Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 22.08.2008 р. АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11202932000. У відповідності до п. 1.1 вищезазначеного договору, Банк зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі 19797 дол. США, що дорівнює 9997485,85 грн. У відповідності до умов кредитного договору за користування кредитними коштами, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,00% річних. З метою забезпечення вимог кредитора 22.08.2007 року між АКІБ „УкрСиббанк" та [PERSON] був укладений договір поруки №135991, згідно умов якого [PERSON] зобов'язується відповідати перед АКІБ „УкрСиббанк" за невиконання [PERSON] зобов'язань, що виникли з кредитного договору № 12002932000, в повному обсязі на термін виконання основного зобов'язання за кредитним договором. 20.04.2012 року АКІБ „УкрСиббанк", як первісний кредитор, уклав з позивачем ТОВ „Кредекс Фінанс" договір факторингу №05/12, за умовами якого АКІБ „УкрСиббанк" відступив ТОВ „Кредекс Фінанс" всі права, щодо примусового стягнення заборгованості за кредитами, та договорів забезпечення кредиту, в тому числі було відступлено право вимоги за кредитним зобов'язанням відповідача [PERSON], про що останній було повідомлено у встановленому законом порядку. У зв'язку з недотриманням [PERSON] зазначених умов кредитного договору, станом на 19.08.2017 року загальна заборгованість відповідачів перед позивачем складає 293880,28 грн., з яких: 129958,15 грн. - заборгованість за основним зобов'язанням; 73628,81 грн. - відсотки за користування кредитом; 90293,32 грн. - заборгованість за відсотками, яку позивач просив стягнути. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Юзькової О.Л. від 14.09.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Разом з тим, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. З огляду на вищенаведені положення чинного процесуального законодавства, у судовому засіданні, яке відбулося 01.03.2018 року, ухвалою, постановленою судом, було вирішено продовжити розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, проведення підготовчого засідання призначено на 20.04.2018 на 13 год. 30 хв. 20.04.2018р. сторони в судове засідання не з'явилися, у зв'язку з чим було відкладено розгляд даної справи на 21.06.2018р. на 09:00. До судового засідання стороною позивача було подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду повідомлено не було. Своїх представників до суду не направили. Відзив на позов стороною відповідачів не подавався. Суд вважає за можливе розглядати дану справу у їх відсутність за наявними у справі доказами. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши матеріали справи приходить наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 22.08.2008 р. АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11202932000. У відповідності до п. 1.1 вищезазначеного договору, Банк зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі 19797 дол. США, що дорівнює 9997485,85 грн. У відповідності до умов кредитного договору за користування кредитними коштами, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,00% річних. Кредит надається Позичальнику для його особистих потреб, а саме на: придбання автомобіля (п. 1.4 кредитного договору). Згідно з п. 1.5 Банк надає кредит позичальнику шляхом зарахування коштів на поточний рахунок Позичальника [NUMBER], код Банку (МФО) 351005. Позивачем виконано умови договору про надання споживчого кредиту № 12002932000 та надано відповідачу грошові кошти у розмірі 19797 доларів США. Згідно з п.2.1. кредитного договору №11202932000, за для забезпечення усіх грошових зобов'язань 22.08.2007 року між АКІБ „УкрСиббанк" та [PERSON] був укладений договір поруки №135991. Згідно з п.1.1 договору поруки, [PERSON] зобов'язується перед АКІБ „УкрСиббанк" відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед АКІБ „УкрСиббанк", що виникли з кредитного договору № 12002932000, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно п.3.1 договір поруки діє до повного припинення всіх зобов'язань Боржника за Основним договором. Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб'єкту-фактору за плату (Відповідно до ст. 4 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" визначено, що факторинг є фінансовою послугою). Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття „продаж дебіторської заборгованості" та „продаж прав боргових вимог". Таким чином, факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, є операцією, у якій одна сторона (фактор) передає (або зобов'язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов'язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 20.04.2012 року АКІБ „УкрСиббанк", як первісний кредитор, уклав з позивачем ТОВ „Кредекс Фінанс" договір факторингу №05/12, за п.2.1.,2.2 якого АКІБ „УкрСиббанк" відступив ТОВ „Кредекс Фінанс" всі права, щодо примусового стягнення заборгованості за кредитами, та договорів забезпечення кредиту (а.с. 22-24), в тому числі було відступлено право вимоги за кредитним зобов'язанням відповідача [PERSON], про що останньому було надіслано повідомлення у встановленому законом порядку. Згідно Розділом 6 кредитного договору 11202932000 між АКІБ „УкрСиббанк" та [PERSON], банк має право відмовити в наданні кредиту або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених договором. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В статті 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, при солідарному обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язків частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У зв'язку з недотриманням [PERSON] зазначених умов кредитного договору, згідно наданих розрахунків станом на 19.08.2017 року загальна заборгованість відповідачів перед позивачем складає 293880,28 грн., з яких: 129958,15 грн. - заборгованість за основним зобов'язанням; 73628,81 грн. - відсотки за користування кредитом; 90293,32 грн. - заборгованість за відсотками Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідачів [PERSON], [PERSON] солідарно на користь позивача ТОВ «Кредекс Фінанс» підлягає стягненню сума боргу у розмірі 293880,28 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів 1, 2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1 651,88 грн. з кожного.

Outcome: approved