Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про визнання факту проживання його однією сімєю з [PERSON] з жовтня 2006 року по 25.05.2017 року та визнання за позивачем права на частку в спільній власності, що набуте сторонами за час спільного проживання; виконання розподілу побутової техніки, меблів та речей, придбаних за період спільного проживання з [PERSON] згідно з додатком 3 (1/2 вартості придбаних речей складає 11050 грн.; виконання рівного розподілу домашньої птиці (на 25.05.2017 року на утриманні було: 42 бролерів, 12 курей "несушок", 2 півня та 4 гуся), половина зазначеної кількості повинна належати позивачу; зобовязання [PERSON] дозволити позивачу зібрати половину врожаю засадженою позивачем картоплі на городі по вул. Придеснянській, 23а; зобовязання [PERSON] повернути позивачу половину вартості будівельно-ремонтних робіт та споруд, які позивач виконав за адресою вул. Придеснянська, 23а (додаток 4), в разі, якщо все залишається [PERSON] (1/2 від загальної вартості це 40000 грн.), в разі відмови повертати позивачу за це гроші, позивач ставить питання щодо повернення половини кількості всіх використаних будівельних матеріалів на ці споруди в натурі; зобовязання [PERSON] повернути позивачу особисті грошові заощадження у сумі 1100 дол. США (по курсу НБУ 25,9041 це 28495 грн.), які позивач відкладав на утримання свого сина-інваліда та повернення пенсії позивача та пенсії з інвалідності його сина [PERSON] загальною сумою 2246 грн. за травень 2017 року (сума повернення в перерахунку на гривню 30741 грн. (28495+2246); зобовязання [PERSON] повернути документи позивача на приватизацію дачної ділянки в дачному масиві "Жавинка" в садовому товаристві "Троянда" - вулиця № 5, участок № 201; стягнення судових витрат на користь позивача з відповідача. Вимоги обґрунтовує тим, що на протязі більше 10 років з жовтня 2006 року по 25.05.2017 року проживав з громадянкою [PERSON] за адресою м. Чернігів, вул. Придеснянська, 23а однією сімєю без реєстрації шлюбу. Періодично, десь по півроку на рік, разом з позивачем та відповідачем проживав син позивача [PERSON] інвалід 2 групи, який знаходиться на утриманні позивача, і приблизно по півроку на рік перебуває в лікарні де позивач його відвідує. 25.05.2017 року з ініціативи [PERSON] відбулося розірвання стосунків сторін і з того часу позивач не проживає та не бажає продовжувати подальші стосунки. Сімейним бюджетом, який останні роки складався з пенсії позивача, пенсії з інвалідності сина позивача [PERSON], пенсії [PERSON] та їх тимчасових заробітків, завжди розпоряджалась [PERSON] і фактично всі гроші завжди знаходились у неї. [PERSON] вигнала позивача з будинку без документів, речей, особистих грошових заощаджень в розмірі 1100 доларів США, не повернула пенсію позивача та пенсію з інвалідності сина [PERSON] загальною сумою 2246 грн. за травень 2017 року, ця пенсія була отримана напередодні і вона знаходилась у будинку [PERSON] по вул. Придеснянська 23а. Позивач сподівався вирішити питання мирним шляхом і на початку розірвання відносин з [PERSON] його влаштовувало повернення його документів, особистих грошових заощаджень та особистих речей. Але в подальшому позивач змушений був звернутися до суду та підняти питання щодо примусового розподілу майна, придбаного за час сумісного проживання з [PERSON] та підняти питання щодо компенсації за виконані позивачем всі будівельні роботи в будинку [PERSON] за адресою вул. Придеснянська, 23а. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що з жовтня 2006 року почав проживати з [PERSON], їздив до м. Москва на заробітки, до 2008 року. В 2008 році привіз 1800 доларів США здав відповідачу на зберігання, частково витрачали на придбання техніки. Залишилось 1500 доларів США, в грудні 2016 року поміняли 400 доларів США і купили холодильник «Атлант», залишилось 1100 доларів США, які залишилися у [PERSON] і які вона обіцяла повернути. Коли позивач після домовленості звернувся до [PERSON] з приводу повернення грошей, то остання сказала, що доларів немає і запропонувала звертатися до суду. За комунальні послуги по вулиці Придеснянська 23а платили коштами, які надавала відповідач. Будівельні матеріали на будівництво будинку по вул. Придеснянська, 23а купували за гроші позивача. Документи всі були у [PERSON]. Курчат бройлерів привезла відповідач, купувала за спільні кошти. 5 соток городу засадив позивач картоплею особисто. В ході проведених ремонтних робіт позивач побудував прибудову: коридор, ванну, туалет; мінялася підлога в залі. Документів на будівельні матеріали, на придбані речі позивач немає. Вартість майна і вартість здійснених будівельних робіт розрахував самостійно. Клопотання про призначення відповідної судової експертизи та надання додаткових доказів під час розгляду справи, не заявляв. