Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати за нею право власності на садовий будинок № [NUMBER] в садовому товаристві "Металіст" Соколовського масиву на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області та земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,0450 га, що також знаходиться в зазначеному садовому товаристві, як за спадкоємицею за законом після смерті батька. В судове засідання сторони не з'явились, проте як від позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача при вирішенні спору поклався на розсуд суду, а також просив покласти на відповідача судові витрати. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність вказаних учасників судового розгляду, адже матеріали справи містять достатньо доказів щодо правовідносин, які склались між ними. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. [INFO] року помер батько позивача - [PERSON] (а.с.5, 22). Після смерті останнього залишилась спадкова маса, яка, зокрема, складається із спірного у даній справі нерухомого майна - садового будинку № [NUMBER] та земельної ділянки площею 0,0450 га з однойменним номером, що знаходяться в садовому товаристві "Металіст" Соколовського масиву на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Згідно довідки, виданої 13 вересня 2014 року зазначеним садовим товариством, спадкодавець користувався нею з 1982 року (а.с.12). Згідно довідки Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 9 червня 2016 року вказана земельна ділянка рахувалась за [PERSON] (а.с.13). Право власності на дану земельну ділянку, станом на 7 квітня 016 року, не зареєстровано (а.с.7). Спадкодавець був членом СТ "Соколовське" в товаристві "Металіст" і на земельній ділянці № [NUMBER] побудував садовий будинок розміром 6 x 7 метрів (а.с.35). Позивач є єдиною спадкоємицею до майна її померлого батька (а.с.36). Постановою нотаріуса від 10 червня 2016 року (а.с.25) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майно, у зв'язку з ненаданням документів, які б підтверджували право власності померлого [PERSON] на таке майно. Зазначене позивач пояснює тим, що за життя її батьку не встигли виготовити необхідні правовстановлюючі документи. За таких обставин позивач вказує, що вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне їй спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги. Правовідносини, що виниклои між сторонами у даній справі, врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Аналіз з'ясованих судом обставин справи та норм Закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як встановлено, спадкодавець за життя був фактичним власником спірних земельної ділянки та садового будинку, однак належним чином оформити на них не встиг, у зв'язку з чим позивач, в даний час, унеможливлена у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна, і не може бути позбавлений цього права, оскільки набуття права власності позивачем, як спадкоємцем за законом після смерті батька, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведене та правову позицію апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 551,20 гривня, з відповідача на користь позивача. Окремо суд звертає увагу відповідача на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обов'язкове її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved