Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" (далі - ТОВ "АВТО ПРОСТО") та Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ СЕРВІС" (далі - ТОВ "АТ СЕРВІС") про захист прав споживачів, введення в оману та повернення коштів, сплачених за наслідками укладення договорів, який обґрунтовував тим, що 06.11.2019 він уклав з ТОВ "АВТО ПРОСТО" договір № 804128 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі (далі - договір № 804128). В цей же день він уклав з ТОВ "АТ СЕРВІС" договір доручення № 804128 (далі - договір доручення), на виконання якого сплатив 27 982 грн. 10 коп. В подальшому він здійснив сплату грошових коштів ТОВ "АВТО ПРОСТО": 06.12.2019 - 77 718 грн. 60 коп. та 13.01.2020 - 20 000 грн. Під час підписання зазначених договорів він ознайомився з ними, проте мало що зрозумів з них. Зазначає, що вказані договори були укладені під впливом обману про положення оспорюваних правочинів, несправедливості умов договору, порушення принципів добросовісності, дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін із завданням шкоди споживачу і не відповідали внутрішній волі позивача. Представники відповідачів не роз`яснили йому, що вони не продають автомобілі, а надають послуги з адміністрування системи придбання автомобілів у групі, чим ввели його в оману стосовно предметів договорів, умов та строків отримання товару, його ціни та умов оплати, що є порушенням вимог Закону України "Про захист прав споживачів", чим застосували відносно нього нечесну підприємницьку діяльність. Просив визнати недійсним договір № 804128 з додатками, укладений з ТОВ "АВТО ПРОСТО" та стягнути з останнього сплачені ним грошові кошти у розмірі 97 718 грн. 60 коп., визнати недійсним договір доручення, укладений з ТОВ "АТ СЕРВІС" та стягнути з останнього сплачені ним грошові кошти у розмірі 27 982 грн. 10 коп. 30.03.2020 ТОВ "АВТО ПРОСТО" надало відзив на позов, в якому зазначено, що ТОВ "АВТО ПРОСТО" є фінансовою установою та 15.01.2013 отримало ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товару у групах. Між сторонами 06.11.2019 укладено договір № 804128 з додатками до нього, всі положення договору чітко викладені у ньому та підписані позивачем, що свідчить про його обізнаність щодо умов договору. До укладення договору № 804128 позивачу була надана вичерпна інформація про послуги, що йому будуть надані відповідачем, про що він зазначив у цьому договорі. Крім цього, договором № 804128 передбачено, що учаснику додатково надається 14 днів з дати підписання договору для детального вивчення його умов та можливості його розірвання без втрати коштів, однак [PERSON] після укладення договору даним положенням не скористався та неодноразово сплачував кошти за договором. Позивач не вказав жодну статтю договору № 804128, яка є несправедливою. Вважають, що договір № 804128 укладений у відповідності до вимог законодавства, не містить в собі несправедливих умов, позивач був ознайомлений з його умовами, а тому просили позов залишити без задоволення. 27.07.2020 ТОВ "АВТО ПРОСТО" надало додаткові пояснення, в яких зазначило, що між сторонами був укладений договір № 804128, спрямований на придбання позивачем автомобіля RIA Sportage з поточною ціною автомобіля на день укладення договору 466 368 грн., про що сторони зазначили у додатку № 1 до договору № 804128. 31.03.2020 до суду надійшов відзив ТОВ "АТ СЕРВІС" на позов, в якому просили відмовити у задоволенні позову. Позивач добровільно 06.11.2019 уклав договір доручення з ТОВ, на виконання якого самостійно перерахував на їх рахунок кошти, після чого був включений до групи на отримання автомобіля. ТОВ "АТ СЕРВІС" діяло у відповідності до умов укладеного між сторонами договору та без порушень прав Позивача. Позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позов підтримав і просив його задовольнити, а справу розглянути у його відсутності. ТОВ "АВТО ПРОСТО" було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, представник надав клопотання, в якому просив в задоволенні позову відмовити, а справу розглянути у відсутності їх представника. ТОВ "АТ СЕРВІС" було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці Чутівського районного суду Полтавської області відповідно до вимог ст.ст. 128 ч. 11 та 187 ч. 10 ЦПК України, проте в судове засідання не з`явився, причини неявки невідомі. У відзиві на позов директор ТОВ просив справу розглянути за відсутності їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. 06.11.2019 між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та [PERSON] був укладений договір № 804128 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі. За умовами укладеного договору № 804128 позивач стає покупцем автомобіля через механізм надання права на отримання автомобіля та за умови виконання ним усіх зобов`язань за договором. Предметом договору № 804128 є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АВТОФОНД. Відповідно до додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору № 804128, ціна автомобіля RIA Sportage, який мав намір придбати позивач, на день укладення договору становить 466 368 грн. Позивач зобов`язувався сплачувати: винагороду за послуги, пов`язані з включенням договору до системи АВТОФОНД та формування групи в розмірі 27 982 грн. 08 коп.; періодичний платіж у розмірі 1, 6666%; щомісячну винагороду у розмірі 0, 415% + ПДВ; винагороду за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику у розмірі 3 % + ПДВ. Доказів укладення між ТОВ "АТ СЕРВІС" та позивачем договору доручення позивач суду не надав, але факт укладення даного договору не спростовує ТОВ "АТ СЕРВІС", а тому суд приходить до висновку, що між позивачем та ТОВ "АС СЕРВІС" 06.11.2019 був укладений договір доручення. 05.11.2019 позивач сплатив 27 982 грн. 10 коп. ТОВ "АТ СЕРВІС", зазначивши, що дана сума коштів сплачується ним як: "Винагорода за договором доручення № 804128 від 06.11.2019". 06.12.2019 [PERSON] на рахунок ТОВ "АВТО ПРОСТО" перерахував 77 718 грн. 60 коп., а 13.01.2020 - 20 000 грн., зазначивши призначення платежу: "За послуги за придбання автомобіля". 17.02.2020 [PERSON] направив на адреси відповідачів претензію про спонукання відшкодувати кошти, сплачені за наслідками укладення Договорів доручення та фінансових послуг № 804128 від 06.11.2019. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ч. 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст.182 ЦПК України). У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 229 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. У ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (ст. 3 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стосовно посилань [PERSON] на те, що під час підписання зазначених договорів він ознайомився з ними, проте мало що зрозумів з них, суд зазначає, що позивач, підписуючи договір № 804128, своїм підписом засвідчив та підтвердив, що він отримав усі коректно висловлені пояснення від представника ТОВ "АВТО ПРОСТО", проінформований про всі можливі витрати у зв`язку з укладенням цього договору, який уважно прочитав та зрозумів його та додатки до нього; що він своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обов`язки за договором і здатність набувати права та обов`язки за договором, та що умови договору йому зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Крім того, в подальшому позивач наступні 2 місяці, після укладення договору № 804128, сплачував кошти на його виконання. Стосовно посилань позивача на те, що він був введений ТОВ "АВТО ПРОСТО" в оману щодо істотних умов договору № 804128, суд констатує наступне. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях ТОВ "АВТО ПРОСТО", істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. У п. 19.4 договору № 804128 визначено, що учасник підтверджує, що ТОВ "АВТО ПРОСТО" надало інформацію про суть фінансової послуги, що пропонується за цим договором, із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи, повідомило про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги за договором, про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, повідомило про механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги, повідомлено реквізити (адреса, номер телефону) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також реквізити (адреса, номер телефону) органів з питань захисту прав споживачів. Вказані обставини також свідчать про те, що позивач погодився з усіма умовами, підписавши спірний договір № 804128. Крім того, додатковою гарантією повного усвідомлення кожним учасником своїх прав та обов`язків за договором № 804128 виступає п. 12.1.4 цього договору, відповідно до якого, якщо учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від договору про адміністрування протягом 14 календарних днів з дати підписання договору, договір вважається розірванім, і учасник звільняється від будь-яких зобов`язань за ним. Такому учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за договором про адміністрування. Таким чином позивач, підписавши договір № 804128, мав 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з його умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі АВТОФОНД. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що на момент укладання договору № 804128 він дійсно помилявся щодо його природи, прав та обов`язків сторін, та не довів наявності умислу в діях ТОВ "АВТО ПРОСТО" щодо введення його в оману щодо обставин, які мають істотне значення чи застосування нечесної підприємницької діяльності. Помилка внаслідок власної недбалості, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що посилання позивача на те, що він був введений в оману щодо істотних умов цього договору, не до кінця усвідомив його зміст, а умови договору порушують принцип добросовісності, створюють дисбаланс між правами і обов`язками сторін та не відповідають внутрішній волі позивача, є безпідставними. Стосовно посилань позивача на здійснення ТОВ "АВТО ПРОСТО" нечесної підприємницької практики, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, 3 п. 7, 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Так, п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Результат аналізу зазначеної норми дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов`язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. Аналогічний правовий висновок щодо застосування ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" висловлений у постановах Верховного Суду України від 11.09.2013 у справі № 6-40цс13 та від 25.06.2014 у справі № 6-74цс14. Укладений між сторонами договір № 804128 у межах системи придбання товарів у групах не є утворенням та розвитком пірамідальних схем в розумінні п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки ТОВ "АВТО ПРОСТО" надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі договору з учасниками групи є отримання автомобілів усіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається у процесі її виконання. Крім того, кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати. Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 у справі № 380/63/16-ц. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про те, що укладена між позивачем та ТОВ "АВТО ПРОСТО" угода в рамках системи придбання товарів у групах не є утворенням та розвитком пірамідальних схем у розумінні п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки ТОВ "АВТО ПРОСТО" надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі угод з учасниками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Кожний учасник групи отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати. Стосовно посилання позивача на те, що умови договору № 804128 є несправедливими, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, порушує вимоги ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", суд зазначає наступне. Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", де визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (ст.ст. 3 ч. 1 п. 6, 509 ч. 3ЦК України), призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та завдають шкоди споживачеві. Суд, дослідивши та проаналізувавши умови договору № 804128 на предмет їх несправедливості з урахуванням положень ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", зазначає, що спірний договір укладено з дотриманням положень цивільного законодавства і його зміст не суперечить Закону. Доводи позивача про несправедливість умов договору № 804128 у зв`язку з тим, що ТОВ "АВТО ПРОСТО" використовує підміну понять "Ціна автомобіля" та "Поточна ціна автомобіля", суд зазначає наступне. У договорі № 804128 сторони погодили визначення терміну "Поточна ціна Автомобіля" як ціна автомобіля, яка встановлюється постачальником кожного місяця в останній робочий день місяця та є основою для розрахунку грошового розміру періодичних платежів та винагороди ТОВ, передбачених договором. Поточна ціна автомобіля може змінюватись протягом строку дії договору про адміністрування, що відповідно, зумовлює зміну грошового розміру періодичних платежів та винагороди ТОВ. У п. 2.1 та 2.2 договору № 804128 сторони договору визначили, що поточна ціна автомобіля є критерієм-основою для розрахунку періодичних платежів, винагороди ТОВ та інших платежів, передбачених договором, протягом всього строку існування групи, та повідомляється ТОВ постачальником щонайменше щомісячно, та передбачили, що у разі зміни поточної ціни автомобіля ТОВ має право змінювати розмір періодичних платежів та винагороди, які мають вноситися учасниками груп, про що ТОВ письмово повідомляє учасників групи протягом 7 робочих днів з дати отримання від постачальника документа, що підтверджує її зміни. У такому повідомленні зазначаються: дата зміни поточної ціни товару, нова поточна ціна товару, розмір періодичних платежів та щомісячної винагороди за послуги, які мають надалі сплачуватися учасниками групи з дати зміни поточної ціни послуги. Така система оплати повністю узгоджується з правовою природою угоди про надання послуг з придбання товарів у групах, якою передбачається для учасника можливість отримати у власність обраний ним автомобіль до виплати його повної вартості за рахунок коштів, сплачених іншими учасниками групи, які не отримали автомобілі, проте мають потенційне право на це. Придбання автомобіля за такою угодою відбувається за його дійсною вартістю на момент купівлі, яка в силу ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого іншим учасникам раніше. За таких обставин сторонами не визначається остаточний обсяг грошового зобов`язання, так як сума щомісячних внесків та інших платежів залежить від ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 691/94/16-ц. Розмір кожного платежу визначається на час проведення оплати і залежить від поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати, є неспроможними, оскільки саме такі умови були погоджені сторонами при укладенні договору, і вони є зрозумілими. За змістом цих умов поточна ціна автомобіля - це ціна транспортного засобу, яка встановлена постачальником в останній робочий день кожного місяця, є змінною величиною, яка може змінюватися як у бік збільшення, так і у бік зменшення. Визначення розміру щомісячних платежів у прив`язці до поточної ціни автомобіля, а не у прив`язці до інших чинників, наприклад зміни курсу валют, підвищення облікової ставник Національного банку України, рівня інфляції, які також можуть впливати на вартість товарів та послуг на ринку, не можна вважати несправедливими умовами договору. За системою АВТОФНД транспортний засіб можна отримати лише за дійсною вартістю на момент отримання, яка в залежності від ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого учаснику раніше. Визначення щомісячних внесків та інших платежів відповідно до ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця, не призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, а тому не є несправедливими умовами в розумінні ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів". До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2019 у справі № 357/13841/16-ц, від 22.05.2019 у справі № 285/1777/17, та від 30.10.2019 у справі № 141/480/17. Позивач не надав суду договір доручення та доказів того, що цей договір був укладений під впливом обману і не відповідав його внутрішній волі, умови договору є несправедливими і порушують принцип добросовісності, містять в собі дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін із завданням шкоди споживачу. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed