Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 64000 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненим ним злочином, а також стягнути з [PERSON] на його користь 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Обгрунтовується позов тим, що відповідач [PERSON] за попередньою змовою з [PERSON] в період з 15 серпня 2007 року по 2009 рік , зловживаючи його - позивача довірою, шляхом шахрайства, під приводом купівлі-продажу квартири заволоділи його грошовими коштами в розмірі 8000 доларів США. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.12.2011 року, відповідно п.4 ст. ст.6, ст. 248 КПК України кримінальна справа відносно [PERSON] за звинуваченням його за ч.2 ст. 190 КК України закрита внаслідок акта амністії, відповідно до п. "г" ст. 1, ст. 6 Закону України "Про амністію" від 8 липня 2011 року. Кримінальна справа відносно [PERSON] продовжує розглядатися Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська. Оскільки провадження по кримінальній справі стосовно [PERSON] закрите, питання про відшкодування ним завданої шкоди солідарно з [PERSON] в кримінальній справі не може бути вирішене. Отже він - позивач змушений в порядку цивільного судочинства захищати свої майнові права. На даний час ні [PERSON] ні [PERSON] не відшкодували йому завдану ними шкоду в добровільному порядку, навіть частково не повернувши грошову суму в розмірі 8000 доларів США, що станом на 18.04.2012 року становить 64000 грн. (8000 дол. Х 8,0 грн. = 64000 грн.). Також вважає, що [PERSON] має відшкодувати завдану ним моральну шкоду, яку, як потерпілий у кримінальній справі, він оцінює в 20000 грн., оскільки [PERSON] заволодів його грошима та не бажає їх повертати до цього часу, посміюється з нього. Він - позивач позбавлений своєї власності, був принижений, змушений витрачати значний час на відстоювання своїх законних прав під час слідства, суду по кримінальній справі, а тепер ще й по цивільній справі. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся в суд з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] (а.с. 28-31) та уточнивши позов (а.с.60-63, 106-107) просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до нього та стягнути з подружжя [PERSON] і [PERSON] на його користь:13605,83 грн. в рахунок погашення заборгованості по комунальним платежам і квартирній платі; 41100,00 грн. в рахунок погашення заборгованості по орендній платі за квартиру [ADDRESS]; 124,50 грн. за послугу по перевірці лічильників води, 20000 грн. компенсації за моральну шкоду, а також просить стягнути з них судові витрати, в тім числі 800 грн. за послуги адвоката. На обґрунтування зустрічного позову, що надійшов до суду 06.07.2012 року, [PERSON] зазначав (а.с.28-30), що позов [PERSON] визнає частково, оскільки твердження [PERSON] в позові про те, що він дав йому в рахунок уплати вартості належної йому квартири [ADDRESS] через його громадянську дружину [PERSON] 8000 доларів США, не відповідають дійсності. В дійсності в подружжя [PERSON] в рахунок вартості зазначеної квартири, яку начебто хотіли купити, віддали йому 1500 доларів США, а решта суми була отримана ним в гривнях. Розписка складена [PERSON] і датована нею 15.08.2007 року про те, що вона 15.08.2007 року отримала від [PERSON] 8000 доларів США як аванс в рахунок вартості квартири [ADDRESS], не може слугувати доказом того, що [PERSON] віддав йому саме 8000 доларів США. По-перше, ця розписка була написана [PERSON] за вимогою [PERSON] не 15.08.2007 року, а в січні 2011 року. По-друге, у подружжя [PERSON] на 15.08.2007 року таких грошей не було і вони ніяк не могли передати його дружині одночасно 8000 доларів США. В-третіх, в своїх показах на досудовому слідстві [PERSON] стверджував про те, що до вселення в квартиру [ADDRESS], а вселились вони в цю квартиру до 1 листопада 2007 року, він заплатив [PERSON] в рахунок вартості вказаної квартири тільки 1900 доларів США, проте це не повністю відповідає дійсності, оскільки до 01.11.2007 року подружжя [PERSON] віддали йому через його дружину тільки 1500 доларів США, а 400 доларів і 8635 грн. 15.08.2007 року [PERSON] передав його дружині не за його квартиру, а за квартиру [ADDRESS], яку в той період займала [PERSON], і ці гроші йому не передавалися. В-четвертих, останній внесок за його квартиру подружжя [PERSON] внесли літом 2010 року в гривнях і саме до цього часу загальна сума, сплачених ними [PERSON], в тім числі і за квартиру [ADDRESS], становила біля 8000 доларів США в гривневому еквіваленті. В-п'ятих, в момент отримання ним 1500 доларів США курс долара був 1 дол = 5,5 грн. Визнає, що подружжя [PERSON] сплатило [PERSON] всього 44000 в гривневому еквіваленті, а це значить, що вони сплатили їй протягом майже трьох років 1900 доларів США і 33550 гривень, а йому через [PERSON] за його квартиру вони сплатили 1500 доларів США і 24912 грн. (1500 х 5,5 = 8250 грн. 33550 - 8635 = 24915). З урахуванням викладеного позовні вимоги [PERSON] він визнає в сумі 36915 (1500 х 8 =12000 + 24915 = 36915) грн. Разом з цим він заявляє зустрічний позов подружжю [PERSON] про відшкодування вартості користування належною йому не праві власності квартирою [ADDRESS] за період з 01.11.2007 року по 01.07.2012 року тобто за 4 роки і 8 місяців. По домовленості між ним і його дружиною [PERSON] з однієї сторони і подружжям [PERSON] з іншої сторони, подружжя [PERSON] з дітьми вселилися в його квартиру в середині жовтня 2007 року і зобов'язалися до повної виплати вартості квартири утримувати її в нормальному стані, здійснювати всі комунальні виплати і квартплату, що свідчить про те, що між ними здійснився договір найму житлового приміщення на невизначений строк. Проте, як йому стало тепер відомо, відповідачі не здійснювали ні комунальних платежів, ні квартплати і на теперішній час за цими платежами утворилася заборгованість, в тім числі: за спожиту електроенергію заборгованість на 22.06.2012 року становить 806,49 грн.; заборгованість по квартплаті на 22.06.2012 року становить 4885,85 (5007,93 - 122,08 = 4885,85) грн.; заборгованість за опалення квартири складає 4826,11 (4843,62 - 17,51 = 4826,11) грн.; заборгованість за спожитий природний газ на 01.07.2012 року складає 393,13 (1061,36 - 669,23 = 392,13) грн.; заборгованість за спожиту воду на 01.06.2012 р. становить 1269,75 грн. Всього заборгованість складає 11788,2 грн. (806,49 + 4885,85 +4826,11 + 1269,75 = 11788,2). Що стосується вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, то він вказаний позов не визнає, бо його вини нема в тім, що подружжя [PERSON] не купили у нього квартири. Ця угода не відбулася тільки з вини [PERSON] в зв'язку з тим, що у них не було коштів для її придбання. Уточнюючи свій позов, що надійшов до суду 23.11.2012 року (а.с. 60-63) [PERSON] зазначив, що не визнає первісний позов [PERSON] на підставі його необґрунтованості і тої обставини, що [PERSON] не повідомив суд, що похожі вимоги по одній і тій же фінансовій ситуації ним вже висунуті і розглядаються в суді відносно його громадянської дружини [PERSON] Таким чином, [PERSON] хотів двічі отримати ту ж суму на відшкодування шкоди з нього і його громадянської дружини. Більш того, розписку, що фігурує в справі він не підписував, і вказані в ній суми особисто від [PERSON] не отримував. Рішенням Апеляційного суду матеріальним збитком, заподіяним [PERSON] [PERSON] було визнано суму не 64000 грн., а 44000 грн. Таким чином, позов про відшкодування матеріального збитку нанесеного ним - [PERSON] [PERSON] він не визнає повністю. Повіривши, що подружжя [PERSON] дійсно мають намір придбати його квартиру, на початку жовтня 2007 року він з [PERSON] звільнили квартиру, переїхавши в орендоване житло. Весь період до повернення ключів вони вимушені були орендувати квартиру та нести певні фінансові затрати. Відповідачі не здійснювали комунальних платежів, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за період з 01.11.2007 року по 18.08.2012 року в 13605,83 грн. Оскільки подружжя [PERSON] фактично орендували у нього квартиру, а орендну плату не платили, за ввесь період часу накопичилась недоїмка по орендній платі всього в сумі 41100 грн., в тім числі за 2 місяці 2007 року - 1200 грн. (600 х 2 = 1200), за 2008 рік - 7200 грн. (600 х 12 = 7200), за 2009 рік - 8400 грн. (700 х 12 = 8400), за 2010 рік - 8400 грн. (700 х 12 = 8400), за 2011 рік - 9600 грн. (800 х 12 = 9600), за 7 місяців 2012 року - 6300 грн (900 х 7 = 6300) . Сумуючи загальну суму заборгованості за комунальними платежами і орендою за період з 01.11.2007 року по 18.08.2012 року відповідачі нанесли матеріальний збиток в розмірі 54705,83 грн. (13605,83 + 41100 =54705,83). Враховуючи період 4 роки і 8 місяців постійних тривог і переживань, скитань по найманих квартирах, враховуючи, що він 06.11.2011 року на фоні нервових переживань переніс інсульт, просить стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 20000 грн. 15.07.2013 року [PERSON] збільшив позовні вимоги на 924,50 грн., в тім числі 124 грн. на послуги по перевірці лічильника води і 800 грн. на послуги адвоката. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] свій позов підтримував, а зустрічний позов [PERSON] відповідачі [PERSON] і [PERSON] визнали частково. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав позов [PERSON], підтримував свій зустрічний позов. Представник третьої особи за зустрічним позовом - ТОВ "Крона" в судове засідання не з'явилася, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позивач [PERSON], а також відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони з батьками, вирішили продати квартиру батьків, де вони проживали, а за виручені кошти купити окремі кварти собі і батькам. Дали об'яви в газету про продаж батьківської квартири і про покупку квартир. Після цього їм зателефонувала [PERSON] і повідомила, що у неї з цивільним чоловіком є квартира, яку вони хочуть продати. Договорилися про зустріч. На початку серпня 2007 року він з дружиною зустрілися в лівобережній частині м. Дніпродзержинська з [PERSON], який привів їх у квартиру [ADDRESS], де також знаходилася [PERSON] Вони запропонували їм купити цю квартиру. Їм сподобалася квартира, але ціна для них була трохи зависока. Тоді [PERSON] запропонувала купити іншу належну їм квартиру [ADDRESS], яка була менша за розміром. Подивилися цю квартиру, яка продавалася за 24000 доларів США, і домовилися її купити, пояснивши [PERSON] і [PERSON], що у них є 12000 доларів, а на 12000 доларів вони візьмуть кредит в банку. [PERSON] сказав щоб вони не брали кредит в банку, а сплатили їм 12000 доларів, а ще 12000 доларів щоб сплатили протягом 5 років. Гроші їм були потрібні для будівництва житлового будинку. Через два тижні їм зателефонувала [PERSON] і сказала, що вони не можуть продати їм квартиру [ADDRESS], бо вона належить іншій жінці. [PERSON] запропонувала зустрітися і обговорити питання купівлі-продажу належої [PERSON] квартири [ADDRESS]. Вони знову приїхали в квартиру [ADDRESS] де були [PERSON] і [PERSON], які запропонували їм купити цю квартиру за 29000 доларів, заплативши зразу 12000 доларів, а решту з розстрочкою на 5 років. При цьому прохали зачекати з оформленням договору купівлі-продажу, бо вони не могли оформити всі необхідні для продажу квартири документи, оскільки колишня дружина [PERSON] претендувала на частину вартості квартири. За покупку квартири 15.08.2007 року вони дали 400 доларів авансу, про що розписку написала [PERSON] Їм обіцяли, що документи будуть готові 23.09.2008 року і вони оформлять договір купівлі-продажу. Вони продали батьківську квартиру, а 1-го чи 2-го листопада 2007 року вони вселилися в квартиру [ADDRESS], домовившись, що будуть платити комунальні платежі по квартирі, а коли будуть підготовлені всі необхідні документи на неї, оформлять договір купівлі-продажу. Договору про оренду квартири вони не укладали. Після вселення в квартиру вони в рахунок оплати квартири передавали [PERSON] і [PERSON] кошти, які тим були потрібні для будівництва будинку. 23.09.2008 року документи на квартиру так і не підготували, просили зачекати з оформленням договору купівлі-продажу, а кошти в рахунок оплати квартири просили. За період часу з 15.08.2007 року по 2009 рік вони передали [PERSON] і [PERSON] в рахунок оплати квартири 8000 доларів США, про що є розписка [PERSON]. Вони почали сумніватися в тому, що [PERSON] і [PERSON] мають намір продавати квартиру, бо документи на неї їм так і не показали. В 2009 році вони перестали давати їм гроші в рахунок купівлі квартири, а [PERSON] почав вимагати щоб вони виселялися. [PERSON], напроти, завіряла їх в тому, що їх домовленість з [PERSON] про продаж квартири залишається в силі. 19.04.2008 року [PERSON] прийшла до них в цю квартиру обсудити проблеми кредиту, який за її проханням оформила на своє ім'я [PERSON] для покупки [PERSON] побутової і організаційної техніки (ці кошти не враховувалися в розписку написану [PERSON]). Після приходу [PERSON], в квартиру також прийшов [PERSON] з працівниками міліції, які пояснили, що [PERSON] звернувся в міліцію з заявою про їх виселення з квартири. Вони написали працівникам міліції пояснення і показали розписку [PERSON] про отримання грошей за квартиру, після чого вони пішли з квартири. Вони просили [PERSON] і [PERSON] повернути отриманні від них гроші, а самі обіцяли погасити заборгованість за комунальні послуги по квартирі за час проживання з листопада 2007 року по травень 2011 року, але вони гроші їм не повернули. Після цього вони звернулися в Дніпровський РВ Дніпродзержинського МУ з заявою на [PERSON] і [PERSON], відносно яких було порушено кримінальну справу. На початку червня 2011 року вони виселилися з квартири [ADDRESS]. [PERSON] обіцяв повернути їм гроші, але так цього і не зробив. Кримінальну справу відносно [PERSON] закрили згідно акту амністії, а відносно [PERSON] кримінальне провадження не закінчене. [PERSON], який проживає з [PERSON] знав про всі кошти, які їй передавалися в рахунок оплати вартості квартири, і які вони спільно тратили на будівництво їх будинку в с. Єлизаветівка, на придбання свиней, яких вони перепродували та приїзд в гості брата [PERSON] Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] пояснив у суді, що у 2007 році він вирішив продати свою квартиру [ADDRESS], про що дав оголошення в газету. В кінці липня 2007 року до нього прийшли [PERSON], яким він назвав ціну квартири, а вони сказали, що таких грошей не мають і пішли. Через два тижні вони зателефонували йому, повідомили, що в них є гроші на покупку квартири і вони хочуть її купити. Він сказав [PERSON], з якою проживає однією сім'єю, без реєстрації шлюбу, щоб вона взяла від [PERSON] задаток за квартиру і оформляла документи на її продажу (витяг з БТІ, технічний паспорт). 15.08.2007 року [PERSON] взяла задаток за квартиру - 400 доларів США, сказала, що [PERSON] просять скоріше оформити договір купівлі-продажу. 29.08.2007 року він отримав всі необхідні документи на продаж квартири, повідомив про це [PERSON], а вони повідомили, що грошей у них ще немає, бо вони не продали батьківську квартиру, і прохали почекати з оформленням договору купівлі-продажу. В жовтні 2007 року вони зустрілися і [PERSON] повідомили, що продали батьківську квартиру, а гроші у них будуть через декілька днів, та попросилися вселитися в його квартиру. Він дозволив і наступного дня вони вселилися в квартиру. Потім вони сказали, що гроші будуть через два місяці. Він чекав три місяці, а потім сказав щоб вони купляли квартиру, або виселялися. Вони сказали, що рішають проблему з грошима, бо батьки купили собі квартиру, а їм грошей не дали. Так вони обіцяли сплатити гроші протягом 2-х років, але нічого не платили. В 2009 році він узнав, що [PERSON] позичила у [PERSON] 2000 грн., але сказала що ці гроші брала не в рахунок оплати квартири. Це ж підтверджували і [PERSON]. Влітку 2009 року він узнав, що по квартирі є борги, яких не було при вселенні в неї [PERSON]. [PERSON] обіцяли погасити борги по комунальним послугам, які ними не оплачувалися. Через три місяці він узнав, що комунальні послуги [PERSON] так і не оплачуються. Влітку 2009 року він потребував щоб Замляні виселялися з квартири, а вони сказали, що не виселяться поки він не поверне кошти, які в них брала [PERSON]. Після цього вони перестали з ним спілкуватися, поміняли замки на вхідних дверях. Осінню 2010 року він знову хотів їх виселити, а йому сказали, що в зиму цього робити не можна. 15.04.2011 року він по телефону потребував від [PERSON] щоб вони виселилися з квартири, але вони відмовився. Після цього він написав заяву в міліцію і прийшов до квартири з працівниками міліції. [PERSON] сказав, що у нього є документ за яким він має право жити в квартирі і зателефонував в міліцію, після чого працівники міліції пішли з квартири. Через день його - [PERSON] викликали в міліцію і повідомили, що проти нього порушена кримінальна справа за шахрайство. Слідчий показав розписку [PERSON] про те, що вона брала гроші від [PERSON] в рахунок вартості квартири, всього 8000 доларів. Він не був присутнім пре передачі цих грошей і йому про це не говорили ні Земліні, ні [PERSON]. Це була їх домовленість про передачу грошей в борг. [PERSON] казали, що гроші дали [PERSON] в борг. Він не визнавав себе винним в скоєнні шахрайства, але не заперечував проти закриття справи по амністії. В процесі досудового розслідування справи на очній ставці він прохав звільнити квартиру, яку він продасть, дасть гроші [PERSON], а та поверне гроші [PERSON]. Він не звертався в суд з позовом про виселення з квартири [PERSON], бо його про це просила [PERSON], а вони обіцяли купити квартиру. Договір оренди квартири з [PERSON] він не укладав, бо вони обіцяли купити квартиру, але фактично вони орендували квартиру. Ключі від його квартири [PERSON] дав йому 18.10.2012 року, тому він просить стягнути з них комунальні послуги і орендну плату за період з 01.11.2007 року по 18.10.2012 року, а також моральну шкоду за знущання з нього протягом двох років, яку він обґрунтовує в позові. Третя особа за зустрічним позовом - [PERSON] пояснила в суді, що вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в квартирі [ADDRESS], яка належала [PERSON], яка проживала з сином в селищі Петриківці. Вона винаймала цю квартиру і домовилася, що купить її за 16000 доларів. За час проживання, з дозволу [PERSON], зробила в квартирі ремонт, затративши на це 4500 доларів США. Побачивши квартиру з ремонтом, [PERSON] підняла її вартість до 17000 доларів. Коли приїхала з Росії дочка [PERSON] між ними почався спір, відносно продажу квартири. Вона почала від них вимагати виплатити їй вартість ремонту квартири. Вони вирішили продати цю квартиру іншій особі, піднявши за неї ціну, а потім повернути їй вартість ремонту. Влітку 2007 року вона і [PERSON] через об'яву в газеті, зустрілися з [PERSON], які хотіли продати квартиру їх батьків і за отримані кошти купити собі окрему квартиру. Вона запропонувала їм купити належну [PERSON] квартиру [ADDRESS], на що вони погодилися. Але після цього [PERSON] посварилася зі своєю дочкою і вони відмовилися продавати цю квартиру. Вона і [PERSON] запропонували [PERSON] купити належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] за 29000 доларів. [PERSON] вирішили купити цю квартиру і в серпні 2007 року вона отримала від [PERSON] задаток в розмірі 400 доларів США, про що написала їм розписку. З [PERSON] і [PERSON] домовилися, що підготовкою документів на продаж квартири буде займатися вона, бо [PERSON] в той період був зайнятий будівництвом будинку в с. Єлизаветівка. 28.08.2007 року всі документи на продаж квартири були готові, але у [PERSON] в паспорті не було штампу про розірвання шлюбу, який був розірваний декілька років назад. Вони сказали [PERSON], що через це не можуть оформити договір купівлі-продажу квартири. Через декілька днів [PERSON] отримав рішення суду про розлучення і поставив штамп в паспорт. [PERSON] обіцяли сплатити 10 чи 12 тисяч доларі, а на суму, що не хватало хотіли отримати кредит в банку. [PERSON] сказав, що з банком справи мати не хоче і не хоче щоб квартира передавалася в заставу. Сказав щоб гроші [PERSON] шукали іншим способом. [PERSON] продали квартиру батьків і попросилися вселитися в квартиру [PERSON] Усно домовилися, що вони куплять квартиру, трохи пізніше одноразово сплативши 24 тисячі доларів, а 5 тисяч протягом 5 років. 1.11.2007 року вони вселилися в квартиру [PERSON] Домовилися, що будуть оплачувати всі комунальні послуги, телефон, а договору оренди не укладали. Потім [PERSON] почав запитувати її, чому [PERSON] не сплачують 10 - 12 тисяч доларів, а вона сказала, що запитає у них. На протязі двох з половиною років частинами [PERSON] передали їм у доларах і гривнях суму еквівалентну 44000 грн. Вона написала їм розписку, що отримала від них 44000 грн., вказавши еквівалент - 8000 доларів США. Гроші, які брали від [PERSON] витрачали на спільні з [PERSON] потреби та на будівництво будинку. Крім того, їй потрібна була оргтехніка і на її прохання [PERSON] оформила на своє ім'я кредит, на який вона - [PERSON] купила собі оргтехніку, пообіцявши погасити цей кредит. Вони з [PERSON] вимагали від [PERSON] купляти квартиру та передавати їм гроші, які були потрібні для будівництва будинку. В 2010 році [PERSON] сказав щоб до 8000 доларів, що їм передали [PERSON], вони ще заплатили 20000 доларів і оформляли договір купівлі-продажу квартири. [PERSON] обіцяли найти такі гроші, але більше грошей не давали. Заборгованість за комунальними платежами по квартирі збільшувалася. [PERSON] в квітні 2011 року звернувся в міліцію з заявою на [PERSON], а вони відмовилися від покупки квартири. Ключі від квартири вони повернули в жовтні 2011 року. Вона жила з [PERSON] однією сім'єю, вони мали спільний бюджет і гроші між собою не ділили. Вислухавши сторони та третю особу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що первісний і зустрічний позов підлягають частковому задоволенню. Із пояснень сторін і третьої особи судом встановлено, що в серпні 2007 року [PERSON] і його дружина [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] і його співмешканка [PERSON] з іншої сторони домовилися, що [PERSON] продасть належну йому квартиру [ADDRESS], а подружжя [PERSON] купить цю квартиру за 29000 доларів США. Як стверджували сторони в суді, в результаті домовленості про купівлю-продаж квартири [PERSON] передав [PERSON] 400 доларів США, як завдаток купівлі квартири, про що нею була написана розписка, яка суду не надана. З дозволу [PERSON], подружжя [PERSON] на початку листопада 2007 року вселилися в квартиру [ADDRESS], домовившись, що вони будуть оплачувати комунальні послуги та послуги по утриманню будинку і прибудинкової території, а пізніше між ними буде укладено договір купівлі продажу квартири. В рахунок оплати вартості зазначеної вище квартири [PERSON] в період часу з 15.08.2007 року по 2009 рік передав [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в доларах США та гривнях України в сумі еквівалентній 4400 гривень, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.12.2011 року, згідно якої [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 190 КК України, згідно Закону України "Поро амністію" від 08.07.2011 року. Факт отримання зазначеної суми коштів, також підтверджується зустрічним позовом [PERSON] , що надійшов від нього до суду 06.07.2012 року (а.с.28-31), який суд визнає письмовим доказом у справі, де він вказував: "Визнаю, що подружжя [PERSON] сплатило [PERSON] всього 44 тисячі в гривневому еквіваленті, а це значить, що вони сплатили їй протягом майже трьох років 1900 доларів США і 33550 гривень (1900 доларів х 5,5 = 10450 грн. 44000 - 10450 = 33550 грн.), а мені через [PERSON] за мою квартиру вони заплатили 1500 доларів США і 24912 (1500 х 5,5 = 8250 грн. 33550 - 8635 = 24915) грн. і після цього вони стверджують про те, що хотіли придбати мою квартиру. З урахуванням викладеного позовні вимоги [PERSON] я визнаю в сумі 36915 (1500 х 8 =12000 + 24915 = 36915) грн." Отже суд вважає доведеним, що [PERSON] отримав від [PERSON] особисто і через [PERSON] 1500 доларів США, а також 24915 гривень, які [PERSON] сплатив в рахунок вартості квартири [ADDRESS]. Суд вважає, що не уклавши з [PERSON] договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] без будь яких правових підстав не повертає йому зазначену вище суму коштів. Статтею 1212 ЦК України передбачено: 1. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як пояснювали в суді сторони і третя особа, кошти від позивача [PERSON] в рахунок оплати належної [PERSON] квартири, яку позивач хотів купити, отримували [PERSON] і [PERSON] Їх обох притягували до кримінальної відповідальності за фактом вчинення шахрайства відносно [PERSON], але вироком суду їх вина в скоєні цього злочину не доведена, оскільки вони обоє звільнені від кримінальної відповідальності, [PERSON] - на підставі амністії, а [PERSON] - за закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. [PERSON] не притягувалася до участі у розгляді справи в якості відповідача за первісним позовом, тому суд не може вирішити питання про стягнення з [PERSON] та [PERSON], солідарно чи в частинах, на користь [PERSON] всієї сплаченої ним суми в рахунок купівлі належної [PERSON] квартири. З урахуванням викладеного, з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню кошти, які він отримав від [PERSON] особисто, чи через [PERSON], в тім числі 1500 доларів США, що за курсом НБУ на першу половину дня 27.05.2014 року ( 1 долар США = 11.6608 грн.) становить 17491,20 грн., і 24912 грн., а всього 42403,20 грн. Суд вважає, що [PERSON] скоїв протиправні дії відносно [PERSON], що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.12.2011 року. згідно якої його звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 190 КК України на підставі амністії, що не є реабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності. Відповідно п.2 ч.2 ст. 23, ч.1 ст. 1167 КУ України, на відповідача [PERSON] необхідно покласти обов'язок відшкодування завданої його неправомірними діяннями шкоди позивачу [PERSON], але враховуючи вимоги розумності та справедливості розмір такого відшкодуваня має бути значно нижчим того, що зазначений в первісному позові. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 2000 грн. Всього з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 44403,20 грн. (42403,20 грн. + 2000 грн. = 44403,20 грн.). Як пояснили в суді сторони та третя особа, при вселенні подружжя [PERSON] в належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] договір оренди квартири між ними не укладався, але [PERSON], взяли на себе зобов'язання сплачувати комунальні послуги та послуги з утримання будинку і прибудинкової території, що вони визнавали в судовому засіданні. За час проживання в цій квартирі [PERSON] не оплачували комунальні послуги та послуги з утримання будинку і прибудинкової території, в результаті чого виникла заборгованість власника квартири [PERSON] перед підприємствами, що надавали зазначені послуги, яку він просить стягнути з відповідачів за зустрічним позовом на свою користь. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить стягнути з відповідачів [PERSON] і [PERSON] заборгованість по орендній платі за квартиру [ADDRESS] і за комунальні послуги та послуги з утримання будинку і прибудинкової території за період проживання в його квартирі з 01.11.2007 року по 18.08.2012 року. Відповідачі за зустрічним позовом визнають частково позов [PERSON] про стягнення з них на його користь суми заборгованості за комунальні послуги та послуги з утримання будинку і прибудинкової території за період їх проживання в квартирі з листопада 2007 року по 01 червня 2011 року, яка підтверджена документально, але не визнають позов в частині стягнення з них заборгованості за оренду квартири та про відшкодування моральної шкоди. Як встановлено судом, договір найму (оренди) квартири [ADDRESS] між [PERSON] та подружжям [PERSON], який відповідно ч.1 ст. 811 ЦК України повинен тукладатися в письмовій формі, не укладався. Сторони взагалі стверджують, що [PERSON] вселилися в квартиру з метою її подальшої купівлі. Оскільки [PERSON] не були наймачами квартири [PERSON], то до них не можуть бути застосовані вимоги ч.3 ст. 815 ЦК України про те, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло і про те, що наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги. З урахуванням викладеного, у суду немає правових підстав задовольняти зустрічний позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] і [PERSON] на його користь 41100 грн. в рахунок погашення заборгованості по орендній платі за квартиру [ADDRESS]. До цього часу власником квартири [PERSON] не погашена заборгованість по оплаті комунальних послуг та послуги з утримання будинку і прибудинкової території, що утворилася за час проживання подружжя [PERSON] в його квартирі, і на даний час невідомо, чи взагалі ця заборгованість буде сплачуватися [PERSON] добровільно на користь підприємств, які надавали ці послуги, або, чи буде ця заборгованість стягнута з нього в примусовому порядку, оскільки закінчився загальний строк позовної давності для стягнення заборгованості. З урахуванням викладеного, до спірних правовідносин між сторонами у справі відносно сплати заборгованості по комунальним послугам не можуть бути застосовані правовідносини, врегульовані ст. 1212 ЦК України, про не договірні зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, оскільки не сплативши кошти за комунальні послуги, [PERSON] зберегли свої кошти не за рахунок власника квартири [PERSON], який також не сплатив ці комунальні послуги, а за рахунок підприємств, що надавали послуги. Проте, суд вважає, що часткове визнання зустрічного позову [PERSON] і [PERSON] про стягнення з них на користь [PERSON] суми заборгованості за комунальні послуги та послуги з утримання будинку і прибудинкової території за період їх проживання в квартирі з листопада 2007 року по 01 червня 2011 року, не суперечить закону і не порушує права свободи і інтереси інших осіб, а тому, відповідно ч.3 ст. 174 ЦПК України, позов в цій частині підлягає задоволенню. За період з листопада 2007 року по 01 червня 2011 року нарахована заборгованість за опалення квартири - 3468,49 грн. (3486 - 17,51 = 3468,49 грн.), що підтверджується довідкою КП ДИР "Дніпродзержинськтепломережа" (а.с.69); Відповідно пояснень сторін та довідки Дніпродзержинського РЕМ ПАТ "ЕК "Дніпрообленерго" оплата електроенергії по квартирі за період з листопада 2007 року по 01 червня 2011 року проводилася, що підтверджується довідкою (а.с.73). Згідно акта звірки (а.с.71), борг за спожиту електроенергію на період 15.07.2011 року становить 355,66 грн. Вимоги про стягнення цієї суми визнаються відповідачами за зустрічним позовом, тому вона підлягає стягненню. Відповідачі за зустрічним позовом не визнають вимог про стягнення вартості повторного підключення квартири до електромережі, тому ці вимоги не підлягають задоволенню. Заборгованість за обслуговування будинку і прибудинкової території (квартплати) перед ТОВ "Крона" за період з листопада 2007 року по 01 червня 2011 року становить 3618,09 грн. (3740,17 - 122,08 = 3618,09), що підтверджується звідом по особовому рахунку (а.с.66-68), і підлягає стягненню з відповідачів за зустрічним позовом. Заборгованість за спожитий газ за період з листопада 2007 року по 01 червня 2011 року становить 208,31 грн. (871,54 - 663,23 = 208,31), що підтверджується розрахунком за газ (а.с.122-123), і підлягає стягненню з відповідачів за зустрічним позовом. Згідно наданої позивачем за зустрічним позовом [PERSON] довідки КВП ДМР "Міськводоканал" (а.с.125) за період роботи підприємства з червня 2009 року по червень 2011 року заборгованість за водопостачання і водовідведення становить 712,67 грн., проти стягнення якої відповідачі не заперечують. З урахуванням того, що договір найму квартири між сторонами не укладався і [PERSON] не сплачено заборгованість за послуги надання телефонного зв'язку в квартиру, то у суду немає правових підстав вважати таку заборгованість збитком, який підлягав би стягненню з відповідачів за зустрічним позовом на користь [PERSON] Всього з [PERSON] і [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 8363,22 грн. (3468,49 + 355,66 + 3618,09 + 208,31 + 712,67 = 8363,22). При вирішенні справи суд не приймає до уваги твердження відповідача за первісним позовом [PERSON] про те, що вселившись в його квартиру [PERSON] відмовилися укладати договір купівлі квартири і не бажали звільняти квартиру, не впускаючи його туди. Суд вважає, що власник квартири [PERSON], в разі порушення його прав власника, міг в любий час звернутися до суду за захистом свого права і виселити [PERSON] зі своєї квартири, але цього не зробив. Судом не встановлено будь яких протиправних діянь з боку відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] і [PERSON] відносно позивача [PERSON], а не виконання ними усних домовленостей з ним не можуть бути підставою для відшкодування ними моральної шкоди, тому в задоволені зустрічного позову про відшкодувангня моральної шкоди необхідно відмовити. З урахуванням викладено вище, за первісним позовом з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 44403,20 грн., а за зустрічним позовом з відповідачів [PERSON] і [PERSON] солідарно на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 8363,22 грн. Суд вважає, що вимоги за первісним позовом [PERSON] та за зустрічним позовом [PERSON] підлягають зарахуванню. В результаті зарахування суми, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON], та суми, що підлягає стягненню солідарно з [PERSON], і [PERSON] на користь [PERSON], в кінцевому результаті необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 36039,98 грн. (44403,20 грн. - 8363,22 грн. = 36039,98 грн.). Судові витрати між сторонами розподіляються судом відповідно ст. 88 ЦПК України. У справі всього має бути сплачено судовий збір: 243,60 грн. за позовом [PERSON] про відшкодування моральної шкоди; 424,03 за стягнутою з [PERSON] сумою на користь [PERSON] за вимогами про відшкодування майнової шкоди; 556,30 грн. за вимогами [PERSON] про стягнення матеріального збитку; 243,60 грн. за вимогами [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, а всього 1467,53 грн. При зверненні до суду позивач за первісним позовом [PERSON] сплатив судовий збір за вимогами про відшкодування моральної шкоди в розмірі 221,90 грн. (звільнений від сплати судового збору за подання позову про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення злочину відповідно п.6 ч.1 ст.5 Закону України про судовий збір). Позивач за зустрічним позовом [PERSON] сплатив 1275 грн. судового збору. Всього на користь держави у справі сплачено судовий збір 1496,90 грн. За первісним позовом [PERSON], за вимогами матеріального характеру, з відповідача [PERSON] присуджується судовий збір в розмірі 424,03 грн. За вимогами [PERSON] про відшкодування моральної шкоди судовий збір присуджується пропорційно задоволених вимог (10%) з [PERSON] - 24,36 грн. а з [PERSON] 219,24 грн. (243,60 - 24,36 = 219.24). [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 221,90, тому з [PERSON] на користь [PERSON] має бути присуджено 2,66 грн. сплаченого судового збору (221,90 - 219,24 = 2,66). За вимогами [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, в задоволені яких суд відмовив, судовий збір 243,60 присуджується з [PERSON] Вимоги матеріального характеру за зустрічним позов [PERSON] задоволено частково на 15,03%. Пропорційно задоволеним вимогам присуджується судовий збір з [PERSON] і [PERSON] 83,61 грн. (556,30 грн. х 0,1503 = 83,61 грн.), а з [PERSON] 472,69 грн. (556,30 - 83,61 = 472,69). Всього за первісним і зустрічним позовом, пропорційно задоволеним позовним вимогам, присуджено судовий збір, з [PERSON] і [PERSON] - 302,85 грн. (219,24 + 83,61 = 302,85), з [PERSON] - 1164,61 грн. (424,03 + 24,36 + 472,62 + 243,60 = 1164,61). Отже, з [PERSON] і [PERSON] (з зарахуванням 2,66 грн. судового збору, що підлягають стягненню на їх користь з [PERSON].) на користь [PERSON] має бути стягнуто судовий збур в сумі 80,95 грн. (83,61 - 2,66 = 80,95). Зазначена сума судового збору -80,95 грн, що підлягає стягненню з [PERSON] і [PERSON] на користь [PERSON], також має бути зарахована з сумою, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] - 36039,98 грн. Отже, в кінцевому рахунку з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 35959,03 грн (36039,98 грн. - 80,95 грн. = 35959,03 грн.).

Outcome: partial