Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

11.05.2017 позивач звернувся до Шполянського районного суду Черкаської області з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, що належить позивачеві та розташований за №61 по вул. Ломоносова в м. Шпола Черкаської області. Свій позов позивач мотивує тим, що в 2007 році , він надав власне житло в м. Шпола Черкаської області, по вул. Ломоносова, 61, для проживання внукам [PERSON] та [PERSON], які в цьому ж році були зареєстровані Шполянським РВ УМВС для постійного проживання по названій адресі. З січня 2010 року відповідачі залишили своє постійне місце проживання за адресою в [INFO], і стали наймати собі житло за різними адресами в м. Шпола, Черкаської області. Відповідачі ніяких майнових претензій до позивача не мають, на його неодноразові звернення про перереєстрацію за місцем свого проживання не реагують, хоча давали обіцянки зареєструватися за місцем свого постійного проживання. За період з 2010 року по даний час відповідачі жодного разу не зявилися в місці своєї реєстрації. Всі обовязки по утриманню будинку лежать тільки на позивачеві і відповідно позивач не може отримувати субсидії та інше, що завдає позивачеві збитків та порушує його права. Тому позивач і звернувся до суду з даним позовом. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет та підставу позову і протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. У суд позивач з'явився, вказав, що позов підтримує повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачі у суд не зявилися, про час, дату та місце розгляду були належним чином повідомлені, що підтверджується поштовим повідомленням, причини не явки до суду не повідомили. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі наступного. У суді встановлено, що згідно з договором від 07.03.1975, посвідченим нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори [PERSON] 07.0.1979, [PERSON] подарувала [PERSON] ? частину житлового будинку з відповідною частиною всіх обслуговуючих споруд, що знаходиться за адресою м. Шпола, Черкаської області, вул. Ломоносова, 61 (а.с.4-5). Відповідно до копії будинкової книги будинку № 61 по вул. Ломоносова, в м. Шпола, Черкаської області, у вказаному будинку прописані [PERSON] та [PERSON](а.с.6-8). Згідно з довідкою №28 від 21.02.2017, виданою Шполянською міською радою Черкаської області, [PERSON] зареєстрована і проживає у [INFO] та є власником даного домоволодіння. Також за вказаною адресою зареєстровані та не проживають (підстава: підтвердження сусідів) [PERSON] та [PERSON] (а.с.12. Відповідно до підтверджень [PERSON], [PERSON] від 15.02.2017 та підтверджень голови вуличного комітету вул. Ломоносова Мошенського Сергія Васильовича від 19.04.2016 та 15.02.2017 (підпис голови вуличного комітету стверджений секретарем Шполянської міської ради) [PERSON] та [PERSON] Володимиорвич по вул. Ломоносова, 61, в м. Шпола, Черкаської області, з 2015 рокузареєстровані але не проживаютьбільше шести років (а.с.9-11). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]В, підтвердили те, що відповідачі більше 10 років не проживають у будинку позивача. Відповідачами не надані докази поважних причини відсутності у будинку за місцем реєстрації, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачами будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції\~\~про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Необхідність дотримання даних норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод знайшло своє вираження в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.06.2013 року у справі "Цибулько та інші проти України" та від 01.06.2006 року "Федоренко проти України". Відповідно до ст.\~41,\~55 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 391 ЦК України\~передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. Відповідно до ч. 1\~ст. 71 ЖК УРСР\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно\~ст.72 ЖК УРСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.\~Стаття 7 цього ж Закону\~передбачає, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача; відповідач дійсно відсутній у спірному приміщені понад один рік; відповідачем не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Відповідачі не проживають у спірному житловому будинку з січня 2010 року без поважних причин, а тому відповідно до вимог\~\~\~ст. 72 ЖК УРСР\~\~ втратили право на користування цим житлом.. Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред'явив позов до відповідача, який належить до задоволення. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. При задоволенні позову суд стягує з відповідачів на користь позивачів понесені ними судові витрати в справі, а саме судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 391 ЦК України,\~71, 72 ЖК України, ст.ст.\~6,\~7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved