Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

\~ Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини чоловічої статі [PERSON], який народився 21 лютого 2016 року у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим, у зареєстрованому шлюбі, у матері [PERSON], громадянки України, [INFO], уродженки [INFO], Росії та у батька [PERSON],[INFO], громадянина України, уродженця [INFO], Україна, які проживають за адресою: [INFO] Крим, 98600. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 21 лютого 2016 року на тимчасово окупованій території АР Крим народила дитину хлопчика. Реєструвати народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим не бажає, у звязку з чим виникла необхідність у звернені до суду для встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить задовольнити заявлені вимоги, та розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи до суду також не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином в розумінні положень ч. 6 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що за даними паспорта заявник [PERSON], [INFO], уродженка міста Саратов, Росія, є громадянкою України, зареєстрована [INFO]. Згідно зі свідоцтвом про шлюб, [PERSON] з 12 липня 2014 року перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів громадянського стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим. Дошлюбне прізвище заявника [PERSON]. За даними паспорта чоловік заявника, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], є громадянином України, зареєстрований [INFO]. Відповідно до дублікату медичного свідоцтва про народження серії 35 №010211 виданого 06 травня 2016 року клінічним пологовим будинком №2 міста Сімферополь Міністерства охорони здоровя і соціального розвитку Російської Федерації, [PERSON] 21 лютого 2016 року народила хлопчика. Знамянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області заявнику відмовлено у державній реєстрації народження дитини. За приписами ст.234, п.7 ч.1 ст. 256, ст.257-1 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ст.ст.1, 3, 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VІІ, сухопутна територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та закону України. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.\~ Частина 2 ст. 9 Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. А згідно з ч.3 ст.9 цього Закону будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, медичне свідоцтво про народження видане медичними закладами, розташованими на тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації народження на території України. Встановлення даного юридичного факту необхідно заявнику для реєстрації народження сина, якого вона народила на тимчасово окупованій території України в клінічному пологовому будинку №2 міста Сімферополя. Частиною 1 ст.17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Рішення суду про встановлення факту народження є підставою проведення\~ державної\~ реєстрації\~ актів\~ цивільного стану (ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у даній справі суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії ( зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо можливості встановлення факту народження заявником [PERSON] дитини чоловічої статі в місті Сімферополь АР Крим 21 лютого 2016 року, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження її сина, у державному органі України. Згідно з ч.3 ст.257-1 ЦПК України, в рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. При цьому, зазначення у судовому рішенні імені дитини не є обов'язковим, оскільки ім'я дитини може бути зазначене батьками безпосередньо під час державної реєстрації народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові і засвідчується свідоцтвом про народження (ст.144 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно з Порядком державної реєстрації народження дитини регламентованим Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй призівища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно зі ст.14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. За змістом ст.133 Сімейного Кодексу України, в разі народження дитини у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Отже, дане рішення разом з поданою заявником відповідною заявою є підставою для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану народження дитини з одночасним визначенням її походження, місця народження, присвоєнням прізвища, імені і по батькові, даними про батьків. Відповідно до ч.4 ст.257-1 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved