Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

30 грудня 2015 року публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить вилучити у [PERSON] транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль KIA Cerato, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) KNAFW411BD5710750, реєстраційний № [NUMBER] та передати публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» на період до його реалізації, в рахунок погашення кредитних зобовязань на користь публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.22628, укладеним між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] в сумі 180639,39 грн. звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль KIA Cerato, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) KNAFW411BD5710750, реєстраційний № [NUMBER], шляхом продажу зазначеного автомобіля публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» будь-якій третій особі за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності, для чого надати публічному акціонерному банку «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «[PERSON]» заборгованість за кредитним договором в розмірі 50 грн, стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору в сумі 2709,59 грн. Позов мотивовано тим, що згідно договору № 910.22628 від 27 травня 2013 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 156812 грн. 25 коп. з кінцевим терміном повернення 27 травня 2018 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором від 27 травня 2013 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором кредиту між тими ж сторонами, був укладений 17 червня 2013 року договір застави. Згідно якого відповідач надав в заставу належний йому на праві власності автомобіль, легковий універсал марки «KIA», модель «Cerato» білого кольору, реєстраційний номер АН 2217 ІЕ, номер шасі (кузова) KNAFW411BD5710750. 19 грудня 2014 року в забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором укладено договори поруки, поручитель [PERSON], яка згідно договору поруки, поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором. У добровільному порядку відповідачі не виконують зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 21.12.2015 року утворилась заборгованість в сумі 180639 грн. 39 коп., яка складається з 101002 грн. 92 коп. сума основного боргу за кредитом; 36759 грн. 74 коп. сума простроченого боргу за кредитом; 41367 грн. 75 коп. прострочені проценти; 1508 грн. 98 коп. строкові проценти. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27 травня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 910.22628, згідно умов договору відповідачу було надано кредит на загальну суму 156812 грн. 25 коп., з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0010 % річних протягом перших шести місяців, надалі - 19,99% річних на строк 60 місяців. 17 червня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір застави, згідно з умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль, а саме: автомобіль марки «KIA», модель «Cerato» чорного кольору, реєстраційний номер АН 2217 ІЕ, номер шасі (кузова) KNAFW411BD5710750. Майно належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САР № 026165, виданого центр ВРЕР № 1 24 травня 2013 року. Сторони визначили, що вартість предмета застави складає 175700 грн. (п.1) В забезпечення зобовязання кредитного договору № 910.22628 від 27 травня 2013 року, між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки від 19 грудня 2014 року. Відповідно до п.4. Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником всіх зобовязань в сумі 50 грн. Однак зобовязання передбачені зазначеним кредитним договором відповідачі не виконали. Станом на 21 грудня 2015 року розмір заборгованості складає 180639 грн. 39 коп., яка складається з 101002 грн. 92 коп. сума основного боргу за кредитом; 36759 грн. 74 коп. сума простроченого боргу за кредитом; 41367 грн. 75 коп. прострочені проценти; 1508грн. 98 коп. строкові проценти. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до положень ст. 589 ЦК України, ч.1 ст. 20 Закону України "Про заставу", ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Оскільки матеріалами справи підтверджений факт порушення відповідачем умов кредитного договору щодо своєчасності повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Аналогічне правило закріплено і в ч.1 ст. 590 ЦК України. Згідно ч.2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Відповідно до 2 абзацу п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Таким чином, вимога позивача про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 50 грн. не підлягає задоволенню. Враховуючи те, що відповідачі не виконали взятих на себе зобовязань по сплаті заборгованості по договору про надання кредиту, та надаючи правову оцінку співмірності визначеної заборгованості за кредитом із вартістю заставного автомобіля, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial