Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Яворівської сільськоїрадиПіщанського району Вінницької області про визнання права власності на спадщину, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 68,2 кв. м., житловою площею 41,4 кв. м., зазначений в технічному паспорті під літ. "А", веранду під літ. "а", погріб під літ. "а/під", вхідний майданчик під літ. "а1", літню кухню під літ. "Б", веранду під літ. "б", сарай з гаражем під літ. "В", сарай під літ. "Г", загальною вартістю 49 315,00 гривень, який розташований в [ADDRESS] . Також позивач просить поновити пропущений строк для звернення до суду з питання прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує, тим що являється спадкоємцем за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті його матері [PERSON] , оскільки останньою за життя було складено заповіт від 30 листопада 1990 року, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Яворівської сільської ради Піщанського району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за № 40, відповідно до якого [PERSON] на випадок свої смерті зробила розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що за законом вона матиме право, заповіла сину [PERSON] . Інших спадкоємців, в тому числі тих, які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні, немає. При зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. А тому, здійснити своє право на спадкування вищезазначеного майна він може лише в судовому порядку. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Близнюк В. В. в підготовче засідання не з`явилися, проте від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі, та про підтримання вимог, викладених в позовній заяві. Представник відповідача Яворіської сільськоїї ради Піщанського району Вінницької області в підготовче засідання не з`явився, проте на адресу суду від нього надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, та про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 68,2 кв. м., житловою площею 41,4 кв. м., зазначений в технічному паспорті під літ. "А", веранду під літ. "а", погріб під літ. "а/під", вхідний майданчик під літ. "а1", літню кухню під літ. "Б", веранду під літ. "б", сарай з гаражем під літ. "В", сарай під літ. "Г", загальною вартістю 49 315,00 гривень, який розташований в [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті його матері [PERSON] , оскільки останньою за життя було складено заповіт від 30 листопада 1990 року, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Яворівської сільської ради Піщанського району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за № 40, відповідно до якого [PERSON] на випадок свої смерті зробила розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що за законом вона матиме право, заповіла сину [PERSON] . Інших спадкоємців, в тому числі тих, які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні, немає. При зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Також, у вказаній постанові зазначено, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивачем пропущено строк на прийняття спадщини, проте його можливо поновити як пропущений з поважних причин. А тому, здійснити своє право на спадкування вищезазначеного майна позивач може лише в судовому порядку. Зазначене підтверджується: копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.5), копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.6), копією дублікату заповіту [PERSON] від 20 листопада 1990 року (а.с.7), копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с.8-13), роз`ясненням нотаріуса (а.с.14), ордером (а.с.15). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Як передбачено статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі наведеного та

Outcome: approved