Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Поінт" (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" (далі - відповідач 2) про стягнення матеріальної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.07.2012 р. внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП), автомобіль «Хонда», д.н. [NUMBER] зазнав технічних пошкоджень. Пошкоджений автомобіль був застрахований у позивача на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого позивач сплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 33292,00 грн. Винною особою у зазначеному ДТП було визнано відповідача 1, автомобіль якої був застрахований у відповідача 2. В подальшому відповідачем 2 було виплачено позивачу кошти в сумі 25296,00 грн., тобто невідшкодованою залишилася частина в розмірі 7996,00 грн. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, вартість ремонту застрахованого автомобіля «Хонда» за вирахуванням зносу становить 27298,29 грн., а відповідачем 2 було сплачено лише 25296,00 грн. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача 1 на користь позивача кошти в сумі 5993,71 грн., з відповідача 2 - 2002,29 грн. та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач 1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що матеріальний збиток завданий автомобілю «Хонда» не перевищує встановленого договором ліміту відповідальності. Представник відповідача 2 в судовому засіданні покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, в судовому засіданні встановлено, що 17.07.2012 р. відповідач 1 керуючи автомобілем «Субару» д.н. [NUMBER], не врахувала дорожню обстановку, при цьому не витримала безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Хонда», д.н. [NUMBER], внаслідок чого автомобілі зазнали технічних пошкоджень. Вина відповідача 1, у даному ДТП, підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.08.2012 р. (а.с.15). Таким чином, судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 17.07.2012 р. у м. Києві, відбулася з вини відповідача 1. Відповідно до рахунку - фактури № 103 від 24.07.2012 р., вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 33292,00 грн. (а.с.44). Вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Хонда», згідно Звіту № 2984 від 30.07.2012 р., складає 27298,29 грн. (а.с.26). Розмір страхового відшкодування по вище вказаному страховому випадку, без урахування зносу деталей, становить - 33292,00 грн. (а.с.47). Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що позивач сплатив страхувальнику відшкодування в сумі 33292,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень які містяться в матеріалах справи (а.с.48-49). Згідно із ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги (регресу), яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно - правова відповідальність відповідача 1 була застрахована у відповідача 2, який в свою чергу виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 25296,00 грн. Не відшкодованою залишилася частина страхового відшкодування в розмірі 7 996,00 грн. Оскільки, згідно звіту оцінювача, вартість матеріального збитку становить 27298,29 грн., відповідач 2 повинен був виплатити позивачу страхове відшкодування саме в цьому розмірі, однак сплатив лише його частину - 25296,00 грн. Тому, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача 2 різниці між вартістю матеріального збитку та сумою сплаченого страхового відшкодування в розмірі 2002,29 грн. підлягає задоволенню. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України). Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Оскільки, відповідач 1 є винною особою у скоєному ДТП, тому з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою в сумі 5993,71 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача 1 на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в розмірі 149,40 грн., а з відповідача 2 - 80,00 грн. З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 22, 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст. 6, 9, 27, 60, 88, 169, 179, 212, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ЗУ"Про страхування", ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд, -

Outcome: approved