Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що 02.09.2004 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської\~ області , про що було зроблено актовий запис - №20. У шлюбі у них народилися діти: [PERSON],\~ [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними,\~ внаслідок чого\~ виникли\~\~ сімейні конфлікти,\~ що\~ призвело\~\~ до фактичного припинення шлюбних відносин між подружжям. Вважає,\~ що подальше спільне життя та збереження шлюбу\~ є неможливим та суперечить її\~ інтересам.\~ У зв'язку з чим позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, оскільки жодних обов'язків у сторін, як подружжя не існує. Окрім того, позивач\~ зазначає,\~ що відповідач [PERSON], жодної участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Дана обставина негативно позначається на житті родини, та не дозволяє в повному обсязі забезпечити дітей найнеобхіднішим. На даний час їх діти знаходяться повністю на її утриманні. З посиланням\~ на викладене\~ позивач просить\~суд: шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 02.09.2004 року у виконкомі Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської\~ області , про що було зроблено актовий запис - №20- розірвати; стягнути з відповідача - [PERSON] аліменти на користь [PERSON] в твердій грошовій сумі на утримання дітей: [PERSON],\~ [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 06.11.2011 р.н в розмірі по 1000,00 тисяча гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, натомість на адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за її відсутності , зазначивши, що позовні вимоги підтримує в\~ повному обсязі,\~ проти прийняття заочного\~ рішення у справі не заперечує . Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується зворотнім повідомленням про вручення йому поштового відправлення за № 8800021925336 та № 8800022153809. Відповідно до ч.4\~ ст.12\~ ЦПК\~ України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4\~ ст.223\~ ЦПК\~ України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд\~вважає\~за\~необхідне\~звернути\~увагу\~на\~тому,\~що\~застосовуючи\~ відповідно\~до\~ч.\~4\~\~ст.\~ 10 \~Цивільно-\~процесуального\~кодексу\~України, \~ст.\~17\~Закону\~України \~"Про\~виконання\~ рішень\~ та\~ застосування\~практики\~Європейського\~суду\~з\~прав\~людини"\~при\~розгляді справи\~ч.\~1 \~ст.\~6\~ Конвенції про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних\~свобод,\~право \~особи\~на\~справедливий\~ і\~публічний\~ розгляд\~ його\~справи\~упродовж\~розумного\~строку\~кореспондується\~з\~обов'язком\~добросовісно\~ користуватися наданими\~законом\~процесуальними\~правами,\~утримуватись\~від\~дій,\~що\~ зумовлюють затягування\~ судового\~процесу,\~та\~ вживати\~надані\~ процесуальним\~ законом\~ заходи\~ для\~скорочення\~періоду\~ судового\~провадження \~(п.\~35\~рішення\~від\~07.07.1989\~р.\~Європейського\~ суду\~ з\~прав\~людини\~у \~справі\~ "Юніон\~Еліментарія\~Сандерс\~проти\~Іспанії"\~ (Alimentaria\~ Sanders\~S.A.\~v.\~Spain).\~Обов'язок \~швидкого \~здійснення\~ правосуддя\~ покладається,\~в\~ першу\~чергу, \~на\~відповідні\~державні\~судові\~органи.\~ Розумність\~тривалості\~судового\~ провадження\~ оцінюється\~ в\~залежності\~від\~обставин\~справи\~ та\~з\~ огляду\~ на\~складність\~справи,\~ поведінки\~сторін,\~ предмету\~ спору.\~Нездатність\~суду\~ефективно\~ протидіяти\~ недобросовісно\~ створюваним\~ учасниками\~ справи\~перепонам\~для\~руху\~справи\~є\~порушен-ням\~ч.\~1\~ст.\~6\~даної\~Конвенції\~(§\~66\~-\~69\~\~рішення\~ Європейського\~ суду\~з\~прав\~ людини \~від\~ 08.11.2005р.\~ у\~справі\~"Смірнова\~проти\~України"). Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з'явився до суду без\~повідомлення\~причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і\~ вирішення спору\~ по суті суд приходить до наступного. \~Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах\~ заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~ Кожна сторона\~ повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 02.09.2004 року, який був зареєстрований у виконкомі Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської\~ області , про що було зроблено актовий запис - №20, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії\~ І-ФМ № 002452 від 31.08.2005 року ,виданим повторно\~,\~ оригінал\~\~ якого\~ наявний в матеріалах справи. У даному шлюбі\~ у сторін народилися діти [PERSON],\~ [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 06.01.2011 р.н, що стверджується\~\~\~ відповідними свідоцтвами про народження, копії\~ яких приєднані до матеріалів справи. Майновий спір між сторонами відсутній. \~\~ Шлюбні відносини між подружжям, як стверджує позивач у позовній заяві , припинені\~. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру\~ та бажання зберегти шлюб з відповідачем. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сімя розпалась остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 56 ч. 3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч. 4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. З\~даної\~норми\~слідує,\~що\~кожен\~із\~подружжя\~має\~право\~на\~припинення\~шлюбних\~відносин\~ і\~ таке\~право\~не\~залежить\~від\~бажань\~іншого\~з\~подружжя. Обґрунтованими є і вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] свій обов'язок утримувати дітей, що передбачений ст. 180 СК України не виконує. Ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей. Частинами\~1-3\~ст.\~181\~СК\~України\~передбачено,\~ що\~способи\~виконання\~ батьками\~ обов'язку\~ утримувати\~дитину\~визначаються\~ за\~домовленістю\~між\~ ними;\~за\~ домовленністю\~ між\~батьками\~дитини той\~із\~них,\~хто\~проживає\~окремо\~від\~дитини,\~може\~брати\~участь\~у \~її\~ утриманні \~ в\~ грошовій\~і\~ (або)\~ натуральній\~формі;\~за\~ рішенням\~суду\~кошти\~ на\~утримання\~ дитини\~ (аліменти)\~присуджуються\~ у\~частцівід\~доходу\~її\~матері,\~ батька\~і\~ (або)\~у\~ твердій\~ грошовій\~ сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями\~статей\~180,\~183,\~185,\~193,\~198,\~199\~СК\~України\~визначаються\~декілька\~ видів\~ виконання\~цього\~обов'язку,\~зокрема\~утримання\~неповнолітньої\~дитини,\~що\~стягується\~у\~частках \~або твердій\~грошовій\~сумі\~(статті\~180,\~183);\~участь\~батьків\~у\~додаткових \~витратах\~на\~ дитину,\~що\~ викликані особливими\~обставинами\~ (розвитком\~здібностей\~ дитини,\~її\~хворобою,\~ каліцтвом,\~ тощо)\~(стаття\~185);\~утримання\~дитини,\~яка\~перебуває\~ в\~закладі\~охорони\~здоров'я,\~навчальному\~або іншому\~закладі,\~у\~ разі\~якщо \~батьки\~не\~беруть\~участі\~ в\~утриманні\~дитини,\~ влаштованої\~ до\~ державного\~або\~комунального\~або \~іншого\~ закладу,\~аліменти\~ можуть\~бути\~ стягнуті\~ з\~ них\~на\~загальних\~підставах\~(стаття\~193);\~батьки\~зобов'язані\~утримувати\~своїх\~повнолітніх\~непрацездатних\~ дочку,\~ сина,\~які\~потребують\~ матеріальної\~ допомоги,\~а\~ також\~ якщо\~повнолітні\~ дочка,\~ син\~ продовжують\~ навчання \~і\~потребують\~матеріальної\~допомоги\~до\~ досягнення\~ ними\~ двадцяти\~трьох\~ років,\~за\~умови\~якщо\~батьки\~можуть\~надавати \~таку\~допомогу\~ (стаття\~198).\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~ наявність рухомого\~ та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 СК України зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України\~\~ суд за заявою\~ одержувача визначає\~ розмір\~\~ аліментів\~\~ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2018 рік затверджено на 2018 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01 січня 2018 року - 1492 грн.; на дітей вікoм від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року - 1860 грн. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,\~ ніж\~ 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України, надані\~сторонами\~докази\~в\~підтвердження\~своїх\~ позовних\~вимог\~та\~заперечень\~проти\~ позовних вимог,\~враховує\~встановлений\~законом\~мінімальний\~розмір\~аліментів\~на\~дитину.\~ Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Відповідно\~до\~ст.\~89\~ЦПК\~України,\~ суд\~ оцінює\~докази\~ за\~своїм\~внутрішнім\~ переконанням,\~ що\~ ґрунтується\~на\~всебічному,\~повному,\~ об'єктивному\~та\~безпосередньому\~ дослідженні\~ наявних\~ у\~ справі\~доказів.\~Жоден\~доказ\~ не\~має\~ для\~суду\~наперед\~встановленого\~ значення.\~ Суд\~ оцінює\~належність,\~ допустимість,\~ достовірність\~ кожного\~доказу\~ окремо,\~а\~ також\~ достатність \~і\~ взаємний\~ зв'язок\~доказів\~в\~їх\~сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи\~з\~принципу\~ процесуального\~рівноправ'я\~ сторін,\~та\~враховуючи\~обов'язок\~ кожної\~сторони\~довести\~ті\~обставини,\~на\~які\~вона\~посилається,виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи\~ належність,\~ допустимість,\~достовірність\~та \~достатність\~кожного\~ доказу\~окремо,\~а \~також\~достатність\~і\~ взаємний\~зв'язок\~в\~їх\~ сукупності\~за\~своїм\~ внутрішнім\~ переконанням,\~що\~ґрунтується\~на\~ всебічному,\~повному,\~об'єктивному\~та\~ безпосередньому\~ дослідженню\~наявних\~у\~справі\~доказів, враховуючи\~встановлений\~ законом\~мінімальний \~розмір\~ аліментів\~на\~дитину,суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення\~ з відповідача аліменти на утримання дітей підлягають до\~ часткового\~ задоволення, а саме слід стягнути з відповідача\~\~ аліменти\~\~ на утримання дітей в сумі по 940, 00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки стягнення аліментів в розмірі по 1000,00 гривень щомісячно на\~ утримання кожної дитини, може,\~ на думку суду, покласти відповідача в скрутне матеріальне становище та\~ залишити його\~ без засобів\~ для існування. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 12.09.2017 року, аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з цієї дати. \~Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно\~до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК\~України,\~у\~разі\~задоволення \~позову,\~судові\~ витрати\~ покладаються\~на\~відповідача.\~ Відповідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому суд вважає, що оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн. На\~підставі\~ч.\~6\~ст.\~259\~ЦПК\~України,\~враховуючи\~ складність\~даної\~справи, \~складання\~ повного\~рішення\~суду\~відкладено\~на\~строк\~до\~ десяти\~днів,\~повне\~судове\~ рішення\~складено\~ 05.02.2018\~року \~(п.\~6\~ч.\~7\~ст.\~265\~ЦПК\~України),\~відтак,\~у\~ розумінні\~ ч.\~5\~ст.\~268\~ЦПК\~України\~ датою\~ухвалення\~рішення\~є\~06.02.2018\~року.

Outcome: partial