Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

15 грудня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 30504 грн. 17 коп. та 1218 грн. - судових витрат. Позивач вказує, що 27 квітня 2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно якому відповідачка отримала кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредітного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Відповідачка належним чином не виконувала свої зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим у неї виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31 жовтня 2015 року складала 30504 грн. 17 коп., а саме: заборгованість за кредитом 7212 грн. 17 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 20776 грн.87 коп.; заборгованість за пенею та комісією 586 грн.36 коп.; штраф (фіксована частина) 500 грн. і штраф (процентна складова) -1428 грн. 77 коп. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору і застосування наслідків, передбаченіх ст.216 ЦК України щодо недійсного правочину. На обгрунтування зустрічних позовних вимог зазначила, що кредитний договір, який 27 квітня 2012 року укладено між ним та банком, у формі підписання заяви на видачу кредитної картки, а також викладений в Умовах надання банківських послуг, правилах користування платіжною карткою, Тарифах банку та Памятці клієнта є недійсним правочином на підставі закону, тобто є нікчемним правочином. Позивачка вказує, що підписана Анкета-заява не містить детального роспису загальної вартості кредиту, що є порушенням приписів Постанови НБУ №168 щодо надання споживачу попередньої інформації про умови кредитування та оріентовну вартість кредиту і детального роспису сукупної фартості кредиту для споживача під час укладення кредитного договору. Крім цього, розрахунок заборгованості, наданий банком до позовної заяви, є помилковим, оскільки, як вбачається із змисту позову, в кредит було надано 15000 грн., заборгованість визначено у сумі 7212 грн. 17 коп. При цьому, виходячи із даних, розміщених в колонці розрахунку «сума погашення за наданим кредитом» фактично сплачено 2916 грн. 23 коп., а банком розрахована заборгованість в період з 21 листопада 2012 року. Позивачка також посилається на порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів»: незважаючи на те, що з 07 серпня 2013 року по 02 квітня 2015 року погашення за кредитним договором не здійснювалося взагалі, банком увесь цей період нараховувались відсотки та застосовувались штрафні санкції, а позовна заява про стягнення заборгованості за вище вказаним кредитним договором предявлена до суду лише 15 грудня 2015 року. [PERSON] вважає, що кредитний договір, укладений між нею і ПАТ КБ «ПриватБанк» 27 квітня 2012 року, є недійсним, так як він вчинений з використанням банком нечесної підприємницької практики, а саме: строки звернення до суду за захистом своїх порушених прав, будучи обізнаним щодо матеріального становища, ненадання ій, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також оріентовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, позивачка вважає, що має місце нечесна підприємницька практика та є всі підстави для визнання згідно зі ст. 215 ЦК України кредитного договору недійсним та застосування наслідків, передбачених ст. 216 ЦК України щодо недійсного правочину. Відповідачка [PERSON] позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в сумі 30504 грн. 17 коп. не визнала, просила суд постановити рішення, яким в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з неї заборгованості відмовити, а ії зустрічний позов про визнання недійсним кредитного договору і застосування наслідків, передбачених ст.216 ЦК України щодо недійсного договору, задовольнити з підстав, які викладені вище. ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд постановити рішення, яким його позов задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 30504 грн. 17 коп. та судові витрати, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити. Розглянув всі надані сторонами матеріали і документи, всебічно і обєктивно дослідивши всі обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обективно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 квітня 2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом в заяві. Відповідно до положень п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредітного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Наведені обставини підтверджуються копіями анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 27 квітня 2012 року, копією Умов та Правил надання банківських послуг; копією паспорту [PERSON], розрахунком заборгованості, випискою по рахунку, іншими матеріалами справи (а.с.5,6-7, 8-31, 32-33, 4). Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобовязання за кредитним договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідачка зобовязалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України). Згідно ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, на випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п.1.1.2.7; 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с.6-7, 8-31). [PERSON] 21 червня 2013 року отримала в банку кредит в сумі 7902 грн. 38 коп. (а.с.4), але не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображатися в розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, [PERSON] зобовязання за даним договором не виконала. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до п.2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку, в часності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. За незгодою зі зміною Правил та/або тарифів банку, які викладені на банківському сайті, позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щобо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно п.2.1.1.3.5 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою банк має право вимагати дострокового виконання зобовязань в цілому або у встановлений банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Згідно п.1.1.3.2.2 Умов та Правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. У звязку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 31 жовтня 2015 року утворилася заборгованість перед банком в сумі 30504 грн. 17 коп., яка складається з наступного: 7212 грн.17 коп.- заборгованість за кредитом; 20776 грн. 87 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 586 грн.36 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1428 грн.77 коп. - штраф (процентна складова). Суд, виходячи з доведеності позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором та наявності правових підстав, приходить до висновку про те, що позов банку підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на тий самий строк. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором, [PERSON] порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору, а тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору і застосування наслідків, передбачених ст. 216 ЦК України щодо недійсного правочину, то суд вважає його таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобовязання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору предявлена стороною, яка приєдналася до нього у звязку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. [PERSON] 27 квітня 2012 року підписала Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві, а також [PERSON] не заперечує того, що нею отримані кошти з платіжної картки в сумі 7902 грн. 38 коп. та погашення заборгованості періодично здійснювалося. Доводи [PERSON] про те, що вона кредитний договір з банком не укладала, з умовами кредитування ознайомлена не була, будь-яких Умов, Правил обслуговування та Тарифів від ПАТ КБ «Приватбанк» не отримувала спростовуються ії підписом на Анкеті-заяві від 27 квітня 2012 року, відповідно до якої вона згодна з тим, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, які були надані ій у письмовому вигляді та зобвязалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що перший платіж в рахунок погашення кредиту вона внесла в банк згідно умов кредитування в межах 55 днів льготного періоду. Викладене підтверджує те, що [PERSON] була ознайомлена з памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг а також Тарифами. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позовних вимог суду надано не було. Безпідставними є і доводи [PERSON] про те, що кредитний договір, укладений між нею і ПАТ КБ «ПриватБанк» 27 квітня 2012 року, є недійсним, так як він вчинений з використанням банком нечесної підприємницької практики, а саме: строки звернення до суду за захистом своїх порушених прав, будучи обізнаним щодо матеріального становища, ненадання ій, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також оріентовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, позивачка вважає, що має місце нечесна підприємницька практика та є всі підстави для визнання згідно зі ст. 215 ЦК України кредитного договору недійсним і застосування наслідків, передбачених ст. 216 ЦК України щодо недійсного правочину, оскількі ці доводи об'єктивно доказами не підтверджуються та протиречать вимогам діючого законодавства, Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, Умовам та Правилам надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 (а.с.5,6-7, 8-31). Так, в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг вказано, що [PERSON] згодна з тим, що вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, також ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані ій у письмовому вигляді та зобвязалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку (а.с.5). У вказаних документах чітко визначені кредитні умови, тип відсоткової ставки, тип карти, тип кредитної лінії, льготний період, валюта розрахунків, базова процентна ставка, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, комісія за сняття грошей, розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафів та інші умови кредитування (а.с.6-7; 8-31). Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що перед укладенням сторонами договору на отримання [PERSON] кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту банк у письмовій формі надав [PERSON] у повному обсязі усю необхідну інформацію, передбачену ч.ч.2,4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів". На час укладання договору [PERSON] (перед підписанням Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) була ознайомлена з умовами кредитування, мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, ії волевиявлення було вільним та відповідало ії внутрішній волі. Виконання банком зазначених умов підтверджено [PERSON], яка особисто підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, чим засвідчила отримання вищевказаної інформації та те, що вона погодилася з умовами договору. На момент укладення договору [PERSON] не навіла жодних зауважень щодо його змісту, протягом тривалого часу виконувала свої обов'язки за договором по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не доведено, що умови укладеного між сторонами договору про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту від 27 квітня 2012 року є результатом використання банком нечесної підприємницької практики. За наведених обставин суд дійшов висновку, що [PERSON] не доведено, що договір, укладений між нею і банком, суперечить нормам Закону "Про захист прав споживачів", в зв'язку з чим підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] немає. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За таких обставин суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення зустрічного позову. [PERSON] є інвалідом другої групи загального захворювання безстроково, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 10ААА № 949986 від 18 червня 2012 року (а.с.81). Згідно п.9 ст.5 Закону України "Про судовий збір" в редакції 2015 року від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняются інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. 88 ЦК України з [PERSON] не підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 грн. (а.с.1).

Outcome: approved