Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, 16.07.2021 від представника позивача на адресу суду надійшла змінена позовна заява, в якій вказано, що вона почала мешкати в будинку [ADDRESS] з моменту укладення шлюбу з [PERSON] , як його законна дружина з 1986 року. Згодом на цьому ж подвір`ї було побудовано інший будинок, якому було присвоєно адресу: буд. [ADDRESS] , право власності на буд. 2-а відсутнє, лише виготовлено технічний паспорт. Зареєстрована в даному будинку [PERSON] була в 2002 році. Дочки [PERSON] , 1992 р.н. та [PERSON] , 1986 р.н. були зареєстровані в 2008 та 2004 році. В 2010 році дочка [PERSON] вийшла заміж і залишилася проживати в будинку [NUMBER] , а [PERSON] з чоловіком в будинку 2. Позивач та її чоловік до моменту своєї смерті, весь цей час безперевно володіли та володіємо нерухомим майном - будинком [ADDRESS] . При цьому вони не знали та не могли знати, що будинок не належить на праві власності [PERSON] , адже не мали сумнівів в законності та належності виданого права власності на будинок від 06.04.1989 року виконавчим комітетом Широківської селищної ради на підставі рішення від 16.03.1989 року № 24/2. Факт проживання її в будинку [ADDRESS] підтверджується довідками з місця проживання, вони з чоловіком ремонтували будинок, оновлювали сад, збирали городину, сплачували комунальні послуги, добросовісно і відкрито ним володіли. Просить визнати рішення виконавчого комітету Широківської селищної ради народних депутатів Дніпропетровської області від 16 березня 1989 року № 24/2 "Про узаконення індівідуального житлового будинку за померлою [PERSON] " та на підставі нього видане свідоцтво про право власності на будівлю від 06 квітня 1989 року недійсним та скасувати відповідний запис про право власності в реєстровій книзі № 19-252-3452 на ім`я [PERSON] в КП ДОР "Криворізьке БТІ", визнати за нею, [PERSON] , право власності на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю, що складається з: житлового будинку літера «А» загальною площею 80,0 кв.м, житловою площею 48,0 кв.м з надвірними будівлями: сарай літера «Б», погріб літера «Г», огорожа №1,2 (т. 2 а.с. 103-107). Відповідач - Широківська селищна рада Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника, розгляд справи залишити на розсуд суду (т.2 а.с.1, 30, 45, 50, 81). В судовому засіданні 16.06.2020 представник відповідача [PERSON] , суду пояснила, що селищна рада не заперечує проти задоволення позовних вимог, домової книги в селищній раді немає, домова книга у власника будинку, відомості про власника будинку в сільській раді відсутні. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні 16.06.2020 пояснювала, що вона за отриманням спадщини після [PERSON] не зверталася і не відмовлялася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Третя особа - Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації", в судове засідання представника не направили, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність (т.1 а.с. 125, 152,189, 232, 233, 250 ). Ухвалою від 21.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.03.2019 продовжено підготовче провадження, оголошено перерву в судовому засіданні, витребувані докази. 16.05.2019 представник позивача направила до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначив відповідачем Широківську селищну раду. Ухвалою суду від 23.05.2019 продовжено підготовче провадження, оголошено перерву в судовому засіданні витребувані докази. Ухвалою суду від 27.08.2019 продовжено підготовче провадження, визнано явку представника відповідача Широківської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області в судове засідання обов`язковою для надання особистих пояснень, відкладено підготовче засідання. Ухвалою суду від 05.12.2019 продовжено підготовче провадження, визнано явку представника відповідача Широківської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області в судове засідання обов`язковою для надання особистих пояснень, відкладено підготовче засідання, витребувані докази. 09.09.2020 від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів письмових доказів. 19.11.2020 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою від 19.11.2020 клопотання задоволено, витребувані докази. 19.04.2021 від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів. 01.06.2021 від представника позивача на адресу суду надійшла змінена позовна заява. Ухвалою суду від 01.06.2021 змінена позовна заява залишена без руху. 16.07.2021 до суду надійшла змінена позовна заява з усунутими недоліками. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] згідно із свідоцтвом про смерть (т.1 а.с. 17). Позивач, [PERSON] , як спадкоємець першої черги після смерті чоловіка, прийняла спадщину, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті чоловіка (батька) написали заяви про відмову від спадщини на користь позивача, що підтверджується матеріалами спадкової справи (т.1 а.с.154). Постановою державного нотаріуса від 21.07.2017 позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в зв`язку з відсутністю факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який є батьком чоловіка позивача, адже відсутнє свідоцтво про народження [PERSON] (т.1 а.с. 20). [INFO] померла [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть (т.1 а.с. 10) На підставі довідки Архівного сектору від 09.10.2017 року №292, в якій викладена (передрукована) архівна копія Рішення виконкому Широківської селищної ради народних депутатів Дніпропетровської області від 16 березня 1989 року, виконкомом селищної ради народних депутатів вирішено: узаконити за померлою [PERSON] житловий будинок розміром 16,94х6,10 метрів, побудований в 1956 році в [ADDRESS] . Закріпити за узаконеним домоволодінням земельну ділянку пл.1200 кв.м., а надлишок 2503 кв.м. передати домовласникові у тимчасове користування. Затвердити акт прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку померлої [PERSON] житлової пл.48 кв.м., загальною пл. 83,9 кв.м. Просити Криворізьке бюро технічної інвентаризації оформити документи на право власності на дане домоволодіння (т.1 а.с. 19). [PERSON] 1911 року народження є матір`ю [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть (т.1 а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є матір`ю [PERSON] (т.1 а.с.15). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними братами та відповідно синами [PERSON] , [INFO] . [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть помер [PERSON] (т.1 а.с. 12). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] в с.Широке Апостолівського району Дніпропетровської області, у сім`ї [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.18). [PERSON] , помер [INFO] , про що в Книзі реєстрації актів про смерть 18 червня 1997 зроблено відповідний запис за №107 відділом РАГС Широківської районної державної адміністрації (Свідоцтво про смерть № [NUMBER] ). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу № [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб 19.07.1986 року, зареєстрований відділом РАГС Широківського району Дніпропетровської області, обом присвоєно прізвище [PERSON] (т.1 а.с.16). Судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] , які мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , згідно з копією свідоцтва про народження (т.1 а.с. 15,16). Відповідно до листа №403/01-16 від 02.04.2019 року нотаріуса спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (т.1 а.с.121). Згідно з листом №875/02-14 від 05.07.2019 року нотаріуса спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] у нотаріальній конторі заведена 02.03.2018, спадкова справа №51/2018 рік. Заяву про прийняття спадщини подано [PERSON] . Заяву про відмову від спадщини подано [PERSON] та [PERSON] . Після померлого [PERSON] [INFO] , у нотаріальній конторі 21.07.2017 року заведено спадкову справу. Заяви про відмову від спадщини не подавались. Заповіт не посвідчувався. Після померлої [INFO] [PERSON] у нотаріальній конторі 23.02.2016 року заведено спадкову справу. Заяву про прийняття спадщини подала [PERSON] . Заяви про відмову від спадщини не подавались. Після померлого [INFO] [PERSON] , у нотаріальній конторі спадкова справа не заводилась (т.1 а.с.154). Відповідно до довідки Широківської селищної ради №4458 від 21.09.2017 року, [PERSON] 1911 року народження дійсно була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 22.10.1960 до дня смерті [INFO] . На момент проживання в домовій книзі зареєстровані: [PERSON] 1938 року народження, [PERSON] , 1934 року народження (т.1 а.с.32). Згідно з довідкою Широківської селищної ради №4457 від 21.09.2017 року, [PERSON] 1938 року народження, дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 09.10.1960 до дня смерті [INFO] . На момент проживання в домовій книзі зареєстровані: [PERSON] 1964 року народження, [PERSON] 1974 року народження, [PERSON] 1934 року народження, [PERSON] 1911 року народження (т.1 а.с.32). Відповідно до довідки Широківської селищної ради №4461 від 21.09.2017 року, [PERSON] 1974 року народження, дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 08.10.1991 до 15.05.1992, з 21.07.1994 до дня смерті [INFO] . На момент проживання в домовій книзі зареєстрований [PERSON] 1964 року народження (т.1 а.с.33). Відповідно до довідки Широківської селищної ради №4460 від 21.09.2017 року, [PERSON] 1934 року народження, дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 11.03.1956 до 03.02.1981 року. На момент її проживання в домовій книзі зареєстровані: [PERSON] 1911 року народження. (т.1 а.с.34). Згідно з довідкою Широківської селищної ради №4459 від 21.09.2017 року, [PERSON] , 1964 року народження, був дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 29.09.1981 до 19.10.1982, з 29.10.1984 до 31.07.1987, з 15.09.1988 до 21.05.2002. На момент проживання в домовій книзі зареєстрований [PERSON] 1974 року народження (т.1 а.с. 33). Відповідно до копії паспорту позивач [PERSON] зареєстрована в буд. [ADDRESS] з 21.05.2002 по сьогодні (т.1 а.с. 35-36). Відповідно до довідки відділу у Широківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №673/119-20 від 09.12.2020 станом на 01.01.2013, будь-яка інформація щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою: будинок [ADDRESS] , у відділі відсутня. (т.[NUMBER].с.75). Згідно з інвентарною справою домоволодіння [ADDRESS] зареєстрованого в реєстровій книзі №19-252 реєстровий №3452, належить [PERSON] на підставі рішення виконкому районної Ради народних депутатів №24/2 від 16.03.1989 року. Свідоцтво видане на підставі узаконення житлового будинку та акта готовності будинку затвердженого виконкомом Широківської селищної ради від 16.03.1989 року. Відповідно до оціночного акту будівля А-1 №214 по [ADDRESS] належить [PERSON] (т.2 а.с.56), поверховий план (т.2 а.с.58), загальна площа 80 кв.м., житлова 48 кв.м. (т.2 а.с.59, 64, 66). Відповідно до висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки житловий будинок «А-1» загальною площею 80 м2, житловою площею 48 м2 з надвірними будівлями: сарай «Б», погреб «Г», огорожа №1,2 місцезнаходження: [ADDRESS] складає 85 400 грн.(т.1 а.с.46 - 66). Відповідно свідоцтва про право власності на будівлю від 06.04.1989 року [PERSON] належить будинок [ADDRESS] на підставі рішення виконкому районної Ради народних депутатів №24/2 від 16.03.1989 року. Свідоцтво видане на підставі узаконення житлового будинку та атка готовності будинку затвердженого виконкомом Широківської селищної ради від 16.03.1989 року (т.2 а.с.108). Технічний паспорт на житловий дім індивідуального житлового фонду, будинок за адресою: [ADDRESS] складено на ім`я [PERSON] (т.2 а.с.113). Відповідно довідки №1956 від 15.07.2021, виданою виконавчим комітетом Широківської селищної ради: за адресою [ADDRESS] дійсно були зареєстровані: [PERSON] , 1911 року народження (з 22.10.1960 по 25.12.1964); [PERSON] , 1938 року народження ( з 09.12.1960 по 04.05.1997); [PERSON] , 1945 року народження (з 20.11.1986 по 20.11.1992); [PERSON] , 1934 року народження (з 14.10.1960 по 03.02.1981); [PERSON] , 1964 року народження (з 29.09.1981 по 21.05.2002); [PERSON] , 1974 року народження (з 08.10.1991 по 17.08.2016); [PERSON] , 1969 року народження (з 29.08.1986 ро 21.05.2002) (т.2 а.с. 118). Згідно довідки №1955 від 15.07.2021, виданою Широківською селищною радою Дніпропетровської області, [PERSON] , 1969 року народження, дійсно зареєстрована в [ADDRESS] з 21.05.2002 року. Разом з нею зареєстровані члени сім`ї: [PERSON] (помер [INFO] ) зареєстрований з 21.05.2002 року; [PERSON] , [INFO] (зареєстрована з 03.09.2004); [PERSON] , [INFO] (зареєстрована з 30.03.2004); [PERSON] , [INFO] (зареєстрована з 11.03.2011); [PERSON] , [INFO] (зареєстрований з 11.03.2011); [PERSON] , [INFO] (зареєстрована з 19.05.2015) (т.2 а.с.119). Відповідно до домової книги, щодо прописаних та проживаючих за адресою: [ADDRESS] розпочатої 25.04.2002 року: [PERSON] власник, [PERSON] [INFO] , зареєстрований з 21.05.2002 року по [INFO] , [PERSON] [INFO] , зареєстрована з 21.05.2002 по теперішній час, [PERSON] [INFO] , зареєстрована з 21.05.2002 року знято з 29.05.2003, з 29.05.2003 по 03.09.2004; [PERSON] , [INFO] зареєстрована з 21.05.2002 року знято 27.03.2008, [PERSON] , [INFO] зареєстрований з 07.11.2003 року по 13.10.2011, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 30.03.2004, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 03.09.2004, [PERSON] [INFO] , зареєстрована з 27.03.2008 по 11.03.2011, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 11.03.2011, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 11.03.2011, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 19.05.2015 (т.2 а.с.120-128). Згідно з актом обстеження місця проживання від 16.07.2021, за адресою: [ADDRESS] , проживають: [PERSON] з 1986 року по теперішній час разом з чоловіком [PERSON] (помер [INFO] ), в будинку [ADDRESS] проживає донька [PERSON] з сім`єю з 2010 року. Сім`я [PERSON] тривалий час володіє будинком [ADDRESS] . Про будинок та земельну ділянку на якій розташований будинок дбають (т.2 а.с.129). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.25 ЦК України (2004 року) Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. На момент смерті [PERSON] (рос.Єфимовни) діяв ЦК Української PCP (1963 року) і згідно ст.9 правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. Враховуючи, що свідоцтво про право власності на домоволодіння [ADDRESS] було видано виконкомом Широківської селищної ради 06 квітня 1989 року на ім`я [PERSON] , яка на той час померла, можна стверджувати, що право власності набуто неправомірно, тому зазначене свідоцтво є недійсним. Відповідно до діючого на той час законодавства, а саме Цивільний кодекс Української PCP - ст.48 недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Ст. 44 Цивільного кодексу Української PCP передбачала письмову форму угоди між державною установою та фізичною особою і повинна бути підписана особами, які їх укладають, але на час винесення рішення виконкомом Широківської районної ради та видачі свідоцтва про право власності на ім`я [PERSON] , остання на той час вже померла. Внаслідок порушень при видачі свідоцтва права власності на спірне домоволодіння з боку виконавчого комітету Широківської районної ради, що призвели до негативних наслідків для спадкоємців померлої [PERSON] , порушено їхні права та інтереси. Право власності нерозривно пов`язане з особою власника і тому напряму залежить від даного суб`єкта, а тому у разі смерті особи чи припинення юридичної особи право власності для даної особи припиняється автоматично, але в таких випадках у разі настання такого юридичного факту право власності може виникати у інших осіб так званих правонаступників. Якщо це стосується смерті фізичної особи, то таке право виникає у її спадкоємців. Листом ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування роз`яснено: умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. У відповідності до вимог ст. 344 Цивільного кодексу Україниособа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно до ч. 4 цієї ж статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. У пунктах 5,9 Постанови № 5 Пленуму «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових нрав» від 07 лютого 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Верховний Суд України у Постанові від 27.09.2018р., по справі № 571/1099/16-ц, зауважив, що при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність, володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном, факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Визнаючи поняття «умови набуття права власності на чужі речі», Верховний Суд України в Постанові від 04.07.2018р., по справі № 201/12550/16-ц, був більш лаконічний та визначив, що: «Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності». Відповідно до п. 6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», для набуття права власності на нерухоме майно, перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Верховний Суд України в Постанові від 06.09.2018р., по справі № 205/1178/16-ц, прийшов до висновку, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Відкритість володіння означає, що воно є очевидним для усіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним, але це не означає, що володілець зобов`язаний спеціально інформувати оточуючих про своє володіння річчю. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Верховним Судом України в листі від 01.07.2013 року "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ" роз`яснено "факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство)". Таку ж позицію визначив Верховний Суд в ухвалі № 910/17274/17 від 04.12.2018, в якій вважає, що: "незнання і неможливість особи знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності не є умовою набуттяцією особою права власності за набувальною давністю. Поняття «добросовісний набувач права власності на майно» і «особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном» у цивільному праві не є тотожними. В контексті частини першої статті 344 Цивільного кодексу України «добросовісністю» с невчинення особою перешкод власнику майна у реалізації ним свого права власності на майно протягом строку, визначеного у цій нормі. На забезпечення можливості власника бути обізнаним про те, що інша особа володіє її майном, і реалізувати своє право власності покликана умова про відкритість володіння." Як зазначається в листі Верховного Суду України від 01.07.2013 «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення статей 335 і 334, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, шо має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 13 Постанови, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦКпро набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦКпоширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.04.1976 у справі " Габріель Дефренн проти Бельгійської авіакомпанії "Сабена" вказав на необхідність враховувати практичні наслідки будь-якого судового рішення. Наслідки, спричинені судовими рішеннями про повернення спадкового майна у власність держави чи комунальну власність з огляду на те, що громадяни тривалий час користувалися цим майном, утримували, ремонтували, ставилися до нього як до свого, не можна передбачити. Є підстави для висновку про те, що тлумачення ст.344 ЦК Україниу судових рішеннях на користь держави всупереч інтересам громадян не сприяє авторитету судової влади і суперечить засадам Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта 1 Протоколу до неї. Положеннями ст.1 Першого протоколу до Конвенції визнано право на захист порушених прав фізичних і юридичних осіб, пов`язаних з реалізацією права власності, яке може означати або існуючу власність, або претензії, щодо яких заявник може довести, що він має законні підстави вимагати їх задоволення. В п.124 рішення у справі "Онер`їлдиз проти Туреччини" від 30.11.2004 року, ЄСПЛ наголосив, що поняття "майно" у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке охоплює не лише право власності на матеріальні речі, але також стосується засобів правдовимагання, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні законне сподівання щодо ефективного здійснення права власності. Підстави для відхилення доказів судом відсутні, оскільки подані заявником докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Відповідно до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Позивач просить покласти судові витрати на його рахунок, що є правом позивача.

Outcome: approved