Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 22 липня 2021 року до суду\~\~звернувся [PERSON] з вказаним позовом\~\~до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптова компанія «Дарниця», Печерської районної в місті Києві державної адміністрації в якому просить припинити трудові відносини між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптова компанія «Дарниця» (код ЄДРПОУ 24381128), на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України, зобов`язати Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію змінити відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, шляхом виключення з розділу «Прізвище, ім`я та по-батькові, дата обрання осіб, які обираються до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах із третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» відомості про [PERSON] як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптова компанія «Дарниця» (код ЄДРПОУ 24381128). Позовну заяву мотивує тим, що з 12.04.2012р. він був призначений на посаду Генерального директора ТОВ «Оптова компанія «Дарниця», код ЄДРПОУ 24381128. У зв`язку з тим, що Позивач втратив матеріальну та будь-яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді Генерального директора ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» та бажав змінити місце роботи, 01.04.2014р. Генеральним директором [PERSON] на адресу засновників (учасників) [PERSON] та [PERSON] , було направлено Заяву від 01.04.2014р. з проханням звільнити його з роботи з 15.04.2014р. за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Також, 01.04.2014р. Генеральним директором [PERSON] на адресу засновника (учасника) [PERSON] , який володів часткою в статутному капіталі у розмірі 60%, направлено Повідомлення від 27.03.2014р. про скликання на 12.05.2014р. позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Оптова компанія «Дарниця», серед порядку денного яких, було визначено питання під №12 звільнення та призначення членів Дирекції. Оскільки, учасники ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» [PERSON] та [PERSON] жодним чином не відреагували на заяву [PERSON] та проігнорували обов`язок бути присутніми на позачергових зборах в результаті неявки учасників, чим порушили його права на припинення трудових відносин та вільного вибору праці, він вимушений звернутися до суду. Стосовно позовної вимоги про зобов`язання державної адміністрації змінити відомості в ЄДР шляхом виключення відомостей про директора [PERSON] , з метою забезпечення виконання рішення суду та належного захисту прав і свобод Позивача просив дану вимогу задовольнити. Також наголошував, що дана вимога буде узгоджуватися з положеннями ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11 серпня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Позивач та його представник до суду не прибули, поза межами судового засідання представник позивача надав до суду заяву відповідно до якої просить суд розглянути цивільну справу за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Представник відповідача Печерської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подавши письмові пояснення по справі, а саме повідомили, що рішення суду про визнання трудових відносин припиненими, після набрання ним законної сили, є підставою для здійснення уповноваженим державним органом (державним реєстратором) відповідних реєстраційних дій Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши позиції сторін, оцінивши зібрані докази по справі за принципами ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами законодавства, вважаю, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого 21.07.2021р., 04.09.1996р. було проведено державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Оптова компанія «Дарниця», код ЄДРПОУ 24381128. Згідно цього ж Витягу, в розділі «Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи», [PERSON] з 12.04.2012р. рахується керівником. Як свідчить зміст Статуту ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» в редакції від 30.01.2017р., та витягу з ЄДР засновниками (учасниками) Товариства є громадянин України [PERSON] , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 2 100 000,00 грн. (35% статутного капіталу), громадянка України [PERSON] , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 300 000,00 грн. (5% статутного капіталу), громадянка України [PERSON] , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 3 600 000,00 грн. (60% статутного капіталу). До 31.01.2017р. засновником (учасником) товариства був громадянин України [PERSON] . Статтею 28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначено, що органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган. Вищим органом управління є загальні збори учасників товариства, відповідно до ч. 1 ст. 29 вказаного Закону. Відповідно до п. 8.1. Статуту Товариства, вищим органом управління Товариства є Загальні збори Учасників. Відповідно до п.п. 8.4.4. п. 8.4. Статуту Товариства, до виключної компетенції Загальних зборів Учасників належить утворення і відкликання Виконавчого та інших органів Товариства, що кореспондується з п. 7, 14 ч. 2 ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Відповідно до п.9.1. Статуту Товариства, Виконавчим органом Товариства, що здійснює поточне керівництво діяльністю Товариства, є Дирекція, яка складається з Генерального директора, Виконавчого директора та Фінансового директора, які призначаються Загальними зборами Учасників Товариства. Дирекцію очолює Генеральний директор. Пунктом 9.4. Статуту Товариства визначені повноваження Генерального директора, які кореспондуються з повноваженнями визначеними ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Позивач в позовній заяві підтверджує, що з 12.04.2012р. його було призначено на посаду Генерального директора ТОВ «Оптова компанія «Дарниця». Прийняття позивача на посаду Генерального директора ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» підтверджується також витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 21.07.2021 року. Так, відповідно до досліджених матеріалів справи, позивач виявив бажання звільнитися з посади Генерального директора ТОВ «Оптова компанія «Дарниця», в зв`язку з чим 01.04.2014р. на адресу засновників (учасників) [PERSON] та [PERSON] , було направлено заяву від 01.04.2014р. з проханням звільнити його з роботи з 15.04.2014р. за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Дану Заяву було направлено рекомендованими листами з оголошеною цінністю, що підтверджується описами вкладення у цінний лист №0303110286638, №0303110286620 та фіскальними чеками №6300, №6301. Також, 01.04.2014р. Генеральним директором [PERSON] на адресу засновника (учасника) [PERSON] , який володів часткою в статутному капіталі у розмірі 60%, направлено Повідомлення від 27.03.2014р. про скликання на 12.05.2014р. позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Оптова компанія «Дарниця», серед порядку денного яких, було визначено питання під №12 звільнення та призначення членів Дирекції. Дане Повідомлення було направлено рекомендованим листом з оголошеною цінністю, що підтверджується описом вкладення у цінний лист №0813300372598 та квитанцією №372580. Попри це, як зазначено позивачем, учасники ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» [PERSON] та [PERSON] жодним чином не відреагували на його заяву та проігнорували обов`язок бути присутніми на позачергових зборах в результаті неявки учасників. Як наслідок, його перебування на посаді директора ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» позбавляє права бути звільненим із займаної посади за власним бажанням та права на вільне обрання місця роботи, вид діяльності, працевлаштуватися на іншу роботу. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Трудові відносини працівників регулюються Кодексом законів про працю України. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. За нормами ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Умови укладення трудового договору передбачені ст. 24 КЗпП України. Підстави припинення трудового договору передбачені ст. 36 КЗпП України, серед яких, розірвання трудового договору з ініціативи працівника, що передбачено ст. 38, 39 цього Кодексу. Передбачений ч. 1 ст. 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. На переконання суду, Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо доведення інформації про свої наміри звільнитися з посади Генерального директора товариства за власним бажанням, надіславши засновникам товариства [PERSON] та [PERSON] свою заяву та повідомлення рекомендованими листами з оголошеною цінністю, відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабміну № 270 від 05.03.2009р. За змістом положень ст. 38 КЗпП, Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» праву директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчим орган та внести дані зміни до Єдиного державного реєстру. Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даною норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004р. № 14-рп/2004, від 16.10.2007 р. № 8-рп/2007, та від 29.01.2008 р. № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя "включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру". Стаття 8 Конвенції "захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом". Поняття "приватне життя" в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на "приватне життя" (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" (Oleksandr Volkov v. Ukraine, N 21722/11, § 165)). З урахуванням положень ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини суд приходить до висновку, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям "приватне життя". Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд в постанові від 24.12.2019 року у справі №758/1861/18 (провадження № 61-49113св18) вказав, що відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. У постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18) з приводу виникнення подібних правовідносин зазначено, що відповідач не виконав вимоги трудового законодавства, не здійснив будь-яких дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю. Тобто існує порушення права позивача на припинення трудових відносин. Зі змісту позовної заяви вбачається, що він просить суд визнати його звільненим з посади директора товариства. Однак, згідно зі статутом останнього вирішення питання про звільнення керівника відноситься до виключної компетенції загальних зборів товариства. Разом з тим, відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України, з урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин, ефективним і таким, що не суперечить закону, у даному випадку буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин позивача з товариством на підставі ст.38 КЗпП України. Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивачем вжито всіх необхідних заходів, направлених на розірвання трудового договору, однак процедура розірвання трудового договору не виконана не з його вини, тому за вказаних обставин позовна вимога про припинення трудових відносин у зв`язку із звільненням позивача за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України підлягає задоволенню. Задовольняючи в цій частині позов, суд виходить з того, що права позивача, передбачені КЗпП України, є визначальними та не можуть залежати від реалізації свого обов`язку загальними зборами ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» щодо обрання нового виконавчого орану товариства. Що стосується вимоги [PERSON] про зобов`язання Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію змінити відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, шляхом виключення з розділу «Прізвище, ім`я та по-батькові, дата обрання осіб, які обираються до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах із третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» відомості про [PERSON] як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптова компанія «Дарниця», слід зазначити наступне. У частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі. Слід зазначити, що в постанові від 24.12.2019 року по справі №758/1861/18 (провадження №61-4911св18) Верховний Суд вказав, що суд апеляційної інстанції помилково задовольнив вимогу позивача про виключення з ЄДРПОУ запису про директора товариства, оскільки суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстраційної служби, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру. Також в постанові від 17.03.2021 року у справі №761/40378/18 (провадження №61-18255св19) Верховний Суд зробив висновок, що позовна вимога до відділу державної реєстрації про зобов`язання внести зміни до відомостей з ЄДР шляхом виключення відомостей про нього як керівника (генерального директора) товариства з обмеженою відповідальністю не може бути звернена до органу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (державного реєстратора такого органу), який зобов`язаний виконати рішення суду щодо припинення трудових відносин керівника юридичної особи з такою особою незалежно від того, чи був цей орган (реєстратор) залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Таким чином, рішення суду про визнання трудових відносин припиненими, після набрання ним законної сили, є підставою для здійснення уповноваженим державним органом (державним реєстратором) відповідних реєстраційних дій, передбачених вказаним вище законом, а суд не вправі втручатися в діяльність органу державної реєстраційної служби, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру. Тобто в цій частині позов не підлягає задоволенню. При цьому суд звертає увагу на те, що у разі необґрунтованої відмови відповідного державного органу у вчиненні реєстраційних дій на підставі рішення суду про визнання трудових відносин припиненими, після набрання ним законної сили, позивач не позбавлений права звернутися до суду у передбаченому законом порядку. В зв`язку із частковим задоволенням позову із відповідача на підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, у зв`язку із задоволенням однієї вимоги немайнового характеру, з ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: partial