Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], в якому з урахуванням уточнень просить усунути їй перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.07.2006 року. Разом з нею за зазначеною адресою зареєстровано місце проживання її колишнього чоловіка [PERSON]. Однак вже більше року відповідач не проживає за вказаною адресою, не сплачує за комунальні послуги, не бере ніякої участі в утриманні житла. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити. Також зазначили, що не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.07.2006 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У відповідності до договору дарування 1/3 частки квартири, укладеного 18.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON], відповідач безоплатно передав у власність третьої особи належну йому 1/3 частку квартири [ADDRESS]. Згідно довідки КП "Жилкомсервіс" від 25.07.2014 року та відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області від 03.02.2015 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON]. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.09.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 26.03.1988 року у Палаці одруження "Дзержинський", актовий запис № 573, розірвано. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до п. 3 роз'яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 28.01.2013 року за № 24-150/0/4-13, власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 6 ЖК жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, тобто для використання їх за цільовим призначенням (задоволення своїх житлових потреб та розпорядження ними у відповідних межах ), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях, збереження за відсутньою особою права користування житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Статтею 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], пояснила, що відповідач протягом останніх 3 років у спірному приміщенні не проживає, причини не проживання зазначеної особи їй не відомі. Свідок [PERSON] пояснила, що є подругою позивача, часто буває у неї в квартирі, колишній чоловік позивача [PERSON] не проживає у квартирі близько 4 років, речі його у квартирі відсутні, будь-яких перешкод для проживання у квартирі йому ніхто не створював. Як вбачається з листа КЗОЗ "Харківська міська поліклініка № 5" від 22.07.2014 року, [PERSON] з березня 2012 року по теперішній час за медичною допомогою до поліклініки не звертався. Відносно звернення відповідача з заявами про перешкоджання йому у користуванні житлом, Комінтернівським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 25.07.2014 року повідомлено, що [PERSON] з будь-якими заявами та повідомленнями в період з березня 2012 року по теперішній час до Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області не звертався. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкоди у користуванні [PERSON] квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved