Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства "Омега Банк" (далі - ПАТ "Омега Банк") про розірвання кредитного договору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30.11.2007 року він уклав з акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (далі - АКБ "ТАС-Комерцбанк"), правонаступником якого є ПАТ "Омега Банк", кредитний договір №1901/1107/88-303 (далі - кредитний договір), відповідно до умов яких відповідач зобов'язався надати позивачеві кредит (шляхом відкриття кредитної лінії) у розмірі 16000 доларів США з 30.11.2007 року по 30.11.2017 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 11,9% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у строки та в порядку, встановлені договором. Позивач стверджував, що на момент отримання кредиту офіційний курс гривні до долара США становив 5,05 грн., проте за час, що минув з моменту отримання кредиту, відбулась девальвація гривні в непередбачуваних розмірах, а саме - більше, ніж на 200% (до 15,26 грн. за 1 долар США станом 18.11.2014 року), що в умовах зниження доходів та збільшення поточних витрат внаслідок стрімкого зростання цін зробило неможливим для позивача подальше виконання зобов'язань за кредитним договором. Також [PERSON] зазначив, що на момент укладення кредитного договору сторони хоча і допускали можливість певного коливання курсу гривні, однак не могли передбачити настільки значної її девальвації та виходили з того, що така зміна обставин не настане. Знаючи про ці обставини наперед, позивач відмовився б від отримання кредиту в іноземній валюті. [PERSON] підкреслив, що на даний час відбулась істотна зміна обставин, пов'язана з фінансово-економічною кризою, що негативно вплинуло на можливість виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором від 30.11.2007 року №1901/1107/88-303, зріс рівень витрат позивача, оскільки погіршення фінансово-економічної ситуації в країні (зокрема, різке зростання цін у зв'язку із зростанням курсу іноземних валют по відношенню до гривні) зумовило падіння доходів позивача, що позбавило останнього того, на що він розраховував при укладенні кредитного договору, а саме залучення кредиту на вигідних умовах при розумних витратах. Крім того, [PERSON] вказав, що кредитним договором не встановлено, що ризик зміни валютного курсу несе позивач. Все це [PERSON] вважав настанням істотної зміни обставин, що унеможливлювало виконання ним зобов'язань за кредитним договором від 30.11.2007 року №1901/1107/88-303, а тому він звернулася до ПАТ "Омега Банк" із пропозицією розірвати згаданий договір, проте дійти згоди сторонам не вдалось. З цих підстав [PERSON] просив суд розірвати кредитний договір від 30.11.2007 року №1901/1107/88-303, та наслідком розірвання кредитного договору визначити сплату позивачем залишку заборгованості в строк до 30.11.2017 року рівними щомісячними платежами в гривні за офіційним курсом до долара США станом на 30.11.2007 року. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідач про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, представник відповідача подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2007 року між [PERSON] та АКБ "ТАС-Комерцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Омега Банк") було укладено кредитний договір від 30.11.2007 року №1901/1107/88-303, відповідно до умов яких відповідач зобов'язався надати позивачеві кредит у розмірі 16000 доларів США з 30.11.2007 року по 30.11.2017 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 11,9% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у строки та в порядку, встановлені договором (а.с.3-5). У ст.627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, укладаючи кредитний договір від 30.11.2007 року №1901/1107/88-303, сторони діяли вільно, на власний розсуд вибираючи контрагента та визначаючи його умови, погодили, що з його укладенням вони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору. Відповідно до ч.1 ст.652 ЦК України в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Розірвання (зміна) договору у зв'язку з істотними змінами обставин є самостійним випадком припинення (зміни) договірних зобов'язань, метою якого є необхідність відновлення балансу інтересів сторін договору, істотно порушеного внаслідок непередбачуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежать від волі сторін. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилався на те, що на даний час відбулась істотна зміна обставин, якими він керувався під час укладення кредитного договору, а саме: погіршення фінансово-економічної ситуації (фінансова криза) в державі, що спричинило зниження доходів позивача, зросли витрати внаслідок стрімкого зростання цін, що зробило неможливим для позивача подальше виконання зобов'язань за кредитним договором. За наявності істотної зміни обставин, що істотно порушила баланс інтересів сторін, сторони спочатку здійснюють спроби щодо зміни або розірвання договору за взаємною згодою, як зазначено в ч.1 ст.651 ЦК України. 18.11.2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ "Омега Банк" із пропозицією розірвати кредитний договір, проте дійти згоди сторонам не вдалось. Ч.2 ст.652 ЦК України визначено, що в разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Отже, для розірвання договору в разі істотної зміни обставин необхідна наявність усіх перелічених умов одночасно. Вимагаючи розірвання договору на підставі ст.652 ЦК України, на позивача покладається відповідно до положень ст.60 ЦПК України обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. [PERSON] не довів наявності всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання кредитного договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися укладаючи кредитний договір від 30.11.2007 року №1901/1107/88-303. Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України "Про Національний Банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним Банком України. Валютні курси, як зазначено в ч.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", встановлюється Національним Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 12.11.2003 року №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена і таким чином не є непереборною, непередбачуваною силою. В момент укладання кредитного договору сторони повинні були та могли передбачити коливання курсу валют, виходячи із загальної ситуації в Україні. Так, банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті (доларах США) в 2007 році з остаточною датою повернення кредиту у 2017 році, тобто строком на 10 років. Очевидним є той факт, що протягом 10 років можливе коливання курсів валют, а нехтування цим фактом (чи незважання на цей факт) є серйозною необачністю (легковажністю) з боку сторін договору, зокрема з боку позивача (адже, такі обставини повинні завжди враховуватися при укладанні довготривалих договорів/угод, особливо, коли мова йде про фінансові складові). Тобто [PERSON] повинен був свідомо допускати та передбачати, що у випадку зміни фінансово-економічної ситуації в Україні рівень його доходів може змінитися (зменшитись). [PERSON] не доведено, що сторони під час укладення кредитного договору від 30.11.2007 року №1901/1107/88-303 були впевнені в тому, що така зміна обставин не настане. Більш того, при укладенні договору, позивач був ознайомлений з його умовами, зокрема з сумою кредиту, розміром процентної ставки, строком кредитування, умовами кредитування, не заперечував проти них, тобто всі істотні умови, з якими мав ознайомитись позивач, були викладені в тексті кредитного договору, з якими перед його укладанням та підписанням позивач знайомиться, а тільки потім підписує. Таким чином, [PERSON] в повному обсязі був ознайомлений з умовами та змістом договору, і отримав один екземпляр цього договору. Крім того, в самому договорі зазначено, що сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні його позову. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 627, 651, 652 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: dismissed