Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

В березні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] (далі квартира). В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що в 1973 році його мати [PERSON] отримала ордер на вселення у вказану квартиру. Разом з нею в квартиру вселилися та були зареєстровані позивач [PERSON], його батько [PERSON], сестра [PERSON], брат [PERSON] Пізніше народилася сестра [PERSON], яка також була зареєстрована в квартирі. В травні 1994 року народилася племінниця [PERSON], й теж була зареєстрована за місцем проживання своєї матері [PERSON] [INFO] померла мати позивача [PERSON], а [INFO] помер батько - [PERSON] Позивач вказував, що в квартирі крім нього ніхто не проживає: сестра [PERSON] з дочкою [PERSON] виїхали з квартири у 2002 році, з цього ж року немає будь-яких відомостей про брата [PERSON] Також позивач вказував на те, що він ніде не працює, дохід складають випадкові заробітки, рідні не беруть участі в утриманні квартири. Оскільки йому не відомо місце знаходження відповідачів, тому він звернувся до суду, щоб визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщення, та у такий спосіб зняти відповідачів з реєстрації за вказаною адресою. Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.07.2013, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 05.11.2013 року, позов [PERSON] задоволено, визнано [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовано рішення суду першої та апеляційної інстанції, а справу направлено на новий судовий розгляд з підстав, що не було перевірено доводи відповідачів [PERSON], [PERSON] про те, що їх відсутність у спірній квартирі була зумовлена поважними причинами, зокрема неправомірною поведінкою позивача, а також не було надано правової оцінки факту, що з січня 2005 року [PERSON] перебуває у розшуку як безвісті зникла особа. 03.06.2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, за участі третіх осіб Управління житлово-комунального господарства м. Кременчука, Крюківського районного відділу у м. Кременчуці державної міграційної служби України в Полтавській області, ТОВ "Добробит", в якому просили визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 15.08.2013 року про надання [PERSON] квартири [ADDRESS], визнати недійсним та скасувати видане [PERSON] свідоцтво про право власності на вказану квартиру; зобов'язати реєстраційну службу Кременчуцького МУЮ скасувати право власності [PERSON] на вказану квартиру; вселити [PERSON] та [PERSON] у вказану квартиру. В обґрунтування зустрічного позову зазначили, що [PERSON] та [PERSON] проживали все життя в спірній квартирі разом з [PERSON], яка померла у 2006 році, [PERSON], який помер у 2012 році, [PERSON], який пропав безвісті у 2005 році, та [PERSON] Факт проживання в спірній квартирі підтверджували фактом навчання [PERSON] в ЗОШ №22 м. Кременчука. Після смерті [PERSON] [PERSON] почав зловживати алкогольними напоями, утворював сварки, виганяв їх з житла, довів квартиру до руйнування. З цих підстав, а також у зв'язку з навчанням [PERSON] в іншій місцевості, в жовтні 2012 року вони були змушені переїхати в квартиру [ADDRESS] , щоб [PERSON] навчалася на курсах по підготовці до ЗНО в центрі до вузівської підготовки та роботи з іноземними громадянами, а потім в Кременчуцькому медичному коледжі. [PERSON] сплачувала комунальні послуги за квартиру. Але відповідно до заочного рішення Крюківського районного суду м Кременчука від 01.07.2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] були визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, на підставі чого зняті з реєстрації. Скориставшись вказаним фактом [PERSON] приватизував квартиру і 15.08.2013 року йому було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Пізніше судове рішення, яким [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - скасовано, тому позивачі [PERSON] та [PERSON] вважали, що при приватизації квартири лише на одного [PERSON] було порушено їх майнові права та інтереси. Тому вони були змушені звернутися до суду за захистом із зустрічним позовом про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, вселення їх у спірну квартиру. 19.09.2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про зміну позовних вимог до [PERSON], виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Комунального підприємства "Квартирне управління" Кременчуцької міської ради, за участі третіх осіб Управління житлово-комунального господарства м. Кременчука, Крюківського районного відділу у м. Кременчуці Державної міграційної служби України у Полтавській області, ТОВ "Добробит", в якій за наведених вище підстав просили визнати недійсним та скасувати розпорядження виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 15.08.2013 року про надання [PERSON] квартири [ADDRESS], визнати недійсним та скасувати видане [PERSON] свідоцтво про право власності на вказану квартиру; зобов'язати реєстраційну службу Кременчуцького МУЮ скасувати право власності [PERSON] на вказану квартиру; вирішити питання про поворот виконання судового рішення зареєструвати та вселити [PERSON] та [PERSON] у вказану квартиру. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.11.2014 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, залучено [PERSON] - власника квартири, [PERSON] - особу, яка купила квартиру у [PERSON] Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.10.2014 року на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України залишено без розгляду позовні вимоги за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, Комунального підприємства «Квартирне управління Кременчуцької міської ради» в частині визнання недійсним та скасування розпорядження виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 15.08.2013 року про надання [PERSON] квартири [ADDRESS]. 5.02.2015 року рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23.03.2015 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] за участі третіх осіб Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання осіб такими, що втратили право на житло задоволено частково: визнано [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]; в задоволенні зустрічного позову з внесеними змінами [PERSON], [PERSON] до [PERSON] Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Комунальне підприємство "Квартирне управління" Кременчуцької міської ради за участі третіх осіб Управління житлово-комунального господарства м. Кременчука, Крюківського районного відділу у м. Кременчуці Державної міграційної служби України у Полтавській області, ТОВ "Добробит", [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування про приватизацію квартири, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру, реєстрацію та вселення - відмовлено. 12 жовтня 2016 року ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовано рішення суду першої та апеляційної інстанції, а справу направлено на новий судовий розгляд з підстав, що не було перевірено доводи [PERSON], [PERSON] про те, що їх відсутність у спірній квартирі була зумовлена поважними причинами, зокрема неправомірною поведінкою позивача. 27.09.2017 року ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням було закрито на підставі пункту 6 частини 1 статті 205 ЦПК України в редакції 2004 року в зв'язку зі смертю позивача. 22.02.2018 року ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Комунального підприємства "Квартирне управління" Кременчуцької міської ради про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування про приватизацію квартири, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру, реєстрацію та вселення в частині позовних вимог до [PERSON] було закрито в зв'язку зі смертю відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладенні вище обставини, категорично заперечуючи факт не проживання в спірній квартирі на час прийняття рішення про приватизацію останнього, пояснивши, що вони постійно проживали в квартирі [ADDRESS]. При цьому повідомили, що тривалий час [PERSON] працювала в м. Київ, з жовтня 2012 року [PERSON] проживала по [ADDRESS] у зв'язку з переїздом для навчання. Разом з тим вони частково сплачували комунальні послуги за квартиру по [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] в березні 2012 року [PERSON] зловживав алкогольними напоями, вчиняв сварки та бійки, викрадав їх речі, чим зробив неможливим спільне проживання в спірній квартирі. Позивачі неодноразово зверталися в правоохоронні органи із заявами про притягнення [PERSON] до кримінальної та адміністративної відповідальності, однак до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття [PERSON] з реєстрації, останні не зверталися. Представник відповідача виконавчий комітет Кременчуцької міської ради подав письмові заперечення проти зустрічного позову, просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування зазначив, що свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] видано [PERSON] на підставі розпорядження органу приватизації Управлінням житлово-комунального господарства від 12.08.2013 року №107/К. Тому Кременчуцька міська рада не є належним відповідачем у справі, оскільки не приймала ані рішення, ані розпорядження про приватизацію квартири [ADDRESS]. Таким чином виконавчий комітет Кременчуцької міської ради не порушував права та інтереси [PERSON], [PERSON] Представник відповідача - КП "Квартирне управління " Кременчуцької міської ради в судове засідання не з'явився, надавши письмові заперечення, відповідно до змісту якого прохали в задоволенні позову відмовити, з тих підстав, що вони є неналежним відповідачем по справі, оскільки на момент видачі свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] відповідач делегованих повноважень для видачі свідоцтв про право власності на житло від Кременчуцької міської Ради не мав. Треті особи на стороні відповідача - [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в задоволенні позову прохали відмовити, з приводу зазначених позивачами обставин, на які останні посилаються як на підставу своїх вимог пояснили наступне. [PERSON] зазначила, що її знайомий [PERSON] скаржився, що не може сплачувати комунальні платежі за квартиру по [ADDRESS], оскільки в ній зареєстровані крім нього ще брат, сестра та племінниця, які тривалий час не проживають в квартирі та не оплачують за неї комунальних послуг. У зв'язку із заборгованістю по оплаті комунальних послуг в квартирі було відключено водопостачання, водовідведення, електроенергія та інші послуги. Після визнання в судовому порядку [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою по [ADDRESS], [PERSON] за власні кошти погасила заборгованість за комунальні платежі у вказаній квартирі, допомогла [PERSON] приватизувати квартиру, а потім в кінці серпня 2013 року купила у нього квартиру. Оскільки квартира була в стані непридатному для проживання, а [PERSON] не мала можливості зробити в ній ремонт, тому вона продала вказану квартиру [PERSON] В судовому засіданні представник [PERSON] пояснив суду, що в травні 2014 року остання купила у [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка знаходилась в непридатному для проживання стані. В квартирі не було майна, батарей для опалення, розбиті вікна, двері, стіни, підлога, труби тощо. Третя особа Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради подали до суду заперечення, за змістом якого в задоволенні позову просили відмовити. В обґрунтування зазначили, що [PERSON], [PERSON] не проживали протягом півроку в квартирі [ADDRESS] без поважних причин. На підставі рішення суду, яке набрало законної сили, вони були зняті з реєстрації в зазначеній квартирі. Тому органом приватизації Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради було видано розпорядження від 12.08.2013 року про надання квартири [PERSON] Кременчуцька міська рада не видавала ані рішення, ані розпорядження щодо передачі спірної квартири у власність [PERSON], тому вимоги щодо визнання недійним та скасування рішення чи розпорядження міської ради є необґрунтованими. Представники третіх осіб Крюківського районного відділу у м. Кременчуці ДМС України в Полтавській області, ТОВ "Місто для людей Кременчук", Управління ДМС України в Полтавській області не з'явились в судове засідання, хоча повідомлялись про місце і час розгляду справи. Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази, подані сторонами, суд встановив наступне. У 1973 році [PERSON] отримала ордер на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO]. Цей факт підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане 22.03.2013 року Центральним відділом ДРАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області ( т.1 а.с.8). [PERSON] помер [INFO]. Цей факт підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно 12.03.2013 року Крюківським відділом ДРАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області ( т.1 а.с.9). Відповідно до довідки ТОВ "Добробит" станом на 19.03.2013 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (т.1 а.с.6). Згідно з актом, складеним 11.03.2013 року паспортистом ТОВ "Добробит", [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] з 2002 року (а.с.7). [PERSON] перебував в розшуку як без вісті зниклий. З довідки Глобинського РВ УМВС України в Полтавській області від 25.05.2014 року вбачається, що 06.04.2005 року в райвідділ звернувся [PERSON] із заявою про те, що 04.02.2005 року його син [PERSON] поїхав з дому в с. Липове Глобинського району та не повернувся, місце його перебування невідоме. Проведеною перевіркою та оглядом не встановлено слідів та інших обставин, які б вказували на наявність злочину, що передував зникненню. Тому [PERSON] був оголошений в розшук. Проведеними оперативно-розшуковими заходами не встановлено місце знаходження [PERSON] (т.ІІ а.с.46-48). Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.04.2014 року, яке набрало законної сили, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS], визнаний безвісті відсутнім з 01.02.2005 року (т.2 а.с.100). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 27.07.2017 року. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбаченому законом. У п.10 Потанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового Кодексу України" судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] 28.03.2013 року. Доводи [PERSON] та [PERSON] про те, що вони не могли проживати в квартирі після смерті [PERSON] в березні 2012 року з поважних причин, оскільки [PERSON] зловживав алкогольними напоями, вчиняв протиправні дії щодо них, суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України в редакції 2017 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 6 статті 81 ЦПК України в редакції 2017 року передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ході судового розгляду зазначені обставини не знайшли свого підтвердження. [PERSON] та [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження вказаних доводів. Відповідно до досліджених в судовому засіданні доказів, [PERSON] на диспансерному обліку в Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері не перебував, лікування там не проходив, що підтверджено довідкою установи від 06.05.2014 року (т.ІІ а.с .161). Зі змісту листа начальника відділення поліції № 1 КВП ГУНП в Полтавській області Національної поліції України Бейгул С.В. вбачається, що [PERSON] вважається таким, що не притягувався до адміністративної відповідальності, звернень від громадян відносно його неправомірних дій не надходило. Зазначений факт, окрім наведеного вище листа, також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме листами Крюківського ВМ КМВ УМВС України в Полтавській області №С-6/аз від 12.05.2014 року, №5/8915 від 27.10.2014 року. Допитані в судовому засіданні свідки на стороні позивача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили лише факт, що вони дійсно бачили в спірній квартирі [PERSON] якій неодноразово був в стані алкогольного сп'яніння, однак зазначили, що будь яких неправомірних дій по відношенню до [PERSON] та [PERSON] він в їх присутності не вчиняв та поводився адекватно, одночасно свідки зазначили що фактично квартира була непридатна для проживання, оскільки в ній було відсутнє світло, вода та опалення. В судовому засіданні встановлено, що позивачі з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою не зверталися. Доводи [PERSON] та [PERSON] про те, що вони сплачували комунальні послуги, що нараховуються на спірну квартиру не спростовують факту їх не проживання в квартирі. Так, в наданих ними квитанціях зазначено платником їх матір [PERSON], яка померла [INFO], а тому достовірно встановити, хто саме здійснював вказані платежі - є неможливим. Крім того надані квитанції датовані до березня 2012 року, тобто ще за життя їх батька [PERSON], а з позовом [PERSON] звернувся до суду у березні 2013 року. Неспроможними є доводи позивачів що лише з вини [PERSON] квартира була приведена в непридатний для проживання стан. Так, починаючи з 2002 року виникла заборгованість по оплаті комунальних послу, внаслідок чого було відключено послугу водопостачання, водовідведення тощо, що унеможливило проживання в квартирі. Відповідно до ст..78 ЖК УРСР, наймачі та члени сім'ї здійснюють права та обов'язки за договором найму приміщення, в тому числі з оплати комунальних послуг. А тому [PERSON] та [PERSON] з моменту її повноліття також мали обов'язок нарівні з [PERSON] оплачувати комунальні послуги. Невиконання [PERSON] та [PERSON] з моменту її повноліття свого обов'язку з оплати комунальних послуг стало підставою для їх відключення та приведення квартири у непридатний для проживання стан. Участь [PERSON] у похованні батька [PERSON], та навчання [PERSON] в ЗОШ №22 м. Кременчук не підтверджує факт проживання в спірній квартирі. Навчання [PERSON] в Кременчуцькому медичному коледжі, Центрі довузовської підготовки роботи з іноземними громадянами не є поважною причиною для зберігання за нею житла понад 6 місяців, так як дані навчальні заклади знаходяться у тій же місцевості, що і спірна квартира і навчання в них не потребувало виїзду з постійного місця проживання. Суд вважає, що фотографії [PERSON] та [PERSON] не є належним доказом для підтвердження факту їх проживання в спірній квартирі до літа 2013 року. Так, самі позивачі вказали останню дату фотографій - 2012 рік. Разом з тим на фотографіях зображені [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON], який помер [INFO]. Фотографії [PERSON] в школі №22 та ліцеї №11 підтверджують лише факт її навчання в школі, але не факт її проживання в квартирі по [ADDRESS]. Фотографії [PERSON] в квартирі підтверджують лише її особу, але не відомо де і коли ці фотографії було зроблені. Зовнішній вигляд квартири, зображеної на фотографіях зі слів позивачів в 2012 році, не відповідає фактичним обставинам справи, поясненням свідків, третіх осіб [PERSON], [PERSON] про те, що квартира була непридатна для проживання, відсутнє майно, батареї, пошкоджено вікна, стіни, підлога тощо. Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що хоча [PERSON], стверджувала, що на деяких фотографіях вона сфотографована в квартирі по [ADDRESS] в 2012 році, тобто безпосередньо до початку розгляду справи в суді, проте на цих фотографіях вона виглядає значно молодше ніж в реальному житті в судових засіданнях. В зустрічній позовній заяві, в змінах до зустрічної позовної заяви [PERSON] та [PERSON], поданих письмово, зазначено, що вони не проживали в квартирі [ADDRESS] з жовтня 2012 року. Також в усних поясненнях, наданих апеляційному суду в судовому засіданні, відповідачі за первісним позовом зазначили, що не з'являлись в спірній квартирі після смерті батька [PERSON] в березні 2012 року. Суд критично відноситься к суперечливим поясненням [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні під час нового розгляду справи про те, що вони проживали в квартирі по [ADDRESS] до літа 2013 року, разом з тим знімали для [PERSON] квартиру по [ADDRESS] з жовтня 2012 року, при цьому за браком коштів вони не могли оплатити комунальні послуги, надані в квартирі по [ADDRESS]. [PERSON] працювала в м. Киів, знімала для доньки квартиру по [ADDRESS] але постійно проживала по [ADDRESS]. [PERSON] знімала квартиру по [ADDRESS], оскільки квартира по [ADDRESS] була непридатна для проживання, при цьому в цей же час вона займалася з репетитором в квартирі по [ADDRESS]. Суд розцінює неодноразово змінені суперечливі пояснення [PERSON] та [PERSON] як обраний ними спосіб захисту з метою позитивного для них вирішення справи. З огляду на наведене, суд вважає встановленим факт, що [PERSON] та [PERSON] без поважних причин не проживали в квартирі [ADDRESS] більше ніж півроку до звернення [PERSON] із позовом до суду по теперішній час, а тому втратили право користування нею. Судом встановлено, що заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.07.2013, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 05.11.2013 року, позов [PERSON] задоволено, визнано [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до довідки ТОВ "Добробит" №2657 станом на 30.07.2013 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрований один [PERSON] Розпорядженням органу приватизації УЖКГ виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №107/К від 12.08.2013 року задоволено прохання [PERSON] передати йому у приватну власність квартиру [ADDRESS]. (т.ІІ а.с. 72). Згідно з розпорядженням №107/К від 12.08.2013 року, УЖКГ виконавчого комітету Кременчуцької міської ради видало 15.08.2013 року свідоцтво на житло, яким посвідчило право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] у [PERSON], згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого 29.08.2013 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка О.В. [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] у [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого 15.05.2014 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка О.В. Ці факти підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна №28465121 від 22.10.2014 року. Відповідно до ст.5 ЖК УРСР, державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад). Згідно з ч.1 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування. 29.01.1993 року розпорядженням міського голови уповноваженим органом по приватизації державного житлового фонду визначено управління житлово-комунального господарства адміністрації міської ради народних депутатів (в даний момент управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради). Приватизація квартир здійснюється на підставі Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396. (далі Положення) Відповідно до п.21 Положення, орган приватизації, у разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім'ї і розміру загальної площі квартири, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, оформляє відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах чи готує поект рішення органу місцевого самоврядування щодо жилих приміщень у гуртожитках. В своїй позовній заяві позивачі просили визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 15.08.2013 року про надання [PERSON] квартири [ADDRESS]. Але виконавчий комітет Кременчуцької міської ради не приймав ані рішення, ані розпорядження щодо передачі спірної квартири у власність [PERSON] Таким чином оскаржуване позивачами за зустрічним позовом рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради не може визнаватись недійсним та скасовуватись, так як воно не приймалось і вимога стосовно його скасування є необґрунтованою. Згідно з п.4 Положення, передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника. Судом встановлено відсутність поважних причин не проживання [PERSON],, [PERSON] в спірній квартирі більше ніж півроку до звернення до суду з позовом і по теперішній час. Навчання [PERSON] в Кременчуцькому медичному коледжі, Центрі до вузівської підготовки роботи з іноземними громадянами не є поважною причиною для зберігання за нею житла понад 6 місяців, так як дані навчальні заклади знаходяться у тій же місцевості, що і спірна квартира і навчання в них не потребувало виїзду з постійного місця проживання. Відповідно до довідки ТОВ "Добробит" станом на 30.07.2013 року в спірній квартирі зареєстрований один [PERSON] [PERSON], [PERSON] були зняті з реєстрації в спірній квартирі 26.07.2013 року на підставі заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.07.2013 року, яке набрало законної сили. Хоча заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.07.2013 року було скасовано наведеними вище ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, проте під час нового розгляду судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування спірною квартирою, оскільки не проживали в ній без поважних причин більше 6 місяців, а [PERSON] визнаний безвісті відсутнім, що є підставою для зняття їх з реєстрації. Приймаючи до уваги, доведений та встановлений на підставі досліджених в судовому засіданні доказів факт, що [PERSON] та [PERSON] без поважних причин не проживали в квартирі [ADDRESS] більше ніж півроку до звернення [PERSON] із позовом до суду, і як наслідок, відповідно до вимог чинного житлового законодавства, втратили право користування спірною квартирою, суд приходить до висновку що органом приватизації зазначене вище майно правомірно було передано у власність [PERSON] З огляду на наведене, суд вважає відсутніми підстави для задоволення позову [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування про приватизацію квартири, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру, реєстрацію та вселення, На виконання вимог ухвали Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року в частині здійснення судом першої інстанції перевірки доводів [PERSON], [PERSON] про те, що їх відсутність у спірній квартирі була зумовлена поважними причинами, а зокрема неправомірною поведінкою [PERSON], судом було роз'яснено учасникам судового розгляду вимоги частини 4 статті 10 ЦПК України в редакції 2004 року та пункту 3 частини 5 статті 12 ЦПК України в редакції 2017 року що є ідентичними зі своїм змістом Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України в редакції 2017 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки, як вбачається з матеріалів цивільної справи, після роз'яснення судом зазначених вище вимог Закону учасниками судового розгляду додаткових доказів на підтвердження факту неправомірності поведінки [PERSON] не надано, клопотань щодо витребування додаткових відомостей, окрім запиту щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності не заявлено, а вирішення цього питання судом за власною ініціативою є неможливим, останнім було прийнято остаточне рішення по справі на підставі наданих учасниками судового розгляду доказів, оцінка яких щодо їх належності та допустимості була наведена вище.

Outcome: dismissed