Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10007/0325 філії - Запорізького обласного управління звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки. В позові, який уточнювався зазначається, що 12 квітня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 743-Ф. На підставі п. п. 1.1 п.1 зазначеного договору відповідачкою [PERSON] було отримано кредит в сумі 169700,00 доларів США строком до 09 квітня 2027 року. За користування кредитом було встановлено плату в розмірі 12% річних, які повинні сплачуватись згідно п.1.6, п. 1.5 Кредитного договору. 12.04.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено іпотечний договір №1Z/743-Ф, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1925. Згідно умов вказаного договору іпотеки, іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання позичальника - [PERSON], що випливає з кредитного договору, передав в іпотеку, а іпотекодержатель (банк) прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, який належить іпотекодавцю на праві власності. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: - жилий будинок глинобитний обкладений цеглою (літ. А), гараж (літ. Д), сарай (літ. Ж), сарай (літ. 3), сарай (літ.Р), сарай (літ. С), сарай (літ. В), сарай (літ. Е), сарай (літ. М), сарай (літ. Н), вбиральня (літ. Г), навіс (літ. П), навіс (літ. О), навіс (літ. К), душ (літ. Л), водопровід (3), паркан (4), ворота (5), паркан (6), замощення (І), сходи (7). Жилий будинок має загальну площу 84,7 кв.м., житлову площу 45,1 кв.м. зі всіма невід'ємними його приналежностями, що розташований на земельній ділянці площею 527 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно умов кредитного договору, позичальник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі погасити кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Однак, свої зобов'язання за кредитним договором позичальник не виконує, а саме своєчасно не погашає кредит та відсотки по кредиту, чим порушує п. 1.5 кредитного договору. Станом на 30.04.2014 р. в нього існує заборгованість за кредитним договором, яка складається з: сума несплаченого кредиту складає - 116 001.21дол.США, сума несплачених відсотків по кредиту складає - 5 769.06дол.США, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту складає - 144.28 дол.США - 1644,79 грн., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту складає - 1754.46 грн. (153,90 дол.США), заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту складає - 384.41 грн. (33,72 дол.США), заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту складає - 398,77 грн. (34,98 дол.США), сума простроченого боргу з урахуванням індексу інфляції складає -1572, 29 грн. (137,92 дол.США). Загальна заборгованість за кредитним договором № 743-Ф від 12.04.2007р. станом на 30.04.2014 р. складає 121 770.27дол.США (сто двадцять одна тисяча сімсот сімдесят дол.США 27 центів) та 5754, 72 грн. (п'ять тисяч сімсот п'ятдесят чотири грн.. 72 коп.). На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про іпотечний кредит № 743-Ф від 12.04.2007 р в розмірі 121 770.27дол.США та 5754, 72 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №1Z/743-Ф від 12.04.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1925 на жилий будинок загальною площею 84,7 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м. зі всіма невід'ємними його приналежностями, що розташований на земельній ділянці площею 527 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], для погашення боргових зобов'язань перед позивачем в розмірі 121 770.27дол.США та 5754, 72 грн. Просить визначити спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме: укладення публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0325 філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» договорів купівлі - продажу з будь - якою особою - покупцем; Визначити початкову ціну предмету іпотеки для його подальшого продажу за оцінкою, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, в порядку ст.38 Закону України „Про іпотеку"; Надати публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0325 філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» право на реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отримання витягів з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності та Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, отримання у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя дублікату судового рішення від „07" грудня 2004 року по справі N92-5401/04, отримання в Запорізькому міському бюро технічної інвентаризації дублікату технічного паспорту на житловий будинок, уповноваженому органу (організації,установі) довідку про осіб зареєстрованих за вказаною адресою, довідку про наявність або відсутність заборгованості по сплаті комунальних платежів, а також подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях будь-яких документів (їх копії, дублікати, витяги з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу житлового будинку загальною площею 84,7 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м. зі всіма невід'ємними його приналежностями, що розташований на земельній ділянці площею 527 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] у відповідності з рішенням місцевого суду Шевченківського району м.Запоріжжя від „07" грудня 2004 року по справі N92-5401/04 та стягнути солідарно з відповідачів на свою користь судовий збір у сумі 3654,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, підтвердив обставини зазначені в ньому та просив його задовольнити. Представник відповідачів проти позову заперечував частково, а саме - проти звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому посилався на те, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України право позивача на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя [PERSON] припинено. Також зазначив, що відповідно до ст. 1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII дані вимоги позивача не можуть бути задоволені, оскільки суперечать вимогам зазначеного закону. Проти стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачки [PERSON] не заперечував, вважав їх законними. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог до майнового поручителя [PERSON] в повному обсязі у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя та з урахуванням вимог мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору про іпотечний кредит № 743-Ф від 12.04.2007 р. між позивачем та відповідачкою [PERSON], остання отримала кредит в сумі 169 700, 00 дол. США зі сплатою 12% річних за користування кредитом строком до 09 квітня 2027 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань боржника за вищевказаним кредитним договором 12.04.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений іпотечний договір № 1Z/743-Ф, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1925. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: жилий будинок глинобитний обкладений цеглою (літ. А), гараж (літ. Д), сарай (літ. Ж), сарай (літ. 3), сарай (літ.Р), сарай (літ. С), сарай (літ. В), сарай (літ. Е), сарай (літ. М), сарай (літ. Н), вбиральня (літ. Г), навіс (літ. П), навіс (літ. О), навіс (літ. К), душ (літ. Л), водопровід (3), паркан (4), ворота (5), паркан (6), замощення (І), сходи (7), загальною площею 84,7 кв.м., житловою площу 45,1 кв.м. зі всіма невід'ємними його приналежностями, що розташований на земельній ділянці площею 527 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно умов кредитного договору відповідачка [PERSON] зобов'язалась своєчасно та в повному обсязі погасити кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Але свої зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконує належним чином, у зв'язку з чим станом на 30.04.2014 р. має заборгованість перед банком на загальну суму 121 770.27дол.США та 5754, 72 грн., яка складається з: суми несплаченого кредиту - 116 001.21дол.США, суми несплачених відсотків по кредиту - 5 769.06дол.США, заборгованості по пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту - 144.28 дол.США - 1644,79 грн., заборгованості по пені за несвоєчасну сплату кредиту - 1754.46 грн. (153,90 дол.США), заборгованості 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту - 384.41 грн. (33,72 дол.США), заборгованості 3% річних від простроченої суми кредиту - 398,77 грн. (34,98 дол.США), суми простроченого боргу з урахуванням індексу інфляції -1572, 29 грн. (137,92 дол.США). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.4.2.2. Кредитного договору Банк має право при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи відсотками більше ніж на 2 місяці, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих відсотків та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором та за договором іпотеки нерухомого майна. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ч. 1 ст .612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, на думку суду, вимоги позивача про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 121 770.27дол.США та 5754, 72 грн. є правомірними та законними, оскільки остання не погашає суму кредиту та не сплачує відсотки, починаючи систематично з січня 2014 року. Що стосується вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, то суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В своїй заяві позивач посилається на договірні зобов'язання встановлені в договорі іпотеки нерухомого майна №1Z/743-Ф від 12.04.2007 р. Відповідно до п. 3.1.3. розділу 3 Договору іпотеки нерухомого майна Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за Кредитним договором та/або цим Договором, в тому числі: невиконання або неналежне виконання Боржником зобов'язання за Кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше 2 (двох) місяців; незгоди боржника із запропонованою банком зміною плати за користування кредитом (процентів) або неотримання банком відповіді на таку пропозицію протягом 25 календарних днів з моменту її отримання Іпотекодавцем; в разі невиконання Іпотекодавцем зобов'язань, що визначені п. 3.4. цього Договору. Відповідно до п. 6.1 цього Договору, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет Іпотеки у випадку, якщо у момент настання Строку платежу Зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання Строку платежу у випадку невиконання Іпотекодавцем будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим Договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов'язків передбачених Кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих Іпотекодавцем у відповідності з цим Договором, виявиться (стане) недійсною. У відповідності до п. 6.2. вказаного Договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим Договором порядку, в тому числі у відповідності до Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в п.6.6. цього Договору. У відповідності до п.1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Натомість, відповідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Предметом стягнення є жилий будинок загальною площею 84,7 кв.м., якій знаходиться за адресою [ADDRESS], якій використовується як місце постійного проживання майнового поручителя [PERSON] та його родини, яка складається з його дружини [PERSON] та дитини [PERSON] [INFO], що підтверджується наданими документами. У майнового поручителя [PERSON] інше житлове майно у власності не знаходиться, цей жилий будинок є єдиним житлом, яке може використовувати родина з малолітньою дитиною. Таким чином, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1Z/743-Ф від 12.04.2007 р. жилий будинок загальною площею 84,7 кв.м., якій знаходиться за адресою [ADDRESS] прямо суперечать вимогам Закону України, тому є незаконними, та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, на думку суду, право позивача на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя [PERSON] припинено з наступних підстав.. Іпотечним договором № 1Z/743-Ф від 12.04.2007 р. строк закінчення зобов'язань за порукою не встановлений. Як свідчать матеріали справи, а саме розрахунок суми простроченого боргу, якій був наданий позивачем разом з заявою про уточнення позовних вимог від 15.08.2014 року, невиконання боржником [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № 743-Ф від 12.04.2007 р. прийняло систематичний характер починаючи з січня 2014 року. Але вперше таке невиконання відбулося в травні 2013 року (прострочення сплати суми основного зобов'язання). Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором. Правила частини четвертої статті 559 ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобов'язання встановлений не був. Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов'язання за договором поруки у зв'язку з припиненням такого зобов'язання поручителя. За змістом речення першого та третього зазначеної статті кредитор повинен встигнути звернутись до поручителя з вимогою про виконання останнім свого обов'язку за договором поруки, у тому числі в примусовому порядку. Разом із тим за змістом другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України у разі, якщо строк договору поруки не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить до поручителя вимоги. Правова природа зобов'язання у всіх випадках, передбачених статтею 559 ЦК України, є тотожною. Вимога кредитора до поручителя полягає в реальному виконанні зобов'язання за боржника, оскільки така вимога може бути заявлена лише в разі невиконання боржником своїх зобов'язань та настання строку виконання основного зобов'язання. Виходячи з тотожної природи зобов'язань, які регулюються реченнями першим і третім частини четвертої статті 559 ЦК України та реченням другим частини четвертої цієї статті, правову конструкцію частини четвертої статті 559 ЦК України, викладену в одному абзаці, ототожнює правову природу усіх зобов'язань, преклюзивність строку дії договору поруки, необхідно дійти висновку, що такою вимогою може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки пред'явлення іншої вимоги суперечить правовій природі поруки як строкового зобов'язання. Відповідно на вказані строки не поширюється положення частини п'ятої статті 267 ЦК України про захист судом порушеного права у разі, коли строк позовної давності пропущений із поважних причин. Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом. Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими. Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. Звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Така правова позиція була викладена у постанові Верховного суду України від 17.09.20143 року у справі № 6-170цс14. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що право позивача на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя [PERSON] припинено у зв'язку з непред'явленням позивачем вимоги у вигляді судового позову до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. А тому позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1Z/743-Ф від 12.04.2007 р. жилий будинок загальною площею 84,7 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] суд вважає неправомірними.

Outcome: partial