Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся із даною позовною заявою про відшкодування шкоди та просить стягнути з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» на його користь матеріальну шкоду, а саме сплачену орендну плату в розмірі 43 513 гривень 79 копійок, упущену вигоду у сумі 1 042 115 гривень 24 копійки, атакож моральну шкоду в сумі 10 000 гривень. В обгрунтування позову посилається на те, що підставі даного наказу 17 лютого 2015 року між Головним управлінням Держземагенства у Тернопільській області та [PERSON] було укладено договори оренди землі №№ 44-сг та 45-сг, відповідно до яких було передано в строкове платне користування для ведення фермерського господарства земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності за межами населеного пункту на території Постолівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області площею 35,9772 га (кадастровий номер 612168000:01:001:0815) та площею 10,3728 га (кадастровий номер 612168000:01:001:0816). Зазначене вище право користування земельними ділянками на умовах оренди було зареєстроване реєстраційною службою Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], згідно умов договорів оренди від 17.02.2015 року № 44-сг та 45-сг, сплачувалась відповідна орендна плата. Незважаючи на це, орендованими земельними ділянками користуватися він не зміг, так як їх неправомірно використовувало ТОВ «Агрофірма «Постолівська», що було встановлено рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26 серпня 2015 року у справі №596/884/15-ц за позовом [PERSON] до ТОВ «Агрофірма «Постолівська», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2015 року. Орендна плата за 2015 рік згідно умов договорів оренди від 17.02.2015 року № 44-сг становила 45 034,28 гривень та №45-сг - 12 984,10 гривень (4 834,87 гривень в місяць). Таким чином, до відшкодування підлягає загальна сума орендної плати, сплачена ним згідно умов договорів оренди за період з лютого по жовтень 2015 року (період незаконного використання ТОВ «Агрофірма «Постолівська» земельних ділянок), що засвідчується банківськими квитанціями та становить 43 513,79 гривень. Крім того, як встановлено матеріалами кримінальної та судової справи, на переданих йому в строкове платне користування земельних ділянках, товариство вирощувало та зібрало озимий ріпак. Згідно довідки управління статистики у Гусятинському районі, середня врожайність ріпаку в 2015 році по району становила 29,50 центнерів з гектару, закупівельна ціна тони ріпаку у 2015 році становила 8 250 гривень. Тому загальна сума упущеної вигоди, в звязку із незаконним використанням ТОВ «Агрофірма «Постолівська» належних мені на праві оренди земельних ділянок, відповідно до доданого розрахунку, становить 1 042 115 гривень 24 копійки. Посилаючись на ст. 530 Цивільного кодексу України він неодноразово вимагав у відповідача відшкодування витрат та упущеної вигоди, зокрема ним було відправлено вимогу від 21.09.2016 року. Проте відповіді на вимогу не отримав, кошти сплачені не були. Під час телефонної розмови, керівник товариства категорично відмовився відшкодовувати завдані йому незаконним землекористуванням збитки. Окрім зазначеної матеріальної шкоди, йому відповідачем спричинена також і моральна шкода, яка виразилась у моральних стражданнях через неможливість використання орендованих земельних ділянок, в тому числі і під час участі в тривалих судових процесах, скитанню по різних інстанціях з метою звільнення незаконно зайнятих земельних ділянок, приниженнях зі сторони керівника товариства. Тому, вважає, що моральна шкода також підлягає стягненню в розмірі 10 000 гривень, як співмірна із завданими моральними стражданнями. 27 лютого 2017 року представником відповідача ТОВ «Агрофірма «Постолівська» [PERSON] подано заперечення на позов, в обґрунтування яких відповідач посилається на те, що безпідставним є посилання в позові на самовільне зайняття відповідачем земельних ділянок в період дії договорів оренди землі від 17 лютого 2015 року, оскільки рішенням суду від 26 серпня 2015 року встановлено лише факт використання ТОВ «Агрофірма «Постолівська» земельних ділянок до укладення договорів оренди землі, тобто до 17 лютого 2015 року. Цим рішенням не доводиться також факт вирощення ріпаку. На думку сторони відповідача, позивач здійснив розрахунок шкоди (упущеної вигоди) самостійно, що суперечить положенням Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою КМУ від 25 липня 2007 року № 963. Не доведеним вважає сторона позивача і факт спричинення позивачу моральної шкоди. (а.с.40-42). Згідно заяви від 15 травня 2017 року, стороною позивача уточнено позовні вимоги, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, а саме сплачену орендну плату в розмірі 39419 грн. 60 коп., упущену вигоду в розмірі 834\~336 грн. 30 коп., моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] не мав можливості після укладення договорів оренди навесні 2015 року засіяти ячмінь на площі 26,35 га., посадити картоплю на площі 20 га та, відповідно, отримати дохід від збору і реалізації урожаю. Обґрунтовуючи розмірі упущеної вигоди позивач посилається на те, що згідно листа Департаменту агропромислового розвитку Тернопільської обласної державної адміністрації від 12.05.2017 року за № 03-498/3.1, середня врожайність ячменю в 2015 році по області становила 50,40 центнери з гектару, закупівельна ціна тони ячменю у 2015 році становила 2\~841, 80 грн. Середня врожайність картоплі в 2015 році по області становила 169 центнери з гектару, закупівельна ціна тони картоплі у 2015 році становила 1\~845 грн., вартість дизельного пального становила 17,06 грн. за одну літру. Тому загальна сума упущеної вигоди, у звязку з незаконним використанням ТОВ «Постолівська» з лютого по жовтень 2015 року належних позивачу оренди земельних ділянок становить 834\~336 грн. 30 коп. (а.с.89-90). Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 17липня 2017 року у звязку з призначенням судової економічної експертизи, провадження в справі зупинено. (а.с.143-144). Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 13березня 2018 року після усунення обставин, що викликали зупинення провадження, провадження в справі відновлено. (а.с.165). В порядку п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] підтримали уточнені згідно заяви від 27 березня 2018 року позовні вимоги, просять стягнути з відповідача матеріальну шкоду, а саме сплачену орендну плату в розмірі 49275 грн. 98 коп., упущену вигоду в розмірі 1 886\~451 грн. 54 коп., моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн., а також понесені стороною позивача судові витрати. (а.с.171). В обґрунтування заяви, сторона позивача посилається на те, що проведеною в справі судово-економічною експертизою встановлено, що розмір шкоди (збитків), заподіяної [PERSON] ТОВ „Агрофірма Постолівська за період з лютого по жовтень 2015 року внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Постолівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області площею 35,9772 га (кадастровий номер 612168000:01:001:0815) та площею 10,3728 га ( кадастровий номер 612168000:01:001:0816) підтверджується у розмірі 49275,98грн, а розмір упущеної вигоди [PERSON] у випадку обробітку з лютого по жовтень 2015 року цих земельних ділянок та вирощуванню ячменю на площі 26,35 га і картоплі на площі 20 га буде складати 1886451,54грн. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в справі, прийшов до наступного. Судом встановлено, вбачається із змісту договору оренди землі №44-СГ від 17.02.2015 року, укладеного між Головним управління Держземагенства у Тернопільській області та [PERSON], орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 35,9772 га для ведення фермерського господарства (землі запасу) рілля, яка розташована за межами населеного пункту на території Постолівської сільської ради Гусятинського району строком на 7 років, кадастровий номер 6121686000:01:001:0815. (а.с.3-7). Відповідно до договору оренди землі №45-СГ від 17.02.2015 року, укладеного між орендодавцем Головним управлінням Держземагенства у Тернопільській області та орендарем [PERSON], орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, площею 10.3728 га, для ведення фермерського господарства із земель державної власності сільського господарства призначення (землі запасу), яка розташована за межами населеного пункту на території Постолівської сільської ради Гусятинського району строком на 7 років, кадастровий номер 6121686000:01:001:0816. (а.с.8-10). Як слідує із змісту зазначених договорів, вони укладені на 7 років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік. Орендна плата сплачується щомісячно рівними частинами в розмірі 1/12 річної суми до 30 числа місяця, наступного за звітним. Договора оренди земельних ділянок зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що документально підтверджено витягами із вказаного реєстру від 25 лютого 2015 року. Так, відповідно до [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 25.02.2015р. індексний номер 34171515, відповідно до Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19622646 від 25.02.2015 р. зареєстровано обєкт нерухомого майна реєстраційний номер 580440361216, Тернопільська обл. Гусятинський р. с/рада Постолівська, земельна ділянка, кадастровий номер 6121686000:01:001:0816. Строк дії 7 років. (а.с.7). За даними [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 25.02.2015 р. індексний номер 34171105, відповідно до Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19623116 від 25.02.2015 р. зареєстровано обєкт нерухомого майна реєстраційний номер 580437561216, Тернопільська обл. Гусятинський р. с/рада Постолівська, земельна ділянка, кадастровий номер 6121686000:01:001:0815. Строк дії 7 років. (а.с.8). Податковими повідомленнями - рішеннями від 30.06.2015 року №687-17 та №688-17 [PERSON] визначено суму податкового зобовязання за платежем „Орендна плата з фізичних осіб у розмірі 38248,29 грн. та 11027,29 грн. (а.с.19). Сплата орендної плати [PERSON] проведена 28.08.2015 року згідно квитанції № 15 на суму 38248,29 грн. та квитанції № 17 на суму 11027,59 грн. (а.с.20) Рішенням Гусятинського районного суду від 26.08.2015 року в цивільній справі № 596/884/15-ц, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Постолівська" в особі директора [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та вчинення дій зобовязального характеру щодо звільнення незаконно зайнятої ділянки задоволено частково. Зобовязано [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» в особі директора [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні земельною ділянкою, для ведення фермерського господарства, загальним розміром 46,35 га, яка розташована поза межами населеного пункту на території Постолівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, яка надана йому в оренду на підставі договору оренди землі № 45-СГ від 17.02.2015 року, № 44-СГ від 17.02.2015 року, укладеного орендодавцем Головним управлінням Держземагенства у Тернопільській області та орендарем [PERSON], співзасновником фермерського господарства «Родина Мех». (а.с.12-13 ). Так, зокрема, судом при розгляді справи встановлено, що «…ТОВ «Агрофірма» Постолівська» ..самовільно захопило земельні ділянки сільськогосподарського призначення … загальною площею 46.35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населеного пункту на території Постолівської сільської ради, чим порушено вимоги ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст. 53-1 КУпАП та завдано шкоду земельним ресурсам в розмірі 45510,23 грн. Це ж стверджується актом перевірки дотримання субєктами господарювання вимог законодавства від 21.01.2015 року. Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 28.02.2015 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12014210070000376 від 10.12.2014 року закрито в звязку з відсутністю в діях ТОВ «Агрофірма «Постолівська» в особі директора [PERSON] складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 197-1 ч.1 КК України. В постанові зазначено, що в діях ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» в особі директора [PERSON] формально вбачаються ознаки складу злочину передбаченого ст.197-1 ч.1 КК України, що виразилися в самовільному зайнятті земельної ділянки сільськогосподарського призначення (землі запасу- рілля) без правовстановлюючих документів, що завдало шкоду земельним ресурсам в розмірі 45510.23 грн., але враховуючи те, що шкода визнається значною, якщо вона більше ніж в сто разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (100х609=60900 грн.) їх дії в силу малозначності не становлять суспільної небезпеки, тобто не заподіяли не могли заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільстві або державі. …Суд вважає, що ..тимчасові угоди не дають права ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» користуватися землями запасу, розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності є Головне управління Держземагенства у Тернопільській області а до нього з клопотанням про передачу земельної ділянки в користування на території Постолівської сільської ради Гусятинського району ТзОВ «АФ «Постолівська» не зверталося. При таких обставинах суд прийшов до висновку, що …товариство самовільно захопило дану земельну ділянку і не дає можливості позивачу користуватися нею». Рішення Гусятинського районного суду від 26.08.2015 року набрало законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 22.10.2015 року. З мотивувальної частини ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 22.10.2015 року слідує, зокрема, «що встановивши, що позивачем у встановленому законом порядку (на підставі укладених і зареєстрованих договорів оренди) набуто право користування земельними ділянками загальною площею 46,35 га на території Постолівської сільської ради, розташованими за межами населеного пункту, однак відповідач, не маючи правових підстав продовжує фактично користуватися даними земельними ділянками, суд першої інстанції, на думку колегії суддів прийшов до вірного висновку про порушення відповідачем прав позивача та захист такого шляхом зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні земельними ділянками. З врахуванням, що на час ухвалення рішення відповідачем було зібрано урожай ріпака з самовільно зайнятих земельних ділянок, такими, що відповідають вимогам закону є й висновки суду в частині відмови позивачу у звільненні відповідачем самовільно зайнятої земельної ділянки.». (а.с.14-16). Відповідно до ч.4,6 ст. 82 ЦПК України,обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позиція сторони відповідача, який ставить під сумнів зазначене рішення є безпідставною, оскільки згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином обставини самовільного захоплення [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Постолівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області площею 35,9772 га (кадастровий номер 612168000:01:001:0815) та площею 10,3728 га (кадастровий номер 612168000:01:001:0816), переданих в оренду на підставі договорів від 17 лютого 2015 року позивачу [PERSON] встановлені рішенням суду у цивільній справі № 596/884/15-ц, що набрало законної сили і не доказуються при розгляді цієї справи, у якій беруть участь ті самі особи. Також цим рішенням суду встановлено обставини зібрання з зазначених самовільно зайнятих ділянок відповідачем урожаю ріпака, які теж відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Ці обставини доводяться також матеріалами Гусятинського районного відділу УМВС України в Тернопільській області №944, № 1071 по розгляду повідомлення [PERSON] щодо незаконного збору урожаю ріпаку на його полі ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» від 24 липня 2015 року, які витребувані ухвалою суду від 14 березня 2017 року. Так, згідно висновку заступника начальника СДІМ Гусятинського районного відділу УМВС України в Тернопільській області [PERSON], затвердженого начальником Гусятинського районного відділу УМВС України в Тернопільській області [PERSON] від 24 липня 2015 року, в діях директора ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» [PERSON] відсутні будь-які ознаки кримінального правопорушення, оскільки останнім було зібрано раніше засіяний ним озимий ріпак на земельній ділянці, площею 35,9772 га. На території Постолівської сільської ради за межами населеного пункту, яку орендує [PERSON]., а тому розгляд матеріалів припинено. (а.с.60-61). Зазначені обставини підтверджуються листом Гусятинського районного відділу УМВС України в Тернопільській області від 13.08.2015 року(а.с.56). Як встановлено висновком судово-економічної експертизи від 01 березня 2018 року №796/17-22, розмір шкоди (збитків), заподіяної [PERSON] ТОВ „Агрофірма Постолівська за період з лютого по жовтень 2015 року внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Постолівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, площею 35,9772 га (кадастровий номер 612168000:01:001:0815) та площею 10,3728 га ( кадастровий номер 612168000:01:001:0816) підтверджується у розмірі 49275,98грн. Розмір упущеної вигоди [PERSON] у випадку обробітку з лютого по жовтень 2015 року земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Постолівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області площею 35,9772 га (кадастровий номер 612168000:01:001:0815) та площею 10,3728 га (кадастровий номер 612168000:01:001:0816) та вирощуванню ячменю на площі 26,35 га і картоплі на площі 20 га буде складати 1886451,54 грн. (а.с.154-163). За змістом статей 15, 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до статті 22 ЦК особа, якій завдано збитківу результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Загальні підстави для відповідальності за заподіяння майнової шкоди встановлені статтею 1166 ЦК України, згідно з якою шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, Земельним кодексом України. Згідно зі статтею 211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідно до законодавства цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність. За змістом статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до статті 152 ЗК держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому предявлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обовязок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій. Так, позивача [PERSON] звертаючись до суду з позовом на підставі статей 22, 1166 ЦК України та обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення збитків (упущеної вигоди) зауважив, що внаслідок самовільного зайняття відповідачем земельних ділянок позивач не отримав доходів, які міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено, оскільки мав намір навесні 2015 року на зазначених земельних ділянках ячмінь та посадити картоплю. Так, згідно довідки голови ФГ «Родина Мех» [PERSON], у членів фермерського господарства в 2015 році була наявна посадкова картопля сорту «Бєларосса» в кількості 50 тонн та насіння ячменю сорту «Сибастьян» (1 репродукція) в кількості 5,8 тонн, які були вирощені на земельних ділянках засновників та членів господарства. Для обробітку землі та перевезення використовується наступна кількість дизпального: оранка - 25 л/га , культивація - 14 л/га, посадка картоплі - 5л/га, посів ячменю - 5 л/га, обробіток картоплі -5л/га, збір урожаю - 15л/га. робота картоплезбирального комбайну - 15 л/га, робота зернозбирального комбайну - 24 л/га, для перевезення -22літр на 100 км. Вартість однієї літри дизельного пального у 2015 році становила в середньому 17,06 грн. за один літр. Для обробітку насіння ячменю від шкідників кількістю 5,8 тон витрачається агрохімзахист «раксил ультра» вартістю (розхід 0,2 л на 1 тону насіння, всього - 1,16 л) 1.16 л х 228 грн. = 265 грн., для обробітку насіння картоплі в кількості 50 тон від шкідників витрачається агрохімзахист «Матадор» вартістю (розхід 1 л на 1 тону насіння, всього-50 л) 10 банок по 5 л х 330,93 грн. = 3 309,30 грн. В господарстві в 2015 році була наявна сільськогосподарська техніка. (а.с.94). Обставини наявності у позивача, а також членів його родини сільськогосподарської техніки доводяться також посвідченнями на право керування транспортними засобами, свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів (а.с.98-112). Згідно договору від 27 липня 2017 року, Укрдержфонд зобовязався надати фінансову підтримку на поворотній основі фермерському господарству «Родина Мех» в сумі 150\~000 грн. для провадження виробничої діяльності. (а.с.96). Як слідує із змісту договору про співпрацю та організацію взаємовідносин від 22 травня 2015 року, ФГ «Родина Мех» в особі [PERSON] та ТзОВ «Ринок сільськогосподарської продукції «Шувар» домовились про створення сприятливих умов для реалізації сільськогосподарської продукції на ринку «Шувар» м. Львів. (а.с.97). Як вбачається із змісту розрахунку неодержаного доходу (упущеної вигоди), доданого позивачем [PERSON] до позовної заяви (а.с.91), сума упущеної вигоди по вирощуванню ячменю становить 329\~227 грн. 89 коп., сума упущеної вигоди по картоплі 505\~108 грн. 41 коп. (а.с.91). Для розрахунку суми неодержаних доходів позивач узяв середні показники врожайності по області, району, і вирахував із загальної кількості та вартості врожаю, що він міг би отримати при самостійному господарюванні на землях, суми витрат, які він обовязково мав би понести на вирощування, збір врожаю на цих земельних ділянках тощо. (а.с.21-22, 92). Обґрунтованість розрахунку упущеної вигоди в цій частині доводиться також висновком судово-економічної експертизи від 01 березня 2018 року № 796/17-22. (а.с.154-163), згідно якого сума упущеної вигоди по ярому ячменю буде складати 329227, 89грн. (377402,41 (вартість урожаю) - 48174,52 (сума витрат)). Сума упущеної вигоди по картоплі складає 505 108, 41 грн. (623 610 (вартість урожаю) - 118501,59 (сума витрат)). (а.с.160-161). Таким чином, внаслідок самовільного зайняття відповідачем земельних ділянок, які належать на праві оренди позивачу, і внаслідок протиправних дій відповідача, на орендованих позивачем земельних ділянках площею 10,3728 га та 35, 9772 га., землекористувачу [PERSON] було заподіяно збитки у вигляді неодержаного доходу (упущеної вигоди) на загальну суму834\~336, 30 грн, а тому позовні вимоги про стягнення упущеної вигоди в розмірі 834\~336, 30 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в цій частині. Щодо вимог позову [PERSON] в частині стягнення з ТзОВ «Агофірма «Постолівська» 1\~052 115 грн. 24 коп. як упущеної вигоди по ріпаку, то вони є безпідставними та не підлягають до задоволення, оскільки неотриманим доходом (упущеною вигодою) для позивача, внаслідок самовільного зайняття відповідачем належних йому на праві користування земельних ділянок, слід вважати дохід від вирощування картоплі та ячменю, оскільки саме на такий розмір доходу він мав обґрунтовані сподівання, що встановлено в справі. На думку суду, позивач звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача зазначеної суми (1\~052 115 грн. 24 коп.), як упущеної вигоди, вибрав невірний спосіб захисту. Також суд зауважує, що позивачем не доведено, що відповідачем в 2015 році отримано доходи внаслідок вирощування ріпаку на орендованих ним земельних ділянках в розмірі 1 052 115 грн. 24 коп. Тому встановлені обставини виключають можливість визначення розміру упущеної вигоди з врахуванням положень абз.2 ч.3 ст.22 ЦК України. Безпідставними є посилання сторони відповідача на те, що самостійний розрахунок позивачем шкоди з порушенням положень Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою КМУ від 25 липня 2007 року № 963, є підставою для відмови в позові. Так, відповідно до положень ч.3 ст.157 Земельного кодексу України, порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється КМУ. Як встановлено, позивач вживав заходів щодо звернення до відповідних державних органів для визначення розміру заподіяної йому шкоди.(а.с.55-56, 93, 113, 137-139). Позов [PERSON] предявив на підставі ст.ст.22, 1166, 1167 ЦК України і зазначені норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлюють обовязку позивача підтвердити свої вимоги виключно з розрахунками, зробленими відповідно до Методики. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 14 червня 2017 року в справі №3-463гс17. Щодо позовних вимог в частині стягнення сплаченої позивачем [PERSON] орендної плати за користування земельними ділянками на загальну суму 49\~275 грн. 98 коп., суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Згідно ст..96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно положень ст.14.1.136 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Аналогічні положення містяться в Законі України «Про оренду землі». Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, сплачена сума орендної плати згідно договорів оренди від 17 лютого 2015 року не є шкодою (збитками) у розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Щодо вимог позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування також враховуються вимоги розумності і справедливості. У п.п. 3, 9постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями) розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу було завдано моральної шкоди. Ця шкода полягала у моральних стражданнях через неможливість використання орендованих земельних ділянок, в тому числі і під час участі в тривалих судових процесах, звернення позивача різні інстанції з метою звільнення незаконно зайнятих земельних ділянок, що призвело до вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках та необхідності докладати зусиль для їх відновлення. Отже, враховуючи вищенаведене, дотримуючись вимог розумності, виваженості та справедливості, суд прийшов до висновку, що в користь позивача з відповідача підлягає стягненню 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Таким чином позов [PERSON] до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» про відшкодування шкоди, слід задовольнити частково. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено, ухвалою судді від 30 грудня 2016 року [PERSON] відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення в справі. (а.с.24). Відповідно до ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується. Такі ж положення містить ст. 6 Закону України «Про судовий збір». Як встановлено, ціна позову [PERSON] складає 1 945727 грн. 52 коп., а саме позовні вимоги майнового характеру 1935727 грн. 52 коп., позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди 10 000 грн. На підставі викладеного, судовий збір слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: слід стягнути з в дохід держави відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» судовий збір в розмірі 2962 грн. 70 коп. (43 % від 6890 грн.), а також судовий збір в розмірі 1378 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди, з позивача [PERSON] 3927 грн. 30 коп. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи покласти на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1ст. 84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правничої допомоги за рахунок держави. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу належить враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України від 5 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.15,60,62, 64 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 1 ч.3 ст.133, ст.ст.137,141 ЦПК України. Витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Встановлено, що правову допомогу позивачеві надавав [PERSON] згідно договору про надання послуг від 01.12.2016 року. На підтвердження вартості наданої правової допомоги позивачем надано акт виконаних робіт від 14 липня 2017 року, згідно з якою [PERSON] прийняв від [PERSON] на підставі договору про надання послуг від 01.12.2016 року 5000 грн., зокрема, за надання в період з 01 грудня 2016 року по липень 2017 року послуг: юридичних консультацій та довідок з правових питань, підготовка позовної заяви про стягнення коштів, заяв про уточнення позовних вимог, клопотань, пояснень та участь в судових засіданнях в цивільній справі № 596/2510/16-ц. (а.с.172-175). Також позивач [PERSON] поніс витрати по оплаті вартості проведеної судово-економічної експертизи №796ґ/17-22 від 01.03.2018 року в розмірі 4952 грн. (а.с.177). На підставі викладеного, слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати повязані із проведенням експертизи на загальну суму 4279 грн. 36 коп. (43 % від 9952 грн.)

Outcome: partial