Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 10.10.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб, що був зареєстрований Березанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 24 від 13.05.2017 року, а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Ухвалою суду від 24.10.2019 року провадження по справі відкрито. В ході судового розгляду справи судом розглянуто клопотання про витребування доказів. 22.11.2019 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив. 18.12.2019 року стороною позивача до суду подано відповідь на відзив. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] з позовними вимогами погодилась частково з підстав, викладених у відзиві. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що сторони з 13.05.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено, сторони проживають окремо, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Позивач [PERSON] зазначає, що дитина проживає разом з нею, а відповідач не надає жодної матеріальної допомоги. При цьому позивач стверджує, що відповідач має відповідну освіту та працює біля десяти років за контрактами на іноземних судах, тому має хоч і мінливий, але високий статок та можливість сплачувати аліменти на утримання дитини та на утримання позивача, оскільки [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому не має можливості працювати і потребує матеріального забезпечення. У відзиві на позов відповідач [PERSON] посилається на те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме в частині розірвання шлюбу. Стосовно вимог на утримання дитини відповідач зазначає, що від утримання дитини він ніколи не ухилявся і по мірі можливості завжди надавав кошти на утримання сина шляхом перерахування на картковий рахунок позивачки, приїжджаючи до сина купував різноманітні продукти харчування, а також одяг. Відповідач [PERSON] стверджує, що оскільки він проживає в селищі міського типу через відсутність роботи він не має можливості працевлаштуватися на постійній основі, влаштовується, в основному, по найму, виконуючи некваліфіковані роботи. На теперішній час [PERSON] непрацевлаштований та не має постійного доходу, в зв`язку з чим не може сплачувати аліменти на сина в розмірі 5000,00 грн. щомісячно. При цьому відповідач зазначає, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1500,00 грн. та аліменти на утримання позивачки - в розмірі 500 грн. до досягнення дитиною 3-х років. Щодо вимог про стягнення аліментів за минулий час - з 14.05.2019 року, відповідач зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з нього, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 13.05.2017 року, про що Березанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було складено відповідний актовий запис №24. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що 01.12.2017 року Березанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції складено відповідний актовий запис №111, що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою ТОВ «ТЕК «МІТРІДАТ», вих. № 02/01 від 02.12.2019 року, [PERSON] , ІПН [NUMBER] , з 24.03.2017 року працює фахівцем відділу продажу транспортно-експедиторських послуг ТОВ «ТЕК «МІТРІДАТ» та з 22.01.2018 року по теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (наказ №ТМ-1/25 від 22.01.2018 р.). З довідки УПСЗН Березанської РДА вбачається, що [PERSON] за 2018 рік отримала одноразову допомогу при народженні першої дитини в розмірі 19780,00 грн. За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 05.12.2019 року №7130 вбачається, що [PERSON] з 01.10.2017 року по 30.09.2019 року отримувала доходи з таких джерел: в 2017 році з ФГ "Грендач" - 1744,00 грн. - надання майна в лізинг; в 2018 році з ТОВ "ТЕК "Мітрідат" 1554,54 грн. - соціальні виплати, з ФГ "Грендач" - 2500,00 грн., 1000,00 грн. - надання майна в лізинг; в 2019 році - 4000,00 грн. - надання майна в лізинг /а.с.68/. Щодо майнового стану відповідача судом встановлено наступне. Судом досліджено довідку №1835 від 18.11.2019 року, видану секретарем Березанської селищної ради Миколаївської області, згідно з якою [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований та проживає: [ADDRESS] . На території селищної ради не працює /а.с.27/. Згідно з довідкою №1834 від 18.11.2019 року, виданою секретарем Березанської селищної ради Миколаївської області, згідно з якою [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований та проживає: [ADDRESS] . Його сім`я складається: Батько: [PERSON] , [INFO] . Мати: [PERSON] , [INFO] /а.с.33/. Стороною відповідача суду надані копії квитанцій та чеків щодо купівлі одягу та взуття, а також перерахування грошових коштів на рахунок позивача [PERSON] /а.с.28-32/. Судом досліджено довідку, видану Березанською районною філією Миколаївського обласного центру зайнятості, №800 від 18.11.2019 року, згідно з якою [PERSON] , кий проживає за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований як безробітний в Березанській районній філії ОЦЗ з 11.02.2019 року. Дата припинення реєстрації: 04.07.2019 року. Дохід за період з 11.02.2019 року по 04.07.2019 року становить 1738,67 грн. /а.с.34/. З наданих стороною відповідача [PERSON] матеріалів вбачається, що відповідач не зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що будинок, в якому відповідач проживає зі своїми батьками йому не належить та взагалі за відповідачем будь-якого нерухомого майна не зареєстровано /а.с.35-40/. Також стороною відповідача суду надано витяг з даних Головного управління статистики у Миколаївській області, згідно з яким середньомісячна номінальна заробітна плата штатних працівників у 2019 році в Березанському районі Миколаївської області становила: в І кварталі - 6727 грн., в ІІ кварталі - 8108 грн., в ІІІ кварталі - 8184 грн. На підтвердження доводів сторони позивача [PERSON] щодо фінансової можливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному в позові розмірі суду надано копії документів [PERSON] щодо підвищення кваліфікації моряка та перебування його у рейсах, зокрема з 04.05.2018 року по 18.05.2018 року, а також виписку за картковим рахунком [PERSON] , на який в 2017 році перераховувалась заробітна плата моряка /а.с.50-56/. На ухвалу суду про витребування доказів судом отримано відповідь з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, згідно з якою відомостей про перетинання державного кордону України громадянином [PERSON] , [INFO] , за останні три роки (в період з 18.12.2016 року по теперішній час 06:00 03.01.2020 року) немає /а.с.79/. З відповіді ДП "В.ШІПС (УКРАЇНА)", вих. №595 від 13.01.2020 року, вбачається, що [PERSON] протягом останніх трьох років, що передували даті отримання Ухвали Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2019 року по справі №947/24818/19 за послугами з посередництва у працевлаштуванні за кордоном до ДП "В.ШІПС (УКРАЇНА)" не звертався /а.с.81/. З відповіді ДК "ДАНАОС УКРАЇНА" №02/LK від 15.01.2020 року вбачається, що протягом останніх трьох років, що передували даті отримання Ухвали Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2019 року про витребування доказів по справі №947/24818/19 за посередництвом ДК "ДАНАОС УКРАЇНА" [PERSON] було укладено 2 трудових договори (контракти) про працевлаштування за кордоном на посаду матроса першого класу (Able Seaman), а саме: - трудовий договір (контракт) від 16.05.2017 року з базовою ставкою нарахування заробітної плати - 680 доларів США за місяць роботи; - трудовий договір (контракт) від 30.04.2018 року з базовою ставкою нарахування заробітної плати - 680 доларів США за місяць роботи. Крім того, повідомлено суд, що ДК "ДАНАОС УКРАЇНА" є лише посередником у працевлаштуванні моряків на судна іноземних судновласників та, відповідно, не перебуває в трудових відносинах з моряками, не нараховує і не виплачує їм заробітну плату, не володіє інформацією про суми, що фактично отримані моряками /а.с.83/ IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112, 180-185 СК України. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповіно до положень ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 84 СК України зазначає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріалу допомогу. Відповідно до ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ На підставі викладеного судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . З урахуванням визнання позовних вимог відповідачем в частині розірвання шлюбу, суд вважає наявними підстави для задоволення позову в цій частині. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, враховуючи згоду відповідача на стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1500,00 грн. та аліменти на утримання позивачки - в розмірі 500 грн. до досгнення дитиною 3-х років, суд зазначає, що вказані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Доводи сторони позивача щодо того, що відповідач є моряком та має високий дохід в ході судового розгляду справи належними та допустимими доказами не підтверджені. Так, матеріали справи містять інформацію, що [PERSON] працевлаштовувався в 2017-2018 роках на посаду матроса першого класу, а саме - останній контракт від 30.04.2018 року з базовою ставкою нарахування заробітної плати - 680 доларів США за місяць роботи. Однак з копії паспорту моряка вбачається, що з судна [PERSON] був звільнений 18.05.2018 року, та доказів щодо працевлаштування відповідача моряком за кордон після вказаної дати суду не надано. Проте судом враховується те, що отримати відомості щодо працевлаштування відповідача зі всіх існуючих в Україні крюінгових агенцій неможливо, та стороною відповідача суду не було надано для огляду оригінал паспорту моряка для підтвердження того, що після 18.05.2018 року він не був працевлаштований на суда іноземних компаній. За таких обставин, враховуючи мінливий характер доходів відповідача, суд вважає розмір аліментів, визначений в позовній заяві, завищеним. При цьому при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує визначений Законом України "Про державний бюджет на 2020 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] погодився на розмір аліментів на утримання дитини - 1500,00 грн. та на утримання позивачки, з урахуванням отримання нею щомісячної соціальної допомоги в розмірі 860 грн., - 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною 3-х років. Однак вказані суми аліментів, запропоновані відповідачем, суд вважає заниженими та такими, що на теперішній час не зможуть забезпечити рівень життя дитини, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. За таких обставин суд вважає справедливим та пропорційним розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання дитини - 2500,00 грн. щомісячно до повноліття дитини - [INFO] , та розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання позивача - 800,00 грн. щомісячно до [INFO] року. При цьому, суд визначаючи розмір аліментів враховує надані відповідачем докази щодо його стану здоровья. Відповідач вказує, що з травня 2018 року він не міг працювати моряком через отриману травму хребта в останному рейсі. Вказані доводи відповідача були підтверджені в ході судового розгляду справи наданими ним медичними довідками до дослідженнями. Щодо часу, з якого належить стягнути аліменти, суд зазначає наступне. В позовній заяві [PERSON] просить стягувати аліменти з 14.05.2019 року. При цьому з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів ще 14.05.2019 року, проте ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 16.09.2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя повернуто без розгляду. З цього приводу суд зазначає, що дата подання позовної заяви, яку було повернуто позивачеві, не може враховуватись як дата звернення до суду, оскільки про поверненні позовної заяви така заява вважається не поданою. При цьому суд також приймає доводи сторони відповідача щодо того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з нього, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати, в зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення аліментів за минулий час. За таких обставин суд вважає належним стягнути аліменти з відповідача саме з 10.10.2019 року - дати подання позовної заяви до суду, що є предметом розгляду даної справи. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial