Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати п.86 ст.14 установчого договору та п.4.5., 4.6 статуту СЗАТ «Колос» недійсним в частині визнання [PERSON], померлого [INFO] року, засновником товариства шляхом внесення земельного сертифікату на право на земельну частку (пай), визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON] на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він є сином і єдиним спадкоємцем майна за законом свого батька [PERSON], який помер [INFO] року. За життя він був власником сертифікату серії [NUMBER], виданого 20.09.1996 року який посвідчував його право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП «Україна» розміром 7,91 в умовних кадастрових гектарах з земель Гур'єво-Козачанської сільської ради. Звернувшись за юридичною консультацією йому стало відомо, що після смерті батька успадкований ним земельний пай внесений до статутного фонду ЗАТ «Колос». Надати сертифікат для переоформлення нотаріусу він не може, оскільки оригінал сертифікату знаходиться в кримінальній справі, слідство по якій ще триває. До моменту смерті спадкодавець розповідав йому, що його земельний пай орендується вказаним підприємством, за що була сплачена орендна плата, а саме у лютому 2000 року сертифікат було передано на відповідальне зберігання голові правління КСП «Україна» [PERSON], про що була складена відповідна розписка. Про те, що його померлий батько став засновником ЗАТ «Колос» йому стало відомо з пояснень юристів, які займаються поверненням сертифікатів, оскільки він ніякої угоди про відчуження земельної частки (паю) не укладав, акту прийому-передачі сертифікату не підписував, у жодних зборах засновників ЗАТ "Колос" не приймав участі, а отриману в 2000-2001 р.р. товарну продукцію вважав платою за оренду землі. Акції (сертифікати акцій) ЗАТ "Колос" у якості оплати переданого до статутного фонду земельного паю він також не отримував і невидача акцій є порушенням ч.2 ст. 27 Закону України "Про господарські товариства" в редакції, що діяла на момент реєстрації товариства, яка передбачала, що не пізніше ніж через 6 місяців після реєстрації випуску акцій товариство зобов'язано видати акціонерам акції. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Згідно заяви відповідача СЗАТ "Колос" в особі директора Хапенкова В.С., від 06.02.2017 року, останній проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи, що відповідачем не було надано заяви про розгляд справи за його відсутності, судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Розглянувши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] зареєстрованого 19 вересня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №110 [PERSON] належала земельна частка (пай), яка перебуває в колективній власності КСП "Україна", розміром 7,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (а.с.9). З наданої довідки №29-20.21-08-1478/2-16, виданої відділом Держгеокадастру у Золочівському районі Харківської області від 02.08.2016 року вбачається, що право на земельну частку (пай) належало [PERSON] на підставі Сертифіката на земельну частку (пай) від 19.09.1996 року за №110. Державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався, відповідно до книги реєстрації державних актів на право власності на землю, державних актів на право постійного користування землею та договорів оренди землі (а.с.71) Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Гур'єво-Козачанською сільською радою Золочівського району Харківської області 01.10.2002 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року у віці 68 років (а.с.13). Статтею 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) зазначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Позивач [PERSON] являється сином спадкодавця [PERSON], що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про народження [PERSON], серія [NUMBER] (а.с.12). Статтею 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) зазначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями . Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно довідок Гур'єво-Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області №№172, 173 від 17.04.2015 року [PERSON] дійсно тривалий час проживав разом з батьком [PERSON] в с. Баранівка Золочівського району Харківської області, вели з ним спільне господарство, [PERSON] здійснював догляд за [PERSON] по день його смерті. [PERSON] вступив у фактичне управління спадщиною після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, що не суперечить вимогам ст. 549 ЦК УРСР ( у редакції 1963 року) якою визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. 22.07.2016 року до Золочівської державної нотаріальної контори надійшла заява від [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину, його заяву було зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2016 рік за №442 та заведено спадкову справу №216/2016. Більше заяв про прийняття спадщини чи відмову від неї, тощо не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавались, заповіти [PERSON] не посвідчувалися, що також підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру за №46760923 від 14.02.2017 та №46760926 від 14.02.2017 (а.с. 66,67,68). 22.09.2016 року постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обов'язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на права на земельну частку(пай) у землі яка перебуває у колективній власності КСП «Україна», розміром 7,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі після померлого [INFO] року його батька [PERSON] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на дане майно(а.с.72). За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивача перейшло право на земельну частку (пай) після смерті свого батька [PERSON]. Зазначена земельна частка (пай) передана до статуту СЗАТ "Колос" (а. с. 7, 18-22). Постанова Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 року «Про порядок державної реєстрації суб'єктів господарської діяльності», яка діяла на момент створення ЗАТ «Колос», в п. 5 зазначає, коли власником суб'єкта підприємницької діяльності є фізична особа( фізичні особи), їх підписи на установчих документах засвідчуються нотаріусом, чого не було зроблено при створенні вказаного товариства, доказом чого є установчий договір та Статут вказаного товариства . Стаття 153 ЦК України також містить норму про те, що договір про створення акціонерного товариства у разі створення фізичними особами , підлягає нотаріальному посвідченню Відповідно до пункту 3 Указу Президенту України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»№ 666-84 від 10.11.1994 року, що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Згідно з частиною 2 пункту 4 зазначеного Указу Президента України № 666-84 саме власники земельних ділянок можуть добровільно створювати на базі належних їм земельних ділянок спільні сільськогосподарські товариства, передавати ці ділянки у спадщину, дарувати, обмінювати, здавати в оренду і продавати громадянам України без зміни цільового призначення . Як зазначає Верховний Суд України в постанові від 11.11.2008 року по справі про спонукання переоформити сертифікати № 47/362-04 , аналіз положень пункту 3 та частини 2 пункту 4 даного Указу Президента України дає підстави стверджувати, що для сертифікатів, які посвідчують право на земельну частку(пай), встановлено обмежений режим цивільного обігу , оскільки такі сертифікати можуть бути лише об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відтак, діюче на момент створення ЗАТ «Колос» законодавство не передбачало можливості передачі у власність товариства права на земельну частку (пай), внесене як вклад до статутного фонду товариства його засновником і визнання за ЗАТ «Колос » права власності на 190 сертифікатів на право на земельну частку (пай) є порушенням норм Указу Президента України № 666-84 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва». Указ Президента України «Про захист прав власників земельних часток (паїв)» від 21.04.1998 року № 332/98 та «Порядок посвідчення договорів відчуження земельних ділянок та прав на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом », що затверджений Наказом Мінюсту і Держкомзему від 06.06.1996 року, передбачав те, що передача громадянином свого права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом у власність іншій фізичній та юридичній особі є самостійним видом відчуження, і згідно Указу Президента України «Про захист прав власників земельних часток (паїв)» від 21.04.1998 року № 332/98 та «Порядком посвідчення договорів відчуження земельних ділянок та прав на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом », що затверджений Наказом Мінюсту і Держкомзему від 06.06.1996 року, встановлено, що договір відчуження права на земельну частку (пай) повинен посвідчуватися нотаріально і згідно ст.34 ,36 Закону «Про нотаріат», у редакції, що діяла на момент передачі права до статутного фонду, така нотаріальна дія письмово повинна була бути вчинена державним або приватним нотаріусом. Висновок ЗАТ «Колос» про те, що на момент створення СЗАТ «Колос» внесення права на земельну частку (пай) у якості внеску до статутного фонду було правомірним та законним шляхом підписання актів прийому-передачі земельних ділянок не є нотаріально посвідченою угодою про відчуження права на земельну частку (пай), в розумінні вищевказаних нормативних актів і даний висновок є наслідком невірного трактування норм матеріального права Статті 42 та 52 Закону «Про нотаріат» передбачають, що усі нотаріальні дії реєструються у реєстрах нотаріальних дій та зазначає, що всі нотаріальні дії вчиняються після їх оплати в день подачі необхідних документів, та п.19 Інструкції містить норму про необхідність реєстрації всіх нотаріальних дій, ( в тому числі і засвідчення справжності підпису на документах ), які вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів, в реєстрах для реєстрі нотаріальних дій , а п.15 Інструкції зазначає про те, що нотаріальні та прирівняні до них дії, вчинені з порушення встановлених правил є недійсними. Згідно довідки Гур'єво- Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області журнали ведення нотаріальних дій за період з 01.02.2000 по 01.05.2000 р. не містять посвідчувальних та реєстраційних записів щодо посвідчення підписів засновників , в тому числі спадкодавцями на будь яких документах. Оскільки передача громадянином свого права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом у власність іншій фізичній та юридичній особі є самостійним видом відчуження, то згідно Указу Президента України «Про захист прав власників земельних часток (паїв)»від 21.04.1998 року № 332/98 та «Порядком посвідчення договорів відчуження земельних ділянок та прав на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом », що затверджений Наказом Мінюсту і Держкомзему від 06.06.1996 року, встановлено , що договір відчуження права на земельну частку (пай) повинен посвідчуватися нотаріально і згідно ст.ст.34 ,36 Закону «Про нотаріат», у редакції, що діяла на момент передачі права до статутного фонду, така нотаріальна дія письмово повинна була бути вчинена державним або приватним нотаріусом. Акт прийому-передачі земельних ділянок не є нотаріально посвідченою угодою про відчуження права на земельну частку (пай), в розумінні вищевказаних нормативних актів. Згідно ст.37 Закону «Про нотаріат» в редакції, що діяла на момент складання актів прийому-передачі у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських рад народних депутатів вчиняють наступні нотаріальні дії: -вживають заходи до охорони спадкового майна -накладають та знімають заборону відчуження жилого будинку, квартири ,дачі, садового будинку, гаража ,земельної ділянки ,іншого нерухомого майна, посвідчують заповіти, посвідчують доручення, засвідчують вірність копія документів та виписок з них, засвідчують справжність підпису на документах. Стаття 42 та 52 Закону «Про нотаріат» передбачає, що усі нотаріальні дії реєструються у реєстрах нотаріальних дій та зазначає, що всі нотаріальні дії вчиняються після їх оплати в день подачі необхідних документів. Проте, докази того, що справжність підпису [PERSON] була встановлена нотаріально, що було занесено до реєстру нотаріальних дій, та у зв'язку з чим було сплачено державне мито, відсутні. Постановою Верховного суду України по справі № 47/362-04 від 11.11.2008 року визначено, що зобов'язання Золочівської районної державної адміністрації переоформити на ім'я СЗАТ «Колос» належні його засновникам сертифікати на право на земельну частку (пай) безпідставно позбавить вказаних осіб встановленого права на отримання земельної частки в приватну власність. На підставі викладеного та

Outcome: approved