за № 30, внести зміни: в графі "батько" змінити прізвище батька з "Буштин" на "Сорока". В судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала і надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та уточненні до неї. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав і пояснив, що, дійсно, в 2012-2013 роках перебував у інтимних стосунках із позивачкою за місцем її проживання у місті Ужгороді і спочатку не знав про вагітність позивачки, а коли узнав, то засумнівався щодо свого батьківства, оскільки позивачка йому нічого не повідомляла про свою вагітність; але сумніви зникли, коли він замовив експертизу ДНК, яка на даний час проведена, і усно йому повідомили, що [PERSON] - це його син. Народжену позивачкою 27.10.2014 року дитину, [PERSON], він на даний час визнає своєю дитиною. Вислухавши сторони, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка, не перебуваючи в шлюбі із відповідачем, [PERSON], 27.10.2014 року народила сина, [PERSON], батьком якого є відповідач, [PERSON]; однак у свідоцтві про народження дитини батько записаний зі слів матері, [PERSON], як [PERSON]. Наведені вище обставини, встановлені судом, визнані сторонами і відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Враховуючи наведені вище обставини, встановлені судом, та вимоги Закону, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити. В силу ст. 88 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивачки підлягає відшкодування її судових витрат у виді судового збору в сумі 640 гривень. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просить визнати договір купівлі-продажу будівель та споруд тракторної бригади, а саме: будинок механізатора, ремонтна майстерня нова, ремонтна майстерня стара, сторожовий будинок, водонапірна башня "Рожновського" в [ADDRESS], від 08 травня 2016 року, укладеного між спілкою співвласників майнових паїв "Кобзарівка" в особі голови спілки співвласників майнових паї Заяця Ігоря Михайлович та [PERSON], дійсним, та визнати за ним право власності на дане майно, посилаючись на те, що він купив вищевказане майно і сплатив за нього домовлену суму. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю з мотивів викладених у позовній заяві. Представник Спілки співвласників майнових паїв СС "Кобзарівка" в судовому засіданні позовну заяву визнав та просить суд позов задовольнити. Суд вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частина 2 статті 328 ЦК України зазначає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що будівлі та споруди тракторної бригади в [ADDRESS], належать Спілці співвласників майнових паїв СС "Кобзарівка". 08 травня 2016 року між спілкою співвласників майнових паїв "Кобзарівка" в особі голови спілки співвласників майнових паї Заяця Ігоря Михайлович та [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу будівель та споруд тракторної бригади, а саме: будинок механізатора, ремонтна майстерня нова, ремонтна майстерня стара, сторожовий будинок, водонапірна башня "Рожновського" в [ADDRESS] На момент укладенні договору купівлі-продажу спірне майно під заставою і арештом не перебувало. На підтвердження укладеної угоди, позивачем сплачено відповідачу домовлену суму згідно договору Однак, відповідач від оформлення документів ухиляються, що суперечить умовам договору, а тому у відповідності до ч.2 ст. 220 ЦК України, цей договір купівлі - продажу слід визнати дійсним, а за позивачем визнати право власності на спірне майно, оскільки позивач повністю виконав умови договору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У квітні 2015 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що при оформленні пенсії управлінням Пенсійного фонду України у Бородянському районі не прийнята до уваги архівна довідка № 190 видана 28 серпня 2014 року Бородянським районним трудовим архівом, оскільки в ній значиться з 1984 р. по 31.03.1992 р. [PERSON], а з 01.04.1992 р. по 1994 р. [PERSON]. Внаслідок цих розбіжностей він не може оформити пенсію, тому просив встановити факт належності [PERSON] розрахунково-платіжних відомостей та особових рахунків СВК "Відродження" за період з 01 січня 1984 року по 31 березня 1992 р. з записом в графі по-батькові "[PERSON]" та з 01 квітня 1992 р. по 1994 р. з записом в графі по-батькові "[PERSON]". В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримала, викладене підтвердила. Заінтересована особа - управління пенсійного фонду України у Бородянському районі в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення представника заявника, свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт роботи заявника в колгоспі імені Леніна, а також те, що крім нього інші люди з таким прізвищем у вказаному господарстві не працювали, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" так як згідно наданих документів підтверджено 8 років 2 місяці 26 днів, що не дає право на пенсію. Період з 01.01.1984 по 29.01.1992 р. згідно архівної довідки № 190 не може бути врахований так як не співпадає "по-батькові", що підтверджується копією рішення про призначення пенсії від 17.09.2014 р. (а.с.10). З копії архівної довідки №190 виданої 28 серпня 2014 року Бородянським районним трудовим архівом [PERSON] вбачається, що згідно з розрахунково-платіжними відомостями та особовими рахунками по обліку заробітної плати, що зберігаються в документах архівного фонду СВК "Відродження" [PERSON] ([PERSON], [PERSON]) дійсно працював в колгоспі імені Леніна. Іншої людини під прізвищем [PERSON] в книгах по нарахуванню заробітної плати в даному колгоспі немає (а.с.9). Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт роботи [PERSON], [INFO] в колгоспі імені Леніна, та належність йому розрахунково-платіжних відомостей та особових рахунків СВК "Відродження" за період з 01 січня 1984 року по 31 березня 1992 року із записом в графі по батькові "[PERSON]" та з 01 квітня 1992 року по 1994 рік із записом в графі "[PERSON]", то суд вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

У липні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою, якою просив встановити факт належності йому Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого Коларівською радою народних депутатів на ім'я [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,05 га. на території СВТ "Полюшко" . Заяву мотивовано наявністю розбіжностей в написанні прізвища заявника: згідно паспорту його прізвище зазначено "[PERSON]", а в Державному акті на право приватної власності на землю - "[PERSON]". В судовому засіданні представник заявника позовні вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання у справи його відсутність. Суд, заслухавши пояснення заявника дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що заявлені вимоги слід задовольнити. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Коларівською радою народних депутатів 31 травня 1997 року щодо земельної ділянки площею 0,05 га. на території СВТ "Полюшко" , даний акт виданий на ім'я [PERSON]. (а.с. 6-7). Прізвище заявника зазначено як [PERSON], що є опискою. Дане вбачається з копій паспорту громадянина України, де прізвище зазначено [PERSON], а також з рішення Коралівської сільської ради про передачу земельних дільниць для ведення садівництва, в якому прізвище заявника написано російською мовою - [PERSON]. (а.с. 3-4, 9) Наведені обставини в їх сукупності дають підстави, у відповідності до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України, встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості в сумі 636396 грн. 09 коп., яка виникла в результаті невиконання [PERSON] умов кредитного договору від 24 березня 2008 року, укладеного між позивачем та ним, згідно якого останньому надано кредит у сумі 199316 грн. Поручителем виконання взятих [PERSON] зобов'язань по даному договору виступає [PERSON] Відповідно до вимог ч.1 ст. 37 ЦПК України судом проведено заміну позивача з ПАТ "УкрСиббанк" його правонаступником, відповідно до договору факторингу № 17 від 20 квітня 2015 року на ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія". В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, повідомлені про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасника процесу, д ослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 24 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк" та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого останньому надано кредит у сумі 199316 грн. строком до 23 березня 2015 року зі сплатою протягом перших 30 календарних днів 13 % річних за користування кредитними коштами, кожний наступний місяць кредитування процентна ставка підлягає перегляду (п. 1.1. та п.п. 1.2.2., 1.3.1. цього договору). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Станом на 11 лютого 2015 року заборгованість за кредитом становила в сумі 636396 грн. 09 коп. 24 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір поруки, п. 1.1. якого передбачено відповідальність поручителя перед кредитором у разі невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лохвицького районного суду з заявою про перегляд рішення Чорнухинського районного суду від 12 грудня 2012 року за позовом споживчого товариства "Магнолія" до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої нестачею товарно-матеріальних цінностей - в зв"язку з нововиявленими обставинами, якою просить скасувати вказане рішення суду. В судовому засіданні [PERSON] та її представник заяву підтримали в повному об"ємі. Представники СТ "Магнолія" в судовому засіданні проти вказаної заяви заперечили, просили суд відмовити в її задоволенні. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Рішенням Чорнухинського районного суду Полтаської області від 12 грудня 2012 року задоволено позовні вимоги споживчого товариства "Магнолія" до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої недостачею товарно-матеріальних цінностей, стягнуто з [PERSON] на користь споживчого товариства "Магнолія" кошти в сумі 39725,54 грн. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 20 лютого 2013 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Чорнухинського районного суду від 12 грудня 2012 року залишено без змін. 21 березня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, якою просить переглянути рішення Чорнухинського районного суду від 12 грудня 2012 року в зв"язку з нововиявленими обставинами, та скасувати його. Як вказує заявниця, при розгляді апеляційної скарги на рішення Чорнухинського районного суду, їй стало відомо, що суб"єктом господарювання в магазині №2 , де вона працювала продавцем є не споживче товариство "Магнолія" , а приватний підприємець [PERSON], яка й давала покази в апеляційному суді. Вказані обставини не були відомі при розгляді справи, але в той же час мають суттєве відношення до справи, так як [PERSON] не перебувала з приватним підприємцем [PERSON] в трудових правовідносинах, а недостача товарно-матеріальних цінностей виявлена по товару, що належав їй, а не споживчому товариству "Магнолія". Крім того, як вказує [PERSON], їй стало відомо, що жителі села, які купували товар в магазині в борг, за який з заявниці суд стягував нестачу у розмірі 39 725,54 грн. частково повернули цей борг споживчому товариству "Магнолія". Згідно ст. 361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Враховуючи викладене в заяві, пояснення учасників судового процесу, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви, оскільки обставин, на які посилається [PERSON], та які вона вважає нововиявленими, не існує, всі обставини справи були відомі сторонам на час розгляду справи.

Outcome: dismissed