Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про встановлення нещасного випадку на виробництві. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він перебував з 11 березня 1997 року в трудових відносинах з шахтою «Білицька», яка була реорганізована 01 квітня 2003 року в державне підприємство «Добропіллявугілля ВП «Шахта Білицька». Він працював повний робочий день у шахті у шкідливих та небезпечних умовах праці, має загальний стаж роботи більше 14 років. 04 травня 2007 року з ним трапився нещасний випадок при виконанні трудових обов'язків, в зв'язку з чим він отримав травму у вигляді: забій прикореневого відділу хребта з розвитком посттравматичного радикуліту з болючим вертеброгенным корінцевим відламом. 06 травня 2007 року був складений акт за № 18 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н1, та акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5, від 04 травня 2007 року. Внаслідок завданих травм змушений проходити тривалий курс лікування. Рішенням МСЕК від 19 вересня 2007 року позивачеві встановлено 25 % стійкої втрати професійної працездатності. В результаті отриманої травми у нього розвинувся хронічний радикуліт, і тепер він вимушений проходити три рази на рік лікування. 05 липня 2010 року з позивачем трапився нещасний випадок при виконанні трудових обов'язків під землею, в зв'язку з чим отримав травму у вигляді розможення нігтьової фаланги лівої кисті, осколковий перелом нігтьової фаланги, наслідками якої стала травматична ампутація 11 пальця нігтьової фалагни лівої кисті. 07 липня 2010 року був складений акт за № 22 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, та акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5, від 07 липня 2010 року. Внаслідок завданих травм знову проходив тривалий курс лікування. Рішенням МСЕК від 19 жовтня 2010 року було встановлено 5% стійкої втрати професійної працездатності. Позивачеві встановлено за сукупністю 30% втрати професійної працездатності. Враховуючи ступень тяжкості своїх моральних страждань просить стягнути на його користь з відповідача, спричинену йому моральну шкоду в розмірі 20000 гривен. У судовому засідання позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, та просив задовольнити їх в повному обсязі. Після встановлення втрати професійної працездатності через розвинені внаслідок травми захворювання він змушений постійно лікуватися. Наявні захворювання створюють для нього постійні нервові навантаження, що мають свої наслідки також і в повсякденному житті. Відчуває постійну фізичну біль у спині. Ця біль дратує та виснажує. Усвідомлює, що вже ніколи не стане повноцінною людиною. Просить стягнути моральну шкоду в розмірі 20000 гривен Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги. Вважає, що факт втрати професійної працездатності у зв'язку із травмою встановлений відповідно до норм законодавства, тому не потребує проведення додаткових експертних досліджень. Представник відповідача ДП "Добропіллявугілля" Радіола Н.О. що діє на підставі довіреності, позов не визнали. Просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що згідно наказу Міністерства охорони здоров'я України № 212 від 22 листопада1995 р., яким затверджено "Порядок встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності", згідно якого обов'язок по встановленню факту заподіяння моральної шкоди працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків, покладено на медико-соціальні експертні комісії (МСЕК). У довідці МСЕК відносно позивача була первинно встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 25 %. Окрім того, позивач не надав документального підтвердження того, яку моральну шкоду заподіяно і в якому розмірі. Вважає, що факт моральних страждань позивачем не доведено. На підставі наведеного просить відмовити в позові в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах із державним підприємством "Добропіллявугілля" ВП "Шахта "Білицька": з 11 березня 1997 року до 08 грудня 2011 року, працював у підземних умовах (а.с.6-10). 04 травня 2007 року з [PERSON] трапився нещасний випадок при виконанні трудових обов'язків, у зв'язку з чим ним була отримана травма у вигляді: забій прикореневого відділу хребта з розвитком посттравматичного радикуліту з болючим вертеброгенным корінцевим відламом. 06 травня 2007 року був складений акт за № 18 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 (а.с.11) та акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 04 травня 2007 року (а.с.10). Випискою з акту огляду МСЕК серії ДОН-04 № 026012 від 18 червня 2007 року [PERSON]. первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв'язку із травмою 04 травня 2007 року (а.с.12-13). 05 липня 2010 року з [PERSON] трапився нещасний випадок при виконанні трудових обов'язків, у зв'язку з чим отримав травму у вигляді розможення нігтьової фаланги лівої кисті, осколковий перелом нігтьової фаланги, наслідками якої стала травматична ампутація 11 пальця нігтьової фалагни лівої кисті. 07 липня 2010 року був складений акт за № 22 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, та акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 07 липня 2010 року (а.с.24-26). Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААА № 035671 від19 жовтня 2010 року [PERSON] встановлено 5% втрати професійної працездатності у зв'язку з травмою 07 липня 2010 року, а також повторно встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв'язку із травмою 04 травня 2007 року - за сукупністю 30% втрати професійної працездатності (а.с.32). Позивач неодноразово проходив довгострокове лікування у різних медичних закладів з приводу професійного захворювання (а.с.14-23, 28-31). Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 25 травня 2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю внаслідок виробничої травми [PERSON] заподіяно під час роботи на підприємстві, що підтверджується актами про нещасні випадки, пов'язані із виробництвом та актами розслідування нещасних випадків, що видані державним підприємством "Добропіллявугілля". Пошкодженням здоров'я внаслідок виробничих травм позивачеві завдано моральну шкоду, яка обумовлена душевними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, внаслідок чого він, ще зовсім молодий чоловік, обмежений у можливості влаштуватися на достойно оплачувану роботу, щоб забезпечувати добрі умови для своєї сім'ї, неповнолітніх дітей. У зв'язку із болями у спині, обмежений у виконанні роботи по дому, що викликало погіршення життєвих умов та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що у зв'язку з отриманою травмою дійсно вимушений змінити звичайний образ життя. Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 10000 гривен в порядку відшкодування моральної шкоди. Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про те, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок спричиненої травми та професійного захворювання, суд не може, оскільки це твердження спростовується наданим позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами. Доводи відповідача, з приводу того, що факт моральних страждань позивачем не доведений, не заслуговують на увагу, оскільки у п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: approved