overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме факту, що він є рідним сином своєї померлої матері [PERSON]. Свої вимоги заявник мотивує тим, що його мати [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвами про смерть. Згідно свідоцтва про народження його батьками є [PERSON] та [PERSON] Після смерті матері відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. 07.10.2014 року Верховна Рада України прийняла постанову №1692-VII ,,Про зміни в адміністративно територіальному устрої Луганської області, зміну і встановлення меж Новоайдарського і Словяносербського районів Луганської області» відповідно до якої збільшено територію Новоайдарського району Луганської області за рахунок передачі до його складу земель , що знаходяться у віданні Щастинської міської ради Луганської міської ради. Однак, оформити належним чином спадщину не є можливим у зв'язку з помилковим записом по-батькові у свідоцтві про народження, а саме ,,[PERSON]", який у подальшому було виправлено на ,, [PERSON]" про що свідчить примітка ,,Виправленому [PERSON] вірить". Крім того відповідно до листа Новоайдарівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, інформації про народження [PERSON] [INFO] не виявлено. Заявник в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заінтересована особа Державний нотаріус Щастинської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився. Заінтересована особа [PERSON] , в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Згідно з положеннями ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 7 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Факт родинних відносин, а саме те що [PERSON] є матір'ю [PERSON] підтверджується, наявними в матеріалах справи документами, а саме свідоцтвом про народження заявника та брата заявника. Так , згідно свідоцтва про народження від 13.03.1956 року [NUMBER] батьками заявника є [PERSON] та [PERSON] По-батькові ,,[PERSON]" було виправлено на ,, [PERSON]" про, що в свідоцтві про народження свідчить примітка ,,Виправленому [PERSON] вірить. Секретар. Підпис. Дата ". Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог заявника , а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом,в якому просить стягнути із відповідача аліменти в розмірі 1000гр щомісячно на утримання сина [PERSON],[INFO],поскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з"явилась,згідно телефонограми просить справу розглядати за її відсутності,позов підтримує,проти заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з"явився,про день розгляду справи повідомлений належним чином,в зв"язку з чим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України проголосив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд ,дослідивши матеріали справи,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено,що сторони по справі перебували у шлюбі з 2006р.(а.с.3).У 2011р шлюб було розірвано (а.с.4).Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO] ,у свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач,який в передбаченому законом порядку батьківство не оспорив.Відповідач не проживає із позивачкою ,матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України "Батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття". Враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, ,суд вважає за можливе стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гр щомісячно ,але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку ,поскільки, це не зашкодить інтересам відповідача,. Враховуючи,що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 197 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст.180-182, Сімейного Кодексу України,,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

23.03.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 20.09.2013 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. Від шлюбу мають доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем припинилися у грудні 2019 року, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згодна, тому просила суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, а також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач у судове засідання не з`явився, у визначений строк відзив до суду не направив, тому, у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 20.09.2013 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, актовий запис №7. Від шлюбу сторони мають доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище " [PERSON] ". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказує, що з відповідачем зареєстрували шлюб - 10.11.2012 року. Від шлюбу дітей не мають. З відповідачем шлюбні відносини не склалися, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. З жовтня 2014 року проживають окремо. Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сім'я розпалася та збережена не може бути. Своє прізвище просить змінити на дошлюбне "[PERSON]". В судове засідання позивачка не з'явилася, але надала заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач не з'явився, але, відповідно до заяви, яка є у справі, просить суд розглянути справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності сторін. Суд, оглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: як було встановлено в судовому засіданні і як вбачається із матеріалів справи: - 10.11.2012 року було зареєстровано шлюб позивачки з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого є у справі; - від шлюбу сторони дітей не мають; - позивачка та відповідач проживають окремо тривалий час, спільно господарство не ведуть, втратили почуття поваги та любові один до одного. Діючим законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 СК України. При цьому, згідно ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як дана сім'я розпалася та збережена бути не може. При цьому, суд враховує інтереси сторін. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, тому, після розірвання шлюбу прізвище позивачки суд вважає необхідним змінити з "[PERSON]" на "[PERSON]". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 27.04.2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №264, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". В судове засідання позивач не з"явилася до суду подала заяву, згідно якої позов підтримала повністю і просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, згідно якої позов визнав повністю і просив строк для примирення не надавати. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 27 квітня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №264, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27.04.2012 року, що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, від 24 жовтня 2012 року, що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №1991. Дані обставини повністю підтверджуються заявою позивача, відповідача, наданими копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини, між ними існують неприязні відносини. Так, позивачка посилається на те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сім'ї є не можливим. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище "[PERSON]". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 21 вересня 2011 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано в РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №1375, від якого дітей не мають, сімейне життя не склалося з відповідачем, оскільки в сім'ї відсутні взаємоповага та взаєморозуміння, постійно виникають сварки, вважає що зберігати шлюб недоцільно, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не з"явилася до суду подала заяву, згідно якої позов підтримала повністю і просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений через засоби масової інформації газета "Час Київщини", про причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст. 224 - 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 21 вересня 2011 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1375. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини. Так, позивач посилається на те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сім'ї є неможливим. Також суд, виходить з того, що оскільки сторони повністю припинили спільне життя, не підтримують сімейних відносин, позивач заперечує подальше існування шлюбу, вважає його формальним, а про надання строку для примирення позивач клопотань не заявляв, то позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище "[PERSON]". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

18.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, обґрунтовуючи тим, що останній проживає в квартирі [ADDRESS], яка є його власністю, і має заборгованість по оплаті житлово-комунальні послуги в сумі 1075,45 грн. за період з листопада 2011 року по жовтень 2014 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову, мотивуючи тим, що позивач, на його думку, не належним чином надає житлово-комунальні послуги. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем борг відповідача по оплаті житлово-комунальних послуг за період з листопада 2011 року по жовтень 2014 становить 1075,45 грн. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач повинен своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Квартирна плата і плата за комунальні послуги вноситься кожного місяця у встановлений термін. Згідно п.п. 3, 5 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК і є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певні послуги, а інша сплатити вартість отриманих послуг. Крім того, згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що КП "ЖЕК-10" ЧМР неналежним чином надає послуги, оскільки ним не надано доказів оформлення претензій споживача відповідно до вимог ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем заборгованість за надані послуги не погашена, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Заявник [PERSON] посилається в заяві на те, що земельна ділянка площею 0,2001 га для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства в смт.Печеніжин Коломийського району належить їй на праві власності, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 22 червня 1994 року , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 158 . Однак в Державному акті допущено помилку, невірно зазначено її прізвище - замість «[PERSON]» записано «[PERSON]», що не співпадає з призвищем зазначеним у паспорті, свідоцтві про одруження та інших документах Просить суд встановити факт, що Державний акт на право власності на земелю серія [NUMBER] від 22 червня 1994 року в котрому зазначено власника "[PERSON]" належить [PERSON]. Заявник в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи повідомлена належно, подала до суду заяву та просить справу розглянути у її відсутності, мотиви та вимоги заяви підтримує повністю. Представник заінтересованої особи Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином про день і час розгляду справи, подав до суду заяву в якій вказав, що заяву визнає у повному обсязі , просить справу заслухати без участі представника. Враховуючи подані заяви сторін та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно п.6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 31 серпня 1968 року заявниця одружилась з [PERSON], та після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а,с. 4) 22 червня 1994 року на ім'я [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,2001 га , що розташована на території смт. Печеніжин Печеніжинської селищної ради Коломийського району. (а.с.5) Заявниці [PERSON] 07 липня 1998 року Коломийським РВ УМВС України в Івано-Франківській області видано паспорт громадянина України (а.с.8) З довідки № 1482 від 27 липня 2015 року, виданої виконкомом Печеніжинської селищної ради вбачається, що заявниця [PERSON] зареєстрована та проживає у [ADDRESS] (а.с.6) Отже, як вбачається з вищезгаданих документів вірним є прізвище заявниці: "[PERSON]". Однак, у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданому заявниці її прізвище не відповідає зазначеному прізвищу в паспорті, а саме зазначено невірно "[PERSON]". Враховуючи вищевикладене суд вважає заявлені вимоги належно обгрунтованими, а тому підлягаючими задоволенню. На підставі наведеного та ст.ст. 256, 257, 259 ЦПК України

Outcome: approved