Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 05.04.2021 року підприємство «Саардана» звернулось до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з майна за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 54/2, прим. 101, що був накладений на підставі постанови Другого Приморського районного відділу Державної виконавчої служби міста Одеси про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.09.2013 року. Позов пред`явлено на підставі Закону України "Про виконавче провадження". Ухвалою суду від 09.04.2021 року позов залишено без руху. 22.04.2021 року позивачем надано до канцелярії суду заяву з документами, якими усунуті недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 30.04.2021 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 27.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 07.10.2021 року від представника позивача Потопальського С.М. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій представник зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористався, до судового засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що 03.06.2013 року Приморським районним відділом ДВС м. Одеси було відкрито виконавче провадження №4389119 відносно СУРП "Саардана". В ході виконавчих дій було з`ясовано, що за боржником зареєстровано нерухоме майно за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 54/2, прим. 101, та 24.09.2014 року було винесено постанову про арешт майна боржника. Представник позивача зазначає, що вказана постанова винесена з порушенням п. 5 ст. 20 ЗУ "Про виконавче провадження" (в ред. станом на 24.09.2014 року), оскільки державний виконавець повинен був не пізніше наступного дня закрити виконавче провадження та направити на виконання до Київського відділу ДВС ОМУЮ за належністю. Однак лише 16.12.2014 року було закінчено виконавче провадження. Оскільки вказаною постановою припинено зобов`язання позивача, СУРП "Саардана" просить суд про зняття арешту. Відповідач Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористався, до судового засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 03.06.2013 року державним виконавцем Другого Приморського ВДВС ОМУЮ Виговським Ю.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №38301865, на підставі постанови №89 від 30.04.2013 року, виданої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про стягнення грошової суми 103230,00 грн. з СУРП "Саардана" на користь держави. Постановою державного виконавця Другого Приморського ВДВС ОМУЮ Виговського Ю.Д. від 24.09.2013 року накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику СУРП "Саардана". Постановою державного виконавця Другого Приморського ВДВС ОМУЮ Кербенко О.О. виконавче провадження з примусового виконання постанови №89 від 30.04.2012 року, виданої Державною архітектурно-будівельною інспекцією України про стягнення боргу 103230,00 грн. з СУРП "СААРДАНА" закінчено. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.12.2013 року, індексний номер: 15001342, нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 98,6 кв.м., на праві приватної власності належить Спільному українсько-російському підприємству "Саардана". Протоколом №4 Загальних зборів засновників Підприємства "Саардана" від 28.08.2015 року затверджено нову назву ПІДПРИЄМСТВО "СААРДАНА" замість СПІЛЬНОГО УКРАЇНСЬКО-РОСІЙСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА "СААРДАНА". IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з цим, згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Під час\~судового розгляду\~справи встановлено,\~що в\~ході примусового\~виконання постанови №89 від 30.04.2013 року, виданої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про стягнення грошової суми 103230,00 грн. з СУРП "Саардана" на користь держави, державним виконавцем Другого Приморського ВДВС ОМУЮ Виговським Ю.Д. було накладено арешт на все майно СУРП "Саардана". На теперішній час відповідно до даних АСВП відкритих виконавчих проваджень щодо Підприємства "Саардана" немає. За таких обставин, наявність арешту на майно підприємства порушує права позивача як власника зазначеного в позові нерухомого майна. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, на підставі вищевикладеного, враховуючи відсутність відзиву на позов зі сторони відповідача, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Outcome: approved