Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

ПрАТ «Український Страховий Дім» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення компенсації суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 9 770,66 грн. В обґрунтування вимог вказує, що 30 травня 2007 року між [PERSON] і ВАТ «Державний Ощадний банк України» було укладено договір № 16 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, згідно із яким банк відкрив [PERSON] картковий рахунок і відновлювальну кредитну лінію, а позичальник зобов»ячався погашати кредит і відсотки за його користування. 20 жовтня 2009 року між банком і позивачем було укладеного договір № 001-09 Кр добровільного страхування кредитного портфелю, предметом якого є майнові інтереси банка (страхувальника). Пов»язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками банку своїх зобов»язань за кредит ними угодами для пенсіонерів по програмі «Арсенал», та у рамках якого страховиком на страхування був прийнятий у тому числі ризик невиконання або неналежного виконання позичальником своїх договірних зобов»язань. У зв»язку із смертю позичальника залишилися невиконані кредитні зобов»язання і банк звернувся до страховика із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Така виплата у сумі 9 770,66 грн була здійснена у відповідності до ст.. 20 Закону України «Про страхування». У відповідності до ст.1282 ЦК України відповідач як спадкоємець прав та обов»язків позичальника [PERSON] є боржником перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Український Страховий Дім» компенсацію завданих збитків - суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 9 770,66 грн та судові витрати. Представник відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти його задоволення з тих підстав, що відповідач ніяких дій на спричинення шкоди позивачу не вчинив, тому підстави для її відшкодування відсутні. Представник 3 особи в судове засідання не з»явився. подав заяву про слухання справи у його відсутності. Будучи опитаним на попередньому судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, оскільки вважає даний страховий випадок є ризиком і не повинен відшкодовуватися спадкоємцями. Суд заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному об»ємі, встановив наступне. . 30 травня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір № 16 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, відповідно до якого банк відкрив клієнту відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 15000,00 грн за умови отримання клієнтом пенсії шляхом її зарахування на картрахунок для чого банк оформив і видав платіжну картку у національній валюті України. Договір діє до дня закриття Картрахунку і завершення всіх розрахунків по картрахунку ( п.11.1 Договору). Картрахунок закривається на підставі заяви клієнта ( п.11.3 Договору). 20 жовтня 2009 року між Банком та ПрАТ «Український Страховий Дім» було укладено договір № 001-09 Кр добровільного страхування кредитного портфелю, предметом якого є майнові інтереси Банка (страхувальника), пов»язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками банку своїх зобов»язань за кредитними угодами - договорами про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою для пенсіонерів по програмі «Арсенал», у рамках якого Страховиком на страхування був прийнятий у тому числі ризик невиконання або неналежного виконання Спадкодавцем, як позичальником банку своїх договірних зобов»язань. Відповідно п 1.2 договору договір добровільного страхування розповсюджується на кредитні угоди, укладені після набрання чинності цим Договором з урахуванням вимог п.п.1.4 - 1.5 цього Договору. 24.09.2010 року між ЗАТ «Український страховий дім» та ВАТ «Ощадбанк» укладено додаткову угоду № 1 до договору добровільного страхування кредитного портфелю. [INFO] року позичальник помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER]. Відповідно до ст..20 Закону України «Про страхування» страховик зобов»язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно п. 3.1, 3.2 договору страхування страховим випадком є невиконання або часткове невиконання позичальником своїх зобов»язань по поверненню суму кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені в конкретній кредитній угоді, внаслідок неплатоспроможності позичальника. Під неплатоспроможністю позичальника сторони розуміють заборгованість по сплаті відсотків та/або кредиту протягом 10(десяти) календарних днів з будь-яких причин. 09 серпня 2010 року директору Хмельницької філії ЗАТ «Український страховий дім» подано заяву про страхове відшкодування, в якій зазначено, що страховий випадок настав 11 липня 2010 року, розмір заборгованості становить 9 770,66 грн. 07.10.2010 року затверджений страховий акт № 001-09 Кр/1 про те, що невиконання позичальником [PERSON] зобов»язань по кредитному договору № 001-09 Кр від 20.10.2009 р в результаті його смерті комісія визнала даний випадок страховим і страховик приймає рішення здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 9 770,66 грн. Платіжним дорученням № 729 від 13.10.2010 року 9770,66 грн перерахована Кам»янець-Подільській філії ВАТ «Ощадбанк». Відповідно до вимог статей 1216, 1218, 1231 ЦК України спадкування є перехід прав, обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права і обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов»язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Згідно ст.. 27 Закону України «Про страхування», ст..993 ЦК Україниі до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідач [PERSON] є сином [PERSON], проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою ОСББ «Захід -1», протягом встановленого строку не подав заяву про відмову від спадщини, тобто згідно із ст..1268, 1270 ЦК України є спадкоємцем, який прийняв спадщину. Як роз»яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 у п.27 Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування. У порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Таким чином у страховика виникло право на подання позову з моменту настання страхового випадку в результаті якого заподіяно шкоду. Згідно ст.. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст..257 ЦК України). Ураховуючи, що страховий випадок настав 11 липня 2010 року, а в суд з позовом до [PERSON] позивач звернувся 23.09.2013 року , тобто з пропуском позовної давності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed