Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Діючи в інтересах [PERSON] її представник за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, яку обґрунтовувала тим, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS], яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1994 року, виданого Агенством по приватизації державного житлового фонду (1/2 частина) та свідоцтва про право на спадщину від 12.07.1996 року, виданого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори (1/2 частина). Будучи спадкоємцем за заповітом [PERSON], посвідченим державним нотаріусом вказаної державної нотаріальної контори за № 1-945 від 31.07.2012 року, [PERSON] вчасно прийняла цю спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори, де 19.01.2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину зазначеної квартири. В оформленні спадкових прав на іншу частину квартири спадкоємцю було відмолено в зв'язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1994 року, який було втрачено. При цьому у видачі дублікату цього свідоцтва Департаментом комунального господарства, транспорту і зв'язку виконавчого комітету Івано-Франковської міською радою відмовлено з причини неможливості його видачі інший особі, окрім власника майна. Посилаючись на те, що належність цієї частки померлій підтверджується даними ОКП "Івано-Франківське ОБТІ", яким виданий технічний паспорт на квартиру та довідка про наявність архівних даних про реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1994 року і про відсутність реєстрації переходів права власності на цей об'єкт, а також інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстрів до 2013 року про відсутність реєстрації переходу права власності на квартиру, просила встановити факт володіння [PERSON] на праві власності 1/2 частиною квартири [ADDRESS]. В судове засідання заявник не з'явилася, просила справу розглянути за її відсутності, свої вимоги, які зазначені в заяві, підтримала у повному обсязі (а.с. 15). Заінтересована особа просила розглядати справу без участі її представника, про що також подала відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. З матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], спадкоємцем якої є [PERSON], за заявою якої, Першою Івано-Франківською державною нотаріальної контори 05.11.2013 року заведено спадкову справу за № 55261737 у спадковому реєстрі. Спадковим майном є квартира [ADDRESS]. Ці обставини підтверджуються витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 9). 19.01.2015 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину вказаної квартири, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.07.1996 року, виданого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори по реєстру № 6-1027 (а.с. 8-10). В оформленні спадкових прав на іншу частину квартири було відмовлено, в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа щодо належності цього майна спадкодавцю , а саме свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1994 року, виданого в м. Івано-Франківську Агенством по приватизації державного житлового фонду, що випливає з листа нотаріальної контори (а.с. 7). З оголошення у газеті "Західний кур'єр" від 05.02.2015 року вбачається, що згадане свідоцтво було втрачено (а.с. 24). В той же час, суду надано засвідчену ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» копію цього свідоцтва (а.с. 6) зі змісту якого видно, що згідно рішення МВК від 14.04.1994 року квартира [ADDRESS] була приватизована у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» [PERSON] та її чоловіком в рівних частках. Довідкою ОКП «Івано-Франківське ОБТІ», яким виданий технічний паспорт на цю квартиру, підтверджується наявність архівних даних про її реєстрацію за [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1994 року, виданого Агентством по приватизації державного житлового фонду (1/2 частина) та свідоцтва про право на спадщину від 12.07.1996 року, виданого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори (1/2 частина), переходи якого до інших осіб не реєструвались (а.с. 13-15). Про відсутність реєстрації іпотек, обтяжень та переходів права власності на цей об'єкт до інших осіб, свідчить і інформаційна довідка з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с. 11-12). Листом від 04.03.2015 року у видачі дубліката свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1994 року Департаментом комунального господарства, транспорту і зв'язку виконавчого комітету Івано-Франковської міською радою відмовлено, з посиланням на те, що видача дубліката можлива лише власнику майна (а.с. 17). В силу статті 41 Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 2 Закону України "Про власність" (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст. 15 цього ж Закону наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) передбачено право громадян України на приватизацію державного житлового фонду, тобто відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду, зокрема шляхом безоплатної передачі в межах санітарних норм. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, змінення або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 р. " Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК (1963 р.) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1.10.1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. У зв'язку з наведеним, наявні у справі докази та їх належна оцінка свідчать про те, що 15.04.1994 року шляхом приватизації [PERSON] набула право власності на ? частину квартири [ADDRESS], якою володіла до [INFO] року, що не може бути підтверджено заявником в позасудовому порядку через втрату правовстановлюючого документу та неможливістю його відновлення. Обставин, які б вказували на наявність спору про таке право, судом не встановлено. Тому, суд вважає підставним встановлення цього факту, що має юридичне значення для заявника, оскільки надає право на оформлення своїх спадкових прав.

Outcome: approved