Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивував тим, що 12.02.2006 року померла [PERSON]. На випадок своєї смерті вона зробила особисте розпорядження (заповіт), яким заповіла йому житловий будинок за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Костянтинівка, вул. Леніна 1 (далі будинок). Позивач спадщину прийняв подавши нотаріусу заяву, в строк визначений ст.1270 ЦК України. Бажаючи оформити спадщину на зазначене майно позивач звернувся до нотаріуса за отриманням Свідоцтв про право на спадщину. Розглянувши подані документи, нотаріус відмовив у видачі нотаріального акту з тих підстав, що позивач не надав документу, який посвідчує право власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно. У звязку з цим позивач не в змозі реалізувати свої права на спадкове майно, що і стало причиною його звернення до суду з вимогою визнати за ним право власності на житловий будинку в порядку спадкування за законом. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити. Керівник Костянтинівської сільської ради подав до суд заяву про розгляд справи у його відсутність в якій також вказав, що позов визнає в повному обсязі. Враховуючи те, що сторони та їх представники скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних і доказів, при цьому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 12.02.2006 року в с. Костянтинівка (Липовецького району Вінницької області) померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 4 на звороті). Після її смерті відкрилася спадщина. На випадок своєї смерті вона зробила особисте розпорядження (заповіт, а.с. 4) на імя [PERSON], яким заповіла йому житловий будинок за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Костянтинівка, вул. Леніна 1. Згідно даних Костянтинівської сільської ради, станом на 25.11.2015 року вказаний заповіт на скасовано і не змінено. Таким чином, до складу спадкового майна увійшов житловий будинок, який розташовані за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Костянтинівка, вул. Леніна 1. З матеріалів Спадкової справи № 244/06 (а.с. 17) слідує, що позивач спадщину прийняв подавши нотаріусу заяву (а.с. 18), в строк визначений ст. 1270 ЦК України. Осіб, які мають обовязкову частку в спадщині, з матеріалів спадкової справи судом не встановлено. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем на вищевказане спадкове майно. Для оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який постановою від 03.02.2015 року відмовив йому у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Костянтинівка, вул. Миру 28 (раніше Леніна 1), оскільки позивач не надав документів, які посвідчують право власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як вбачається з Інвентаризаційної справи, а також Технічного паспорту (а.с. 5-7), житловий будинок з господарськими будівлями були збудовані в період з 1960 - 1965 роках. На час виникнення спірних правовідносин (1960-1965 роки) питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26.08.1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі Указ) і прийнятою відповідно до цього Указу постановою [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26.08.1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі [PERSON]), які визначали умови та правові наслідки будівництва. За вказаними Указом та [PERSON] підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт побудови ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Вказані правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації, що узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України у справі № 6-137цс13. Судом встановлено, що [PERSON] була виділена земельна ділянка під забудову за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Костянтинівка, вул. Леніна 1, яку вона приватизувала, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ВН № 00931, який виданий 03.04.1995 року. Згідно даних, які вказані в погосподарській книзі Костянтинівської сільської ради, житловий будинок № 1 по вул. Леніна в с. Костянтинівка, Липовецького району Вінницької області, належить [PERSON], підтвердженням чого є довідка виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради від 21.07.2006 року № 17. 16.12.2011 року рішенням 11 сесії 6 скликання Костянтинівської сільської ради Липовецького району Вінницької області затверджено нове упорядкування вулиць та зміну нумерації будинковолодінь в с. Костянтинівка, яким вул. Леніна перейменовано у вул. Миру, а будинку № 1 по вул. Леніна було присвоєно номер 28 Таким чином, громадянка [PERSON] набула статусу власника житлового будинку, а також право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном (ст. 58 ЦК Української РСР 1922 року). Установивши, що будівництво житлового будинку, який є обєктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства, на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці і що на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований, проте спадкоємець не може оформити належне їй право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня, суд дійшли висновку про наявність правових підстав для визнання права власності на цей будинок за спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом, на підставі статей 1269, 1270, 1296 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що позивач довів обставини викладені ним у позовній заяві, а обраний ним спосіб захисту своїх прав повністю узгоджується з приписами ст.16 ЦК України. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 [PERSON] Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи те, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved