Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до суду у якому просить визнати право власності на житловий будинок, як за спадкоємицею за заповітом після смерті своєї матері. В судове засідання сторони не з'явились. Проте, від позивача надійшла заява про слухання даної справи у її відсутність. Також, остання зазначила, що позов визнає та у разі необхідності, не заперечує проти заочного порядку його розгляду. Причини неявки відповідача, на разі, суду не відомі, хоча той був належним чином повідомлений про день, час та місце проведення слухання справи, більше того, був завчасно повідомлений про такий розгляд. Судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с. 3). За життя, а саме 11 березня 2009 року померла склала заповіт яким все майно, що їй належало на день смерті, вона заповіла своїй доньці, - позивачу по справі (а.с. 4). Після смерті [PERSON] залишилась спадкова маса у вигляді, зокрема, житлового будинку [ADDRESS], що належав останній на підставі свідоцтва про право власності (а.с. 6). Судом також встановлено той факт, що за життя спадкодавець не встигла здійнсити державну реєстрацію згаданого свідоцтва., що стало однією з причин відмови позивачу державним нотаріусом. Другою ж з підстав відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом стала та обставина, що у правовстановлюючому документі на спірний будинок виявленно механічно-письмове виправлення (закреслення). Дане виправлення, як зазначає позивач, було допущене секретарем сільської ради, яка на початку прізвища померлої "[PERSON]" зробила закреслення першої літери "а" на літеру "о". Даний факт призвів до юридичних наслідків, у вигляді відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії та, зокрема, разом з обставиною про відсутність державної реєстрації правовстанолюючого документа на будинок, став підставою для звернення позивача до суду за захистом свої прав, як одним з видів та форм такого захисту. Суд звертає увагу також і на те, що з виправленнями в прізвищі померлої чи без такого, прізвища спадкодавця ([PERSON]) та спадкоємця ([PERSON]) різняться. Однак, юридичний факт про рідство між донькою (позивачем) та матір'ю (спадкодавцем) встановлений рішенням Хмельницького районного суду Хмельницької області від 16 грудня 2013 року , а тому необхідність їх окремого дослідження та встановлення у суду відсутня. Зазначені правовідносини врегульовані наступними нормативними актами. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)( ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Системний аналіз вищезазначених норм та обставин справи у своїй сукупності, дають підстави дійти до висновку, що спадкодавець за життя була фактичним власником спірного житлового будинку, але своєчасно не зареєструвала правовстанолюючий документ. Це, та факт наявності виправлення, допущеного в згаданому правовстанолюючому документі, позбавляє в даний час спадкоємця прийняти спадщину. Також, судом встановлено, що спадкоємець має законне право на отримання у власність даного житлового будинку, і не може бути позбавлена цього права, оскільки набуття права власності, позивача, як спадкоємця після смерті матері, чітко передбачено ЦК України. Підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що позов підлягає до задоволення, як такий, що доведенй позивачем. Також, розглядаючи питання щодо судових витрат по справі, суд відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує дане питання шляхом стягнення таких витрат з відповідача. Так, позивачем сплачено судовий збір майнового характеру розміром 243,60 (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати) та судові витрати за витребування доказів по справі розміром 121,80 гривня, відтак разом понесені позивачем судові витрати за розгялд справи становлять 365,40 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved