Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач просить ухвалити рішення яким: визнати недійсним попередній договір №055 купівлі продажу транспортного засобу від 18.04.2018р. укладений між ним, [PERSON] та ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» та стягнути з ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» на користь нього [PERSON] кошти в сумі 30000 грн., оплачених ним згідно попереднього договору №055 купівлі-продажу транспортного від 18.04.2018р. Стягнути з відповідача на його користь понесені ним всі судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що він, [PERSON], мав намір придбати легковий автомобіль. На інтернет-сайті автомобільних оголошень ним було прочитано оголошення про продаж автомобіля Марка Gelly за ціною 95 000 грн., де також було вказано телефон контактної особи [NUMBER], [NUMBER]. Зателефонувавши за вищевказаними номером розміщеним в оголошенні, на його дзвінок відповів чоловік, який представився працівником фірми «Інтер-Авто-Трейд», та підтвердив інформацію по даному оголошенню, пояснивши, що їхня фірма займається продажем легкових автомобілів та сільськогосподарської техніки (трактори), в тому числі вони продають автомобілі марки Марка Gelly, модель Emgrand Х7,2014-2015 року випуску за ціною 95 000 грн. Однак чоловік повідомив, що для оформлення купівлі-продажу автомобіля необхідно приїхати в м. Дніпро вул.Шмідта, 14, де знаходиться фірма, яка працює з графіком роботи з 09год. по 18год. кожного дня крім неділі. При цьому по телефону особа запевнила, що всі документи з купівлі-продажу буде здійснено одразу на місці в м.Дніпро з одночасним передачею автомобіля . 18 квітня 2018р. він, [PERSON], разом із своєю дружиною [PERSON] та знайомими [PERSON], [PERSON] поїхали в м. Дніпро з метою придбання автомобілів. Прибувши за вказаною адресою в офіс вони зустрілись з двома особами, які представились [PERSON] і [PERSON], та повідомили, що вони працюють менеджерами з продажу ТОВ «Інтер-Авто-Трейд». Дані працівники, ще раз їм підтвердили, що їх фірма займається продажем транспорту, в тому числі продажем автомобілів марки Gelly, модель Emgrand Х7, за ціною 95 000 грн. Працівники повідомили, що для продажу необхідно внести авансовий платіж, після чого вони розпочнуть оформляти документи, в підтвердження чого надали рахунки на які потрібно оплатити було кошти. Ним, [PERSON] було оплачено на рахунок ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» кошти в сумі 30 000 грн. Його дружиною [PERSON] було оплачено на рахунок ТОВ «Інтер-Авто- Трейд» кошти в сумі 50 000 грн., Також на рахунок ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» було оплачено кошти [PERSON] та [PERSON] в сумі 50 000грн. та 91 000грн. Після цього їм повідомили, що оскільки автомобілів вони придбали чотири, то вони оформлять всі документи та доставка автомобілів їм буде здійснена автовозом безкоштовно в м.Івано-Франківськ, а решту коштів вони повинні доплати вже після отримання автомобілів в м.Івано-Франківськ. Оглянути автомобіль не було надано можливості, мотивуючи тим, що автомобілі знаходяться іншому місці (на складі, або ще в автосалоні), але запевнили, що це той автомобіль, оголошення про продаж якого розміщено на Інтернет - сайті, і за тією ж ціною 95тис.грн. Після того, як ними було оплачено кошти, працівники повідомили, що їм ще потрібно підписати договір. Повністю довіряючи працівникам ним було підписано попередній договір №055 купівлі-продажу транспортного засобу від 18 квітня 2018 року. Після чого їм повідомили, що на даний час працівники головного офісу перевіряють чи поступили кошти на рахунок, з нами зв'яжуться по телефону та доставлять автомобілі в м. Івано-Франківськ до 24 квітня 2018року. Однак автомобіль ні до 24 квітня 2018 року, ні по даний час йому не було доставлено. На його телефонні дзвінки не відповідають. Вважає, що працівниками ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» його було піддано шахрайству, адже ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» шляхом обману та зловживання довірою, незаконно заволоділо належними йому коштами в сумі 30 000 грн. 22.05.2018р. ним повторно направлена заява про розірвання договору та повернення сплачених ним коштів. Однак жодної відповіді на направлені заяви так і не було отримано, на телефонні дзвінки не відповідають. Виходячи із вищенаведеного, дії відповідача вважає неправомірними і такими, що суперечать як нормам законодавства України, так і загальним моральним принципам. Відповідно до п. 1.5 попереднього договору №055 купівлі - продажу транспортного засобу від 18 квітня 2018 року передбачено, що сторони зобов'язуються укласти основний договір 24 квітня 2018 року. Якщо на зазначену вище дату майно не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що основний договір буде укладено на 5 (п'ятий) день після придбання продавцем майна, про що останній зобов'язується повідомити покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення основного договору. З умов спірного договору вбачається, що ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» не являється власником транспортного засобу, а лише мало на меті укласти договір, предметом якого є послуга, направлена на підбір та подальшу купівлю транспортного засобу із визначеними параметрами, та розраховувало на покриття витрат, пов'язаних із вказаною послугою за рахунок позивача. Таким чином вбачається, що укладено не договір купівлі-продажу, а договір за умовами якого відповідач зобов'язався за дорученням позивача за плату вчинити правочин купівлі-продажу транспортного засобу від свого імені, але за рахунок комітента. Оскільки відповідач, укладаючи договір, який має найменування «Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу», за умовами якого ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» зобов'язалось транспортний засіб придбати у третіх осіб для його відчуження, таким чином йому як споживачу не надано необхідної інформації для здійснення свідомого вибору про предмет та зміст договору, інформація надана у двозначний спосіб, а отже, підприємницька практика відповідача є такою, що вводить в оману та, відповідно, є нечесною. Також спірний договір не містить істотної умови - предмет не визначений індивідуальними ознаками (індивідуальні технічні характеристики, номер шасі транспортного засобу). Марка та модель транспортного засобу не є такими ознаками. Крім того, згідно з п. 4 ч. 1ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» - діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Також, відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Про нікчемність вказаної категорії договорів, у разі недотримання вимоги закону про його нотаріальне посвідчення, зазначено і у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-2766 цс 15. Отже, враховуючи все вищевикладене, попередній договір №055 купівлі-продажу транспортного засобу від 18.04.2018р. укладений між ним та ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» вчинений шляхом нечесної підприємницької практики, через ненадання та надання у нечіткий, незрозумілий та двозначний спосіб інформації, необхідної для здійснення ним свідомого вибору, що стосується основних характеристик предмету, способу розрахунку ціни, статусу товариства та наявності у нього ліцензії на здійснення фінансової діяльності, замовчування представником ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» про наявність чи відсутність у товариства статусу фінансової установи та ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових послуг, договір не було нотаріально посвідчений, його було фактично піддано шахрайству, адже відповідач шляхом обману та зловживання довірою, незаконно заволоділо належними йому коштами в розмірі 30 000 гривень. Позивач [PERSON] в судове засіданні не з"явився, хоч про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений судом. В Долинський районний суд поступила заява, згідно якої позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, за участю його представника [PERSON] В разі неявки відповідача , не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.63). Представник позивача [PERSON] - [PERSON].( договір про надання правової допомоги а.с.28-30) в судове засідання не з"явився, хоч про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений судом. В Долинський районний суд поступила заява, згідно якої представник позивача просить розгляд справи проводити у його відсутності (а.с.65). Представник відповідача ТОВ «"Інтер-Авто-Трейд" » в судове засідання на повторний виклик не з'явився, причину своєї неявки суд не повідомив, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання вважається повідомленим, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. про виклик в судове засідання (а.с.45,62), від відповідача не поступив відзив на позов. Суд вважає, за можливе відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України розглянути справу без участі відповідача, належним чином повідомленого в порядку п.п. 1 ч. 7 ст 128 ЦПК України, який повторно не з'явився в судове засідання, не подав суду відзиву на позов, на підставі наявних у справі даних і доказів. Суд, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності , вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного: Ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.ст. 13, 78, 81 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 18 квітня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №055 (а.с.6-8). Згідно п.п. 1.1.,1.2 вказаного договору, сторони зобов'язуються у встановлений строк укласти договіркупівлі-продажу транспортного засобу на умовах, встановлених у цьому Попередньому договорі. Транспортний засіб , який Продавець зобов'язується придбати у третіх осіб для його відчуження покупцеві за основним договором, та який являтиметься предметом основного договору, має наступні ідентифікаційні ознаки: Марка Gelly; Модель Emgrand Х7; Рік випуску 2015; Інші характеристики Lих.2,0 колір гірчичний (колір, пробіг тощо). Пунктом 1.3,1.4 та 1.5 Попереднього договору визначено, що основний договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти основний договір і прийняття пропозиції другою стороною. Пропозицію укласти основний договір може зробити кожна із сторін такого договору. Пропозиція укласти основний договір має містити істотні умови основного договору, включаючи умови, обумовлені цим договором. Сторони зобов'язуються укласти основний договір 24 квітня 2018 р., за умови повного виконання п. 2.1 цього Попереднього договору. Якщо на зазначену вище дату майно не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що основний договір буде укладено на 5 (п'ятий) день після придбання продавцем майна, про що останній зобов'язується повідомити покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення основного договору сторони визначили "31" грудня 2019 р. Згідно п.п.1.6 вказаного договору, істотні умови основного договору: продавець зобов'язується передати майно у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти майно та оплатити його вартість у сукупності 95 000.00грн. Право власності на майно переходить покупцю з моменту сплати повної вартості майна, зазначеної вище, на підставі основного договору. Майно передається продавцю з моменту сплати повної вартості майна, зазначеної в цьому попередньому договорі, після укладення основного договору, якщо сторони не домовляться про інше при укладенні основного договору. Всі інші умови основного договору, які не визначені сторонами в цьому Попередньому договорі, визначаються сторонами в основному договорі, враховуючи побажання покупця та реальність їх виконання продавцем. Відповідно до п.2.1 цього ж договору, на підтвердження дійсних намірів сторін укладання основного договору в момент укладення попереднього договору покупець перераховує на поточний рахунок продавця грошові кошти у розмірі 30000 грн., а продавець своїм підписом під цим договором підтверджує отримання таких грошових коштів. 18 квітня 2018 року на виконання умов Попереднього договору позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 30000 грн. , що підтверджується копією квитанції № 15884955 від 18.04.2018 року (а.с.10). Вирішуючи пред'явлені позовні вимоги в частині визнати недійсним попереднього договору №055 купівлі-продажу транспортного засобу від 18.04.2018 року, укладений між сторонами, судом враховується наступне: Відносини, що виникають у зв'язку із договором купівлі-продажу, регулюються положеннями ЦК України про купівлю-продаж та Законом України «Про захист прав споживачів». Ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що у порушення приведених норм та умов попереднього договору відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. Основний договір «купівлі-продажу транспортного засобу» 24.04.2018 року відповідно до п.1.5 попереднього договору відповідачем укладений не був, хоч позивачем умови п.2.1. цього договору виконано в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.184 ЦК України, річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Аналізуючи вказану статтю, індивідуально визначеними є такі речі, які відрізняються від інших кількома ознаками: єдині у своєму роді, відрізняються від інших кількома ознаками, вирізняються із загальної маси речей цього роду. Дослідивши умови попереднього договору купівлі-продажу , судом встановлено, що згідно п.1.2 договору, річ - "транспортний засіб марки Gelly; модель Emgrand Х7;рік випуску 2015; інші характеристики Lих.2,0 колір гірчичний (колір, пробіг тощо), не може вважатися предметом договору купівлі-продажу, оскільки він не визначений індивідуальними ознаками, а саме: його виробника, комплектацію, потужність двигуна, тип автомобіля, не вказано привід , тощо. В попередньому договорі купівлі-продажу № 055 від 18.04.2018р., не включені будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару і водночас обмежує права споживача на захист і отримання відшкодування у передбачених законом випадках. За таких обставин є всі підстави вважати такі умови несправедливими. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом частини пятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч.6 ст.18 Закону). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено у ч.2 ст.18 цього Закону, згідно якої умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пункти 2, 3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів»); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону). Судом враховуються правова позиція Верховного Суду України, що міститься у постанові від 16.12.2015 р. у справі № 6-2766цс15, яка згідно зі статтею 263 ЦПК підлягає урахуванню судом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про несправедливі відносно споживача умови спірного попереднього договору купівлі-продажу та наявність у зв'язку із цим підстав для визнання його недійсним відповідно до вимог статей 203, 215 ЦК України та ЗУ «Про захист прав споживачів» . Зважаючи на те, що позивачем 18 квітня 2018 року на рахунок відповідача сплачено 30000 грн. на виконання попереднього договору «купівлі -продажу транспортного засобу», який судом визнано недійсним, необхідно застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідача на користь позивача одержані ним за недійсним договором кошти в сумі 30000 грн. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі ст.ст.215,216,526,527,530,626,627,655,656 ЦК України, ст.ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» ,

Outcome: approved