Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

16 березня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на частину квартири після смерті її матері, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 26 червня 2014 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини двокімнатної квартири [ADDRESS]. Зазначила, що власником вищевказаної квартири є її батько, чоловік померлої, на підставі договору купівлі-продажу від 26.09.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори, р№2-2220, проте це майно було придбано [PERSON] та [PERSON] у період їх шлюбу, а тому є спільним майном подружжя.Зазначала, що спадкоємцями першої черги є вона, як донька померлої, чоловік померлої відповідач по справі, син померлої [PERSON], проте останні відмовились від своїх часток на спірну квартиру. Вказувала, що з підстав того, що частка спадкодавця [PERSON] у вищевказаній квартирі не була визначена, то постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] від 04.02.2015 року їй було відмовленоу видачі свідоцтва про право власності на спащину після померлої матері та запропоновано звернутися з позовом до суду. \~ \~ В судовому засіданні позивач [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вказувала на обставини, які були викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, вказав, що не претендує на частку на спірну квартиру, яка залишилась після його померлої дружини. Третя особа по справі приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату і місце судового засідання була повідомлена належним чином, заяв та клопотань до суду не надала. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду підтвердив, що є рідним сином померлої [PERSON], та, що йому відомо, що після її смерті залишилась спадкове майно, проте зазначив, що склав та подав до нотаріуса заяву, в якій відмовився від усієї спадщини , що залишилась після смерті [PERSON] Вислухавши пояснення сторін по справі, свідка, дослідивши надані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що 26 червня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №445680 (а.с.6). Судом встановлено, що померла [PERSON] з 20.10.1995 року по день смерті 27.06.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем по справі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ВЛ №310256 (а.с.49). В період перебування в шлюбі подружжя придбало двокімнатну квартиру у [ADDRESS], яка була зареєстрована на імя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.09.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори, р№2-2220 (а.с.4). Факт придбання вищезазначеного майна у період шлюбу було визнано сторонами по справі, а тому у відповідності до положень ч.1 ст. 60 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. У відповідності до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування\~\~\~і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо\~\~інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Тому суд вважає, що дійсно\~\~двокімнатна квартира у [ADDRESS] була придбано подружжям [PERSON] в період шлюбу, є їх спільною\~\~сумісною власністю і частка [PERSON], померлої 26.06.2014 року складає 1/2 частину. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується\~\~на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки\~\~у\~\~спадщині\~\~кожного\~\~із\~\~спадкоємців за законом є рівними. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №448553 судом вбачається, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.11), та в подальшому змінила призвіще на [PERSON] відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ВЛ №078315 (а.с.12). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. У зв'язку з тим, що [PERSON] за життя заповіту не залишила, то має місце спадкування за законом. В порядку ст.1261 ЦК України, до першої черги спадкоємців за законом входять діти померлого, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом є чоловік померлої [PERSON], діти [PERSON], [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відмовились від своєї частки на спірну квартиру, про свідчить відомості, надані з нотаріальної контори (а.с.42,44) та їх особисті пояснення в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.. Тобто, позивач [PERSON] прийняла спадщину, своєчасно звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа №23/2014, однак нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з невизначеністю частки померлої у спільній сумісній власності подружжя на\~\~квартиру (а.с.10). Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців,\~\~ які\~\~прийняли\~\~спадщину\~\~в\~\~порядку,\~\~установленому цивільним законодавством. Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Відповідно до п.3.4. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» було розяснено, що розглядаючи спори, пов'язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно п. 23\~ Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду у порядку позовного провадження. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в звязку з чим в даний час неможливо належним чином оформити право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], належної померлій, що дало б можливість позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері в нотаріальній конторі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.328 ЦК України право власності\~\~виникає\~\~на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Як вбачається з пояснень відповідача, останній не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки предметом позову є майно, що було набуте ним під час шлюбу із дружиною, яка на теперішній час померла. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу захисту, позивач обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом в судовому порядку. Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері [PERSON], інші спадкоємці відмовились від свої частки на спірне майно, а належні померлій на праві власності обєкти нерухомого майна не були належним чином за нею зареєстровані відповідно до законодавства, то суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. \~\~На підставі\~\~вищевикладеного та

Outcome: approved