Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Молочанської міської ради Токмацького району Запорізької області, де просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Запорізька область, [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер, [INFO] року. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] року помер його двоюрідний племінник [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, що заходиться по [ADDRESS] Запорізької області, який належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 12.07.2012 року. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 30 квітня 2014 року йому був визначений додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом в три місяці. При зверненні до Мелітопольської районної державної нотаріальної контори у визначений рішенням суду строк за оформленням спадщини, постановою нотаріуса від 15 липня 2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого [INFO] року його двоюрідного племінника [PERSON], йому було відмовлено у зв'язку з тим, що на вимогу нотаріуса, він як спадкоємець не надав правовстановлюючий документ на житловий будинок, а саме свідоцтво про право на спадщину за законом, виданий Зиріною Є.О. в.о. державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори [INFO] року, р. № 703 який належить померлому, на якому відсутня відмітка про реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідними органами державної реєстрації. В даному випадку він має можливість оформити в нотаріальній конторі спадкові права тільки на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд, а спадкові права щодо оформлення будинку він не має можливості оформити в нотаріальному порядку у зв'язку з відсутністю реєстрації правовстановлюючого документа на будинок. Крім нього інших спадкоємців не має. Він вступив у фактичне володіння та управління будинком, користуючись ним та присадибною ділянкою про те не може оформити спадкові права. Ніхто на зазначений будинок не претендує, спорів щодо будинку не має. Він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, від нього надійшла заява в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, справу просить розглядати за відсутності представника. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 16 липня 2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 20, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Світлодолинської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області. Відповідно до рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 08 червня 2011 року, [PERSON] було призначено опікуном недієздатного [PERSON]. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 02 квітня 2014 року встановлено факт, що [PERSON], [INFO], який народився в м. Молочанськ Токмацького району Запорізької області є двоюрідним дядьком [PERSON], який помер, [INFO] року. Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок, що заходиться по [ADDRESS] Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 30 квітня 2014 року позивачу був визначений додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, три місяці з часу набрання рішенням законної сили. Державний нотаріус Мелітопольської районної державної нотаріальної контори Запорізької області відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] Токмацького району Запорізької області після померлого [PERSON], про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 липня 2014 року. Нотаріус зазначає, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена, оскільки на його вимогу спадкоємець надав правовстановлюючий документ на житловий будинок, а саме - свідоцтво про право на спадщину за законом, виданий Зиріною Є.О. в.о. державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори [INFO] року, р. № 703 який належить померлому, на якому відсутня відмітка про реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідними органами державної реєстрації. Пунктом 4.15 частини четвертої глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.09.2014 року право власності на будинок, що заходиться по [ADDRESS] Токмацького району Запорізької області, зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, від 19 березня 1996 року, р. № 267, виданого державним нотаріусом Токмацької районної державної нотаріальної контори Султан Т.Г. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від [INFO] року спадкоємцем після [PERSON], померлого [INFO] року став його син [PERSON], [INFO]. Спадщина на яку видано свідоцтво, складається з: житлового будинку [ADDRESS], в м. Молочанськ, Токмацького району, Запорізької області, реєстраційний номер майна 37045297, який належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Токмацькою районною державною нотаріальною конторою 19 березня 1996 року по реєстру за № 267, що підтверджується витягом № 34778493 з реєстру прав власності на нерухоме майно Токмацького районного бюро технічної інвентаризації, ПП «Малі-44» від 10 липня 2012 року. Житловий будинок «А-1» - черепашник, обличкований цеглою, житловою площею - 36,0 м2, загальною площею 60,4 м2, «а-1» сіни, «Б-1» - літня кухня, «В-1» - сарай, «Г» - колодязь, Г-1 - гараж, «Ж» - погріб вхідний, «Д» - вбиральня, № 1- паркан. Відповідно до положень ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Судом встановлено, що в свідоцтві про право на спадщину за законом від [INFO] року відсутня відмітка про реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідними органами державної реєстрації. В даному випадку позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, оскільки не може оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання та підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. У відповідності з ст. 19 цього Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення судів, що набрали законної сили. Відповідно до п. 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 р. № 868 (далі - Порядок № 868), для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно. Згідно з пп. 10 п. 37 Порядку № 868 самостійною підставою для державної реєстрації за спадкоємцями речових прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Позивач не має можливості оформити в нотаріальному порядку спадкові права щодо оформлення будинку, у зв'язку з відсутністю реєстрації правовстановлюючого документа на будинок. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановчого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням зацікавлених осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку. Судом встановлено, що спір виник в зв'язку з відсутністю умов для оформлення спадщини нотаріально. Відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", де вказано що вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім позивача інших спадкоємців не має. Він вступив у фактичне володіння та управління будинком, користуючись ним та присадибною ділянкою про те не може оформити спадкові права. Ніхто на зазначений будинок не претендує, спорів щодо будинку не має. Дані обставини визнаються відповідачем, згідно заяви, яка додана до матеріалів справи, тому відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на вказаний житловий будинок є законними, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved