Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Фермерського Господарства «Перспектива», [PERSON] районної державної адміністрації про застосування наслідків не укладення договорів оренди земельних ділянок шляхом витребування майна з незаконного чужого володіння та скасування державної реєстрації права оренди за неіснуючими договорами оренди, зазначивши на підтвердження своїх вимог, що йому на праві приватної власності належать наступні земельні ділянки: земельна ділянка, яка розташована на території Срібненської сільської ради Покровського району Донецької області, площею 7,5772 га, кадастровий № 1422786500:10:000:0479, яка належить йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом НАМ № 611319 від 24.04.2015 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 711216 від 11.09.2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. земельна ділянка, яка розташована на території Срібненської сільської ради Покровського району Донецької області, площею 2,2500 га, кадастровий № 1422786500:10:000:0475, яка належить йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом НАМ № 611320 від 24.04.2015 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 711220 від 11.09.2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. земельна ділянка, яка розташована на території Срібненської сільської ради Покровського району Донецької області, площею 7,6078 га, кадастровий № 1422786500:10:000:0478, яка належить йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВТІ № 4142 від 11.06.2013 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 711217 від 11.09.2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В теперішній час відповідач ФГ «Перспектива» користується зазначеними земельними ділянками на підставі договорів оренди землі від 11 травня 2014 року та від 13 травня 2014 року, нібито укладеними останнім з його матірю [PERSON] та договором оренди землі від 13.05.2014 року, який нібито укладений з ним. 26.04.2017 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області розглянуто цивільну справу № 235/766/16-ц за його позовом до ФГ «Перспектива» про визнання договорів оренди землі недійсними. За наслідком розгляду справи ухвалено рішення, яке 07.05.2017 набрало законної сили. В зазначеному рішенні суд дійшов висновку, що між ФГ «Перспектива» та [PERSON], яка померла 23 жовтня 2014 року, не було укладено договори оренди землі від 11 травня 2014 року та від 13 травня 2014 року, а отже, відсутні передбачені законом підстави для визнання їх недійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації. [PERSON] Постанови КМУ від 24 січня 2000 р. № 119 «Про затвердження Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю)» вбачається наступне: П. 3. Для реєстрації договору оренди орендодавець подає особисто або надсилає поштою до відповідного виконавчого комітету органу місцевого самоврядування. П. 5. На обох примірниках договору оренди ставиться штамп із зазначенням дати ре6єстрації та номера запису, а також з підписом особи, яка зареєструвала договір. На всіх трьох договорах оренди відсутні штампи реєстраційної служби та підписи осіб, які зареєстрували договори. Дані договори він особисто до реєстраційної служби не надавав та поштою не надсилав, інших осіб на це не уповноважував, що є порушенням Постанови КМУ від 24 січня 2000 року № 119 «Про затвердження Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю)». [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу 21570367 від 13.05.2014 року, в графі підстави виникнення іншого речового права вказано «договір оренди, серія та номер б\\н, виданий 12.02.2014». [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу 21570513 від 13.05.2014 року, в графі підстави виникнення іншого речового права вказано «договір оренди, серія та номер б\\н, виданий 12.02.2014». [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу 21453320 від 11.05.2014 року, в графі підстави виникнення іншого речового права вказано «договір оренди, серія та номер б\\н, виданий 12.02.2014». [PERSON] додані до спірних договорів оренди земельних ділянок на підтвердження нібито проведеної реєстрації права оренди. Але договори, які зазначені у витягах, не є договорами, зазначеними в позові. Таким чином, державної реєстрації спірних договорів оренди землі не відбулося. У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги пятої ЦК України. У разі якщо на виконання неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст.ст. 1212-1215 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. На підставі викладеного позивач просив витребувати на його користь з незаконного володіння відповідача належні йому на праві власності земельні ділянки, а також скасувати реєстрацію права оренди земельних ділянок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 13.05.2014 номер записів про інше речове майно 5634988, 5604647, 5634930, на підставі договорів оренди від 12.02.2014 року, яких не існує. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача ФГ «Перспектива» [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що ФГ «Перспектива» є добросовісним користувачем вказаних земельних ділянок, причому ці земельні ділянки надав у користування сам позивач і саме він укладав договори оренди цих земельних ділянок. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, зясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належать наступні земельні ділянки: земельна ділянка, яка розташована на території Срібненської сільської ради Покровського району Донецької області, площею 7,5772 га, кадастровий № 1422786500:10:000:0479, яка належить йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом НАМ № 611319 від 24.04.2015 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 711216 від 11.09.2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 32, 38-40); земельна ділянка, яка розташована на території Срібненської сільської ради Покровського району Донецької області, площею 2,2500 га, кадастровий № 1422786500:10:000:0475, яка належить йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом НАМ № 611320 від 24.04.2015 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 711220 від 11.09.2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 35-37); земельна ділянка, яка розташована на території Срібненської сільської ради Покровського району Донецької області, площею 7,6078 га, кадастровий № 1422786500:10:000:0478, яка належить йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВТІ № 4142 від 11.06.2013 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 711217 від 11.09.2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 31, 41-43). В теперішній час відповідач ФГ «Перспектива» користується зазначеними земельними ділянками на підставі договорів оренди землі від 11 травня 2014 року та від 13 травня 2014 року, орендодавцем в якому зазначена мати позивача [PERSON], та договором оренди землі від 13.05.2014 року, орендодавцем в якому зазначений [PERSON] (а.с. 7-9, 15-17, 23-25). Користування зазначеними земельними ділянками представник відповідача ФГ «Перспектива» визнав в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Положеннями ч. 1 ст. 16 вказаного Закону передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. [PERSON] ч. 1, ч. 8 ст. 39 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. [PERSON] ч. 1 ст. 626, ст. ст. 629, 651, 654 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до\~ст.\~77ЦПК України \~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. [PERSON] ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 26.04.2017 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області розглянуто цивільну справу № 235/766/16-ц за його позовом до ФГ «Перспектива» про визнання договорів оренди землі недійсними. За наслідком розгляду справи ухвалено рішення, яке 07.05.2017 набрало законної сили. В зазначеному рішенні суд дійшов висновку, що між ФГ «Перспектива» та [PERSON], яка померла 23 жовтня 2014 року, не було укладено договори оренди землі від 11 травня 2014 року та від 13 травня 2014 року, а отже, відсутні передбачені законом підстави для визнання їх недійсними (а.с. 54-56). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації. [PERSON] Постанови КМУ від 24 січня 2000 р. № 119 «Про затвердження Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю)» передбачено наступне: п. 3. Для реєстрації договору оренди орендодавець подає особисто або надсилає поштою до відповідного виконавчого комітету органу місцевого самоврядування. п. 5. На обох примірниках договору оренди ставиться штамп із зазначенням дати ре6єстрації та номера запису, а також з підписом особи, яка зареєструвала договір. На всіх трьох договорах оренди відсутні штампи реєстраційної служби та підписи осіб, які зареєстрували договори (а.с. 7-9, 15-17, 23-25). Відсутні докази того, що позивач особисто надавав зазначені договори до реєстраційної служби, або надсилав їх поштою, або уповноважував на це інших осіб, що є порушенням Постанови КМУ від 24 січня 2000 року № 119 «Про затвердження Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю)». [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер витягу 21570367 від 13.05.2014 року в графі підстави виникнення іншого речового права вказано «договір оренди, серія та номер б\\н, виданий 12.02.2014» (а.с. 12). [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер витягу 21570513 від 13.05.2014 року в графі підстави виникнення іншого речового права вказано «договір оренди, серія та номер б\\н, виданий 12.02.2014» (а.с. 26). [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер витягу 21453320 від 11.05.2014 року в графі підстави виникнення іншого речового права вказано «договір оренди, серія та номер б\\н, виданий 12.02.2014» (а.с. 20). [PERSON] додані до спірних договорів оренди земельних ділянок на підтвердження нібито проведеної реєстрації права оренди. Але договори, які зазначені у витягах, не є договорами, зазначеними в позові. Таким чином, судом встановлено, що державної реєстрації спірних договорів оренди землі не відбулося. У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги пятої ЦК України. У разі якщо на виконання неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст.ст. 1212-1215 ЦК України). У п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, Право приватної власності є непорушним. [PERSON] зі ст.\~4\~ЦК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] з ч.\~1\~ст.\~321\~ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п.\~21\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду Україниз розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 визначено, що спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387,388 ЦК України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У даному випадку належні на праві власності позивачу земельні ділянки перебувають в користуванні відповідача ФГ «Перспектива» безпідставно, оскільки, як встановлено рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2017 року між ФГ «Перспектива» та [PERSON], яка померла 23 жовтня 2014 року, не було укладено договори оренди від 11 травня 2014 року та від 13 травня 2014 року. Крім того, судом встановлено, що державної реєстрації всіх трьох договорів оренди не відбулося, а договір оренди землі є укладеним лише з моменту його державної реєстрації. Пунктом 23 Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду Україниз розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 визначено, що відповідно до статті 387\~ЦК Українита частини третьої статті 10\~ЦПК Україниособа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. У даному випадку право власності позивача на вищевказані земельні ділянки підтверджено Свідоцтвами про право на спадщину за заповітом та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності (а.с. 35-43). Відповідно до п. 22 Рішення ЄСПЛ «Кечко проти України» від 8 листопада 2005 року (заява № 63134/00) суд повторює, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1. Позивач [PERSON] у даній справі має право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1, оскільки майном, яке належить позивачу на праві власності, поза його волею користується відповідач ФГ «Перспектива» за договорами оренди, державної реєстрації яких не відбулося, тобто які є неукладеними. [PERSON] правового висновку Верховного суду України у справі № 6-2161цс16 відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такми вимогами. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] в повному обсязі. [PERSON] ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем під час звернення до суду був сплачений судовий збір в розмірі 1280,00 грн., то він підлягає стягненню з відповідача ФГ «Перспектива» (а.с. 1). На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved