Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з урахуванням уточнених позовних вимог звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання заповітів їхнього померлого [INFO]. батька [PERSON] від 19.11.2013 р. та від 03.12.2003 р. недійсними та визнання права власності за кожним з них на 1/6 частину житлового будинку разом з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом. [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання вказаних вище заповітів недійсними та визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку разом з надвірними будівлями, який є спільною сумісною власністю подружжя, а також на 1/6 частину вказаного житлового будинку разом з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом, а всього на 4/6 частини спірного житлового будинку разом з надвірними будівлями. Свої позовні вимоги сторони обгрунтовували наступним. Житловий будинок разом з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], був придбаний нині покійним [PERSON] - батьком позивачів за первісним позовом і чоловіком позивачки за зустрічним позовом у шлюбі з останньою. Згідно правоустановлюючих документів він був зареєстрований і належав на праві приватної власності [PERSON], який згідно останнього заповіту заповів його відповідачу [PERSON], тобто порушивши вимоги ст. 1226 ЦК України, яка передбачає право суб"єкта права сумісної власності заповідати лише свою долю в праві сумісної власності. Позивачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] в поданій до суду заяві повністю підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити, а також розглянути справу в їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] та відповідач [PERSON] за первісним позовом позовні вимоги визнали у повному обсязі, у поданих до суду заявах просили слухати справу у їх відсутності. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в поданій до суду письмовій заяві повністю підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідачі за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] зустрічні позовні вимоги визнали повністю, не заперечували проти їх задоволення, в поданих до суду заявах просили розглянути справу в їх відсутності. Судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.02.1985 р. позивача за первісним і відповідача за зустрічним позовами [PERSON], [INFO], його батьком є [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.02.1985 р. позивачки за первісним і відповідачки за зустрічним позовами [PERSON], [INFO], її батьком є [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.01.1992 р., відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом [PERSON] 11.01.1992 р. уклала шлюб з [PERSON] і стала носити його прізвище. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію прав, виданого КП "Дворічанське БТІ", витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, виданого Дворічанською держнотконторою, на підставі договору купівлі - продажу від 26.01.1993 р., тобто в період шлюбу з [PERSON], [PERSON] придбав в колгоспі "Топільський" Дворічанського району Харківської області житловий будинок разом з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], а саме зафіксований в технічному паспорті КП "Дворічанське БТІ": житловий будинок А, сарай Б, погріб В, вбиральню Г, огорожу № 1, який зареєстрував за собою на праві приватної власності. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04 березня 2014 р. [PERSON] помер [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 3. За життя [PERSON] склав заповіт від 03.12.2003 р., посвідчений Пісківською сільською радою Дворічанського району Харківської області, яким заповів все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також все те, що буде йому належати на день його смерті та на що він по закону матиме право, у рівних долях [PERSON] та [PERSON]. Крім того, 19.11.2013 р. [PERSON] склав заповіт, посвідчений Пісківською сільською радою Дворічанського району Харківської області, яким заповів все своє майно [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема, зазначений вище житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно постанови Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області від 10 версня 2014 р., позивачам за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх батька [PERSON], в зв»язку з наявністю заповіту останнього від 19.11.2013 р., посвідченого Пісківською сільською радою Дворічанського району Харківської області за реєстром № 290, яким він заповів все належне йому майно [PERSON] - відповідачу за обома позовами. Згідно постанови Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області від 27 жовтня 2014 р., позивачу за зустрічним позовом [PERSON] також було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право власності після смерті її чоловіка [PERSON], в зв»язку з наявністю заповіту останнього від 19.11.2013 р., посвідченого Пісківською сільською радою Дворічанського району Харківської області за реєстром № 290, яким він заповів все належне йому майно [PERSON] - відповідачу за обома позовами, а також в зв"язку з заявами про прийняття спадщини за законом дітей померлого [PERSON] та [PERSON] - позивачів за первісним позовом. При розв"язанні даного спору, враховуючи, що шлюбні правовідносини, пов"язані з набуттям подружжям [PERSON] права власності на спірний житловий будинок, виникли до 1 січня 2004 р., суд застосовує норми КпШС України в редакції 1992 р. А до спірних цивільних правовідносин, пов"язаних зі спадкуванням вказаного житлового будинку та набуттям на нього права власності, на підставі ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, слід застосовувати правила книги шостої Цивільного кодексу України, оскільки спадщина відкрилася після набрання чинності цим кодексом, а також норми СК України в редакції 2004 р. Згідно ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім"ю України в редакції 1992 р., чинним на момент укладення шлюбу між померлим [PERSON] і [PERSON], майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 28 цього ж Кодексу, частки майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, визнаються рівними. Вказані норми повністю кореспондуються з нормами Сімейного Кодексу України в редакції 2004 р., який діяв на момент складення останнього спірного заповіту [PERSON] Так, згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Подружжя [PERSON] не укладало ні домовленості, ні шлюбного договору щодо поділу майна, тому зазначений вище житловий будинок разом з надвірними будівлями є спільною сумісною власностію подружжя [PERSON] і кожному з них за законом належить по 1/2 частині вказаного житлового будинку разом з надвірними будівлями. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 2 ст. 1226 ЦК України суб"єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт розпорядження за життя [PERSON] майном, що є у спільній сумісній власності без необхідних повноважень, тобто складені померлим заповіти суперечать зазначеним вище нормам цивільного і сімейного законодавства України, оскільки порушують права дружини померлого [PERSON] як співвласника нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, на володіння, користування і розпорядження таким майном. Згідно ч. 4 ст. 369 ЦК України, правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. За таких обставин справи позовні вимоги як за первісним так і за зустрічним позовами в частині визнання заповітів [PERSON] від 03.12.2003 р. та від 19.11.2013 р. недійсними є законними, обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 1257 ЦК України, у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Згідно ст. 1258 ч. 1 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно інформації Дворічанської державної нотаріальної контори, яка міститься в постановах від 10.09.2014 р. та від 27.10.2014 р., після смерті [PERSON] дружина померлого [PERSON] фактично прийняла спадщину; крім того, з заявами про прийняття спадщини звернулися діти померлого [PERSON] і [PERSON], про що заведено спадкову справу за № 44/2014 від 12.03.2014 р. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачі за обома позовами скористалися зазначеним правом, але зазначеними вище постановами державного нотаріуса Дворічанської держнотконтори їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв'язку з наявністю вказаних спірних заповітів померлого [PERSON] Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивачі за первісним і зустрічним позовами обґрунтовано звернулися з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ними права власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями в порядку спадкування в судовому порядку. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, за дружиною померлого [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку разом з надвірними будівлями в [ADDRESS], як за співвласником майна, що є спільною сумісною власності подружжя. Крім того, згідно ст. 1216 ЦК України, з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] право власності на належну йому 1/2 частину вказаного житлового будинку разом з надвірними будівлями перейшло до позивачів за обома позовами, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] як до спадкоємців першої черги за законом в розмірі по 1/6 частині кожному. Визнання відповідачами за первісним позовом [PERSON] і [PERSON] пред'явлених позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачами за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] і [PERSON] пред'явленого зустрічного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення первісного і зустрічного позовів.

Outcome: approved