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині спільного проживання її та позивача в період з 2006 року по 25.05.2017 року визнала повністю, позовні вимоги в частині поділу спільного майна визнала частково. Пояснила, що позивач за час спільного з нею проживання три рази по три місяці їздив на заробітки до м. Москви, загалом привіз біля 3000 дол. США, які були витрачені на придбання ліків, харчування позивача та його сина. Після роботи в м. Москва позивач до оформлення пенсії не працював і доходу не було. Між сторонами була домовленість в частині фінансового забезпечення відповідачем і проведення ремонту позивачем. Спільні грошові кошти на придбання будівельних матеріалів не витрачала, були свої заощаджені кошти і матеріально допомагали її батьки. Згодна з визначенням обсягу здійснених будівельних робіт зазначених у додатку 4 до позову, але не визнає вартість будівельних матеріалів та оцінку праці. Станом на 25.05.2017 року грошових коштів із зароблених позивачем доларів США не залишилося, останні гроші були витрачені на придбання холодильника в грудні 2016 року. Пенсія сина позивача і його пенсія дійсно була їй передана, але станом на 25.05.2017 року кошти були витрачені на комунальні послуги, лікування, останні 300 грн. віддала позивачу. Перелік майна зазначений у додатку № 3 відповідає дійсності в частині його придбання, але відповідач не погоджується із визначенням вартості майна і витрачання спільних коштів, за спільні кошти було придбано: газова плита, холодильник, шафа для одягу, світильник, обідній стіл та 4 стільця, підставка під телевізор, яку позивач забрав. Все інше майно було придбано за її особисті кошти, а кухонний гарнітур замовлений для виготовлення до сумісного проживання. В квітні 2017 року придбала бройлерів, були кури, півні і гусі, але тварина померла і зараз залишилося близько 10 бройлерів, кількість курей "несушек", півні та гусей не змінилася. Дійсно позивач весною посадив картоплю, але був поганий врожай, якій вже зібрали. Позивач декілька разів вже забирав картоплю і зараз нічого не залишилося. Документів позивача вона не бачила, він сам не зміг їх знайти, у неї їх немає. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову. Підтримала покази відповідача. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивач працював на усадьбі, свідок запрошував його на роботу, позивач говорив, що вдома багато роботи і сказав, що буде займатися домашніми роботами. Свідок бачив, що [PERSON] проживав з [PERSON]. Зазначив, що [PERSON] був господарем, виконував роботи по двору, зробив огорожу, ремонтував всередині, сарай. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відео знято 27.05.2017 року, коли він, його мати, син позивача і позивач приїхали на вулицю Придеснянська, 23а. Свідок чув розмову, знімав на відео обіцянку відповідача, що 29.05.2017 року вона поверне особисті грошові накопичення позивачу. Свідок періодично був за адресою вул. Придеснянська, 23а і бачив власними очима, як позивач привозив будівельні матеріали, гарбузи, корм домашнім тваринам. [PERSON] останні два роки ігнорувала запрошення свідка на свята. Причина конфлікту ремонт дачі свідка і дачі позивача. [PERSON] сказала, що вижене позивача, якщо він буде допомагати в ремонті і 25.05.2017 року це сталося, вона виставила сумку без документів, карток, це свідку стало відомо 26.05.2017 року зі слів позивача. Документи на речі зберігалися в будинку [PERSON], за чиї кошти купувалися будівельні матеріали свідок не знає. В 2008 році позивач їздив на заробітки до м. Москви, в період 2009-2012 роках позивач не працював, займався будівництвом і домашнім господарством. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що не бачила, хто і що купував, бачила, що [PERSON] робив, прибудував коридор, погреб, двір забетонував, відремонтував паркан. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знала, як [PERSON] їздив до м. Москва, заробляв гроші для дитини-інваліда. Сторони будували, разом жили. [PERSON] зароблені позивачем для сина гроші в сумі 1400 дол. США присвоїла. Коли приїхали до будинку [PERSON] і вона не віддавала майно, свідок з машини не виходила, оскільки не хотіла. [PERSON] всі гроші забрала, їй телефонував [PERSON] і вона казала, що грошей немає, хоча всіма грошима розпоряджалася вона. [PERSON] у розмові із свідком повідомила, що гроші поклала на депозит і поверне їх. 1400 доларів США це гроші були для сина [PERSON]. Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено і визнано відповідачем, що [PERSON] та [PERSON] з жовтня 2006 року по 25 травня 2017 року проживали однією сім'єю. Згідно ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення гл. 8 Сімейного Кодексу України. Оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що майно перелічене позивачем в додатку № 3 до позову, було придбано за її особисті грошові кошти або в період окремого проживання сторін, частково визнано придбання цього спільного майна і повернення частини майна позивачу, суд приходить до висновку, що за період спільного проживання сторін було придбано майно зазначено позивачем, як предмет позовних вимог. Проте позивачем не надано належних та допустимих доказів в частині визначення вартості цього майна, а відповідач не погоджувалася із визначенням ціни викладеної у позовній заяві, клопотання про призначення відповідної судової експертизи сторони не заявляли, а тому суд позбавлений можливості здійснити поділ майна відповідно до частки сторін у спільній сумісній власності і відповідно до ст. ст. 74, 61, 62, 69, 70, 71 СК України, визнає за позивачем право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, в тому числі на тварин, які були придбані за час спільного проживання. Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що частина бройлерів померла, при цьому суд враховує, що одного бройлера було передано позивачу у добровільному порядку. Оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів визначення вартості будівельно-ремонтних робіт та споруд, які були проведені та збудовані за період спільного сумісного проживання сторін за адресою м. Чернігів, вул. Придеснянська, 23-а, клопотання в порядку ст. 143 ЦПК України позивачем не заявлено, відповідачем не визнавався визначений у позовній заяві розмір вартості матеріалів використаних в процесі ремонту та будівництва, не визнано вартість ремонтних та будівельних робіт, позивачем не надано доказів можливості виділення частини будівельних матеріалів використаних в ході ремонту та будівництва за зазначеною адресою, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зобовязання [PERSON] повернути позивачу половину вартості будівельно-ремонтних робіт та споруд, які позивач виконав за адресою вул. Придеснянська, 23а (додаток 4), в разі, якщо все залишається [PERSON] (1/2 від загальної вартості це 40000 грн.), в разі відмови повертати позивачу за це гроші, позивач ставить питання щодо повернення половини кількості всіх використаних будівельних матеріалів на ці споруди в натурі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів, що на час припинення спільного сумісного проживання сторін у відповідача залишилося у власності грошові кошти, які належать позивачу в сумі 1100 дол. США та 2246 грн., тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зобовязання [PERSON] повернути позивачу особисті грошові заощадження у сумі 1100 дол. США (по курсу НБУ 25,9041 це 28495 грн.), які позивач відкладав на утримання свого сина-інваліда та повернення пенсії позивача та пенсії з інвалідності його сина [PERSON] загальною сумою 2246 грн. за травень 2017 року (сума повернення в перерахунку на гривню 30741 грн. (28495+2246). Покази свідків та досліджений в судовому засіданні відеозапис від 27.05.2017 року ні є належними та допустими доказами в розумінні ст. ст. 57-59, 64 ЦПК України факту передачі відповідачу особистих грошових коштів позивача і зобов'язання відповідача повернути їх, на вимогу позивача. З пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що позивач не передавав у володіння відповідача документи на ім'я [PERSON] про приватизацію дачної ділянки в дачному масиві "Жавинка" в садовому товаристві "Троянда" - вулиця № 5, ділянка № 201, вони зберігалися за адресою м. Чернігів вул. Придеснянська, 23-а, де проживали сторони, але зараз позивач їх не може знайти, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобовязання [PERSON] повернути документи позивача на приватизацію дачної ділянки в дачному масиві "Жавинка" в садовому товаристві "Троянда" - вулиця № 5, участок № 201 задоволенню не підлягають. Оскільки суду не надано доказів, що відповідач заволоділа цим майном і воно перебуває у володінні [PERSON]. Оскільки позивачем не визначений предмет позовних в частині зобов'язання відповідача дозволу зібрати половину врожаю засадженої картоплі за адресою м. Чернігів, вул. Придеснянська, 23-а, а саме не визначено ознаки та маса врожаю картоплі, факт наявності вирощеної картоплі на присадибній земельній ділянці, що унеможливлює прийняття рішення по суті, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зобовязання [PERSON] дозволити позивачу зібрати половину врожаю засадженою позивачем картоплі на городі по вул. Придеснянській, 23а. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодовуються позивачу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 106 грн. 23 коп. (817.91*13/100=106,23).

Outcome: partial