Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

В березні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача - ТзОВ "Кредекс Фінанс", про стягнення 1/2 частини вартості спільно набутого за час шлюбу майна - автомобіля, та усіх витрат пов'язаних з ним, та про залишення транспортного засобу [PERSON]. 19 квітня 2012 року [PERSON] подала до суду заяву про зміну і доповнення позову та стягнення витрат. В обгрунтування позовних вимог вказала, що 01 грудня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем, однак 20 липня 2010 року вони розлучилися. Під час шлюбу було придбано у кредит транспортний засіб "Chevrolet Laccetti NF", 2008 року випуску за 88960 грн., який був оформлений на [PERSON], поручителем по даному кредиту виступила позивачка. Проте, після припинення сімейних відносин відповідач залишив за собою транспортний засіб, спільно користуватися ним вони не можуть, а тому автомобіль слід залишити відповідачу, стягнувши з нього на її користь половину усіх витрат, пов'язаних з ним, понесених до розлучення, що становить 68208, 18 грн. : 2 = 34104,09 грн., а саме: 22.03.2008 р. перший внесок - 15000 грн.+30 грн.=15030 грн.; 28.03.2008 р. - 5161,30 грн.+1479,20 грн.=6640,50 грн.; 28.03.2008 р. - 250 грн.+30 грн.=280 грн.; 26.03.2008 р. - страховка автомобіля за 2008 р. - 4403,52 грн.+198 грн. = 4601,52 грн.; страховка автомобіля за 2009 р. - 3878,83 грн.+234,27 грн.=2720,14 грн., які позивачка просила стягнути з відповідача. В судовому засідання позивачка та її представник, кожен окремо, позов підтримали. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову посилаючись на те, що кошти було витрачено в інтересах сім'ї, а отже відсутні підстави для задоволення позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТзОВ "Кредекс Фінанс" в судовому засіданні щодо вирішення спору поклався на думку суду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що з 1 грудня 2005 року по 20 липня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. 28 березня 2008 року [PERSON] та АКІБ „УкрСиббанк" уклали договір про надання споживчого кредиту в сумі 73 960 грн. на купівлю автомобіля "Chevrolet Laccetti NF", 2008 року випуску та заставу даного транспортного засобу. За домовленістю сторін вартість предмету застави складає 88 960 грн. Відповідно до п. 1.2.2 зазначеного кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27 березня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін. 28 березня 2008 року між АКІБ „УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого остання взяла на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 28 березня 2008 року. Під час перебування сторін у шлюбі на придбання автомобіля та на інші витрати пов'язані з ним фактично були витрачені кошти в сумі 68 208 грн. 18 коп. Автомобіль був зареєстрований на ім'я відповідача та залишився у його користуванні, що сторонами в судовому засіданні не заперечувалось. Дані обставини підтверджуються: договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 28 березня 2008 року №11323490000; договором поруки №192014 від 28 березня 2008 року; копією свідоцтва про розірвання шлюбу; копією свідоцтва про шлюб. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). В силу ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 цього Кодексу майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Як слідує з довідки АТ „УкрСиббанк" від 27 липня 2010 року (а.с. 20 Т.1) стан кредитної заборгованості [PERSON] згідно кредитного договору від 28 березня 2008 року має слідуючий вигляд: залишок заборгованості 56 747 грн. 64 коп., сплачено - 17 610 грн. 56 коп. процентів, 17 212 грн. 36 коп. - основного боргу. Відомості надані станом на 27 липня 2010 року. Таким чином, станом на дату припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя було погашено кредитну заборгованість в розмірі 34 822 грн. 92 коп., які підлягають розподілу між подружжям в порядку ст. 70 СК України. Також позивачка просить стягнути на свою користь кошти, що були витрачені для реєстрації та проходження державного технічного огляду автомобіля "Chevrolet Laccetti NF", 2008 року випуску, а саме: 72 грн. - реєстрація транспортного засобу, 46 грн. 15 коп. - націнка, 39 грн. - проведення перевірки, 184 грн. 60 коп. - спец продукція, 90 грн. - податок, 2 224 грн. - збір до пенсійного фонду, 52 грн. 50 коп. - технічний огляд, 2 грн. 38 коп. - націнка, 9 грн. 51 коп. - талон технічного огляду. Дані витрати сторони підтвердили та не оспорювали. Суд вважає, що дані витрати не можуть бути об'єктом поділу між подружжям, оскільки без них не могла бути здійснена реєстрація транспортного засобу, та відповідно подружжя не змогло б користуватись ним для власних потреб під час подружнього життя. Також не підлягають розподілу витрати за договорами страхування наземного транспорту за 2008 та 2009 роки, оскільки договори були укладені на 1 рік та строк дії договорів скінчився ще в період шлюбу сторін по справі, тобто договори страхування були укладені в інтересах сім'ї, та строк їх дії закінчився до моменту розірвання шлюбу. 22 березня 2014 року подружжям було внесено 15 000 грн. на рахунок ТОВ „УкрАвтоЗаз-Сервіс" першого внеску та сплачено банку 30 грн. комісії. Дані обставини сторонами не оспорювались та підтверджуються квитанціями (а.с. 37, 38 Т.1). Ці кошти підлягають також розподілу відповідно до ст. 70 СК України. Судові витрати слід розподілити у відповідності до ст. 88 СК України.

Outcome: partial