Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до Бережанського районного суду Тернопільської області із позовом до відповідачів військової частини [NUMBER] та житлової комісії в\\ч [NUMBER] із вимогами визнати за позивачами право на проживання у двокімнатній квартирі [ADDRESS] . В подальшому,\~ згідно уточненого складу осіб, які повинні приймати участь у справі, в якості відповідача за заявленими вимогами приймає участь військова частина [NUMBER] , в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - квартирно-експлуатаційний відділ м. Тернополя. Також, до участі в справі вступив військовий прокурор. В обґрунтування\~ заявлених вимог позивачі послалися на те, що на законних підставах їх сім`ї виділено для проживання приміщення [ADDRESS] , яке вони в подальшому реконструювали у двокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 29,3 кв.м. за тією ж адресою. На даний час будинок в якому знаходиться зазначена квартира здано в експлуатацію, як житловий. У грудні 2014 року звернулися до відповідача із заявою про визнання за ними права на проживання у вказаній квартирі, однак відповідач відмовився визнати за ними таке право. Вважаючи, що їх сім`я має право на проживання у зазначеному житлі, звернулися до суду із зазначеним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали й просять їх задовольнити. В обґрунтування заявлених вимог дали пояснення, які за своїм змістом аналогічні змісту позовної заяви\~ та доданим до справи їх письмовим поясненням. Позивачка [PERSON] у судове засідання по розгляду даної справи не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов просить задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача військової частини [NUMBER] [PERSON] позову не визнав, просить в його задоволенні відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову загалом послався на те, що юридично квартири [ADDRESS] не існує. Поряд з цим визнав той факт, що така квартира фактично є і\~ має всі ознаки житла; позивачі проживають у ній на законний підставах. Також визнав, що квартира у якій проживає позивач із сім`єю реконструйована до придатності для проживання і така реконструкція здійснена\~ частково й\~ за кошти сторони позивача. Однак просить суд врахувати, що фактично право позивачів на проживання у зазначеному житлі не порушене, ніким не оспорюється, а тому сам предмет спору у даній справі відсутній.\~ Також неодноразово наголосив на тому, що військова частина [NUMBER] не може виступати відповідачем за заявленими вимогами, оскільки не в її компетенції вирішувати такі житлові питання позивачів, а відання такого питання належить до повноважень квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя\~ в судове засіданні не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позову не визнає і в його задоволенні просить відмовити.\~ Також подав суду письмові пояснення та в обґрунтування заперечень проти позову загалом зазначив, що будівля [ADDRESS] не має статусу житлової. Однак, з метою забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу у військових частинах дислокованих у Бережанському гарнізоні та членів їх сімей приміщенням для проживання, між КЕВ м. Тернополя та [PERSON] було укладено договір найму соціального житла за №-8 від 01 липня 2013 року. Відповідно до умов такого договору позивачі були забезпечені житлом. Також зазначив, що не вбачає факту порушення права позивачів на проживання у вищевказаній будівлі. Вважає, що оскільки Міністерство оборони України в особі КЕВ м. Тернополя\~ є власником нерухомого військового\~ майна ( у д. в. предмету спору), забезпечило позивачів житловою площею, питання про розірвання договору та звільнення приміщення перед позивачами не ставить, відповідач у справі не наділений повноваженнями забезпечення житлом позивачів. Військовий прокурор Тернопільського гарнізону, який повідомив про вступ у справу, в судове засіданні не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, в задоволенні позову просить відмовити. Також подав суду\~ письмові пояснення, які за своїм змістом є аналогічними вищезазначеним поясненням третьої особи КЕВ м. Тернопіль. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, взявши до уваги позицію третьої\~ особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору та позицію військового прокурора викладену у їх письмових поясненнях , вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема й визнання права особи. Згідно до ч. З ст.326 ЦК України управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами. Як вбачається із ст. 1 ЗУ "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" № 3046-111 від 7 лютого 2002 року із відповідними змінами, військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військова частина). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси.... Статтею 3 цього Закону передбачено, що з моменту надходження майна до збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюється у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Положеннями ч.І ст. 382 ЦК України встановлено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Як вбачається із з ч.І ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Судом встановлено, що позивач [PERSON] \~ дійсно перебував на військовій службі у в/ч [NUMBER] \~ і перебуває на квартирному обліку у в/ч з сім"єю на загальній черзі під № 7 ( з 11 грудня 2000 року) та на позачерговій черзі під №-5 з 15 січня 2008 року, з вислугою 21 рік. На даний час позивач звільнений в запас і обрав своїм місцем проживання ( та своє сім`ї) саме м.Бережани Тернопільської області. Відомостей про наявність у позивача та членів його сім`ї іншого житла в м.Бережани Тернопільської області немає. 17 серпня 2005 року на засіданні житлової комісії частини (витяг з протоколу №07), затвердженого командиром військової частини [NUMBER] вирішено провести розподіл та виділення приміщень для тимчасового поліпшення житлових умов у будинку по [ADDRESS] військовослужбовцям частини та виділити прапорщику [PERSON] приміщення [ADDRESS] В подальшому,01 вересня 2006 року\~ прапорщику [PERSON] із сім`єю з 4-х чоловік ( в т.ч. донька [PERSON] ) видано спецордер № 05, яким йому надано право зайняття кімнати в гуртожитку на період проходження служби у військовій частині [NUMBER] . Із будинкової книжки для прописки громадян, що проживають по [ADDRESS] вбачається, що позивач [PERSON] і члени його сім`ї з жовтня 2013 року зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , як і інші мешканці зазначеного будинку, які є зареєстровані в інших квартирах цього будинку. Після поселення в приміщення [ADDRESS] позивачем фактично були проведені будівельні роботи по переведенню нежитлового приміщення в житлове за власний кошт. Рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради № 302 від 12 грудня 2006 року надано дозвіл в/ч [NUMBER] на реконструкцію нежитлової будівлі під багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS] . На підставі рішень Бережанської міської ради №-721 від 26 травня 2005 р. та № 552 від 03 квітня 2008 р. військовій частині [NUMBER] , де розташоване військове містечко і спірний будинок, в постійне користування передано земельну ділянку площею 0,4289 га, що стверджується Державним актом серія ЯЯ № 296329 від 06 червня 2008 року. Спільним наказом начальника Бережанського гарнізону №18 від 23 листопада 2009 р. та начальника КЕВ м. Тернопіль № 614 від 27 листопада 2009 р. створено комісію для переведення адміністративної будівлі 2/1 [ADDRESS] в гуртожиток для проживання сімей військовослужбовців та прийняття в експлуатацію. Актом № 3017 від 01 грудня 2009 р. даний адмінбудинок переведений у гуртожиток для проживання сімей військовослужбовців, реконструйованого за кошти фізичних осіб. Рішенням виконавчого комітету Бережанської міськради №377 від 15 грудня 2011 року надано дозвіл в/ч [NUMBER] на виготовлення попередніх планувальних рішень з метою реконструкції адміністративного будинку [ADDRESS] під багатоквартирний будинок.(а.с.50). Інші рішення про надання будинку за вказаною\~ адресою статусу житлового, гуртожитку чи соціального житла, окрім вказаного вище спільного наказу, компетентними\~ органами, в тому числі й Бережанською міською радою Тернопільської області не приймалися. Як вбачається з Декларацій про готовність об"єкта до експлуатації ( далі Декларація)\~ № ТП 143141390111 від 19 травня.2014 р. та № ТП 143150440177 від 13 лютого 2015 р., спірне приміщення є житловим будинком з квартирами , придатне до експлуатації. Про такий факт свідчить зокрема й\~ відмітка (штамп) Бережанського БТІ від 21 листопада 2011 року на зведеному оціночному акті будинковолодіння [ADDRESS] , де зазначено, що переобладнано адмінбудинок під житловий із конкретизацією житлової та нежитлової площі по кожній квартирі. Пунктом 1 зазначеної Постанови КМУ №461 від 13 квітня 2011 р. "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" (далі Постанова КМУ №-461) визначено, що прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державного архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Пунктом 13 Постанови КМУ №461 передбачено, що зареєстрована Декларація або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, терла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Як встановлено судом, в період з 2006 року про даний час, позивачем [PERSON] укладалися договори із відповідними установами, які діють і по сьогоднішній день, по наданню комунальних послуг в приміщенні, з приводу користування яким і виник спір та у якому позивач проживає по даний час. Положеннями\~ договору №-4 найму житла в будинках КЕВ м.Тернопіль від 01 січня 2007 року,\~ КЕВ м. Тернополя , як наймодавець і [PERSON] , як наймач, уклали договір про те, що наймодавець надає наймачу та членам його сім`ї у безстрокове користування житлове приміщення у будинку за адресою [ADDRESS] (4) , загальною площею 40,0 кв.м. Згідно договору №8 від 01 липня 2013 року, укладеного між КЕВ м. Тернополя (наймодавець) та [PERSON] (наймач), який діяв до 30 червня 2014 року, наймодавець надав наймачеві та членам його сім`ї ( доньці [PERSON] ) у користування житлове приміщення гуртожитку\~ за адресою [ADDRESS] .\~ Таким чином, КЕВ м. Тернопіль фактично визнано право на вказане житло за позивачами та надано їм право проживати у такому житлі. Зазначені факти\~ сторона відповідача та третя особа не заперечили, а тому фактично визнали. Також, як встановлено судом, 11 грудня 2014 року\~ позивач [PERSON] звернувся до відповідача в особі командира військової частини [NUMBER] із проханням видати йому ордер на двокімнатну квартиру [ADDRESS] і тим самим визнати за ним та членами його сім`ї право на проживання у зазначеному житлі. На зазначену заяву, відповідач\~ в особі командира військової частини [NUMBER] та голови житлової комісії військової частини [NUMBER] , 12 грудня 2014 року за вих. №-1395 надіслав позивачу відповідь, якою фактично відмовив йому у видачі ордера та визнанні за ним і членами його сім"ї права на проживання у кв. [ADDRESS] за вказаною адресою. Як підстави прийняття такого рішення зазначено, що вказаний будинок був адміністративним, а в 2014 році реконструйований під 10-ти квартирний житловий будинок. Таку відмову суд розцінює як фактичне не визнання стороною відповідача права позивача та членів його сім`ї на проживання у вказаному житлі. Суд вважає необґрунтованими посилання сторони відповідача та третьої особи на його стороні про те, що військова частина [NUMBER] не є належним відповідачем за заявленими позовними вимогами. Так, згідно п.1.11, 2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої\~ наказом МОУ №737 від 30 листопада 2011р. та зареєстрованої в МЮУ за №24/20337 від 10 січня 2012 р. - усі питання, пов`язані з перебуванням військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби на квартирному обліку із забезпеченням їх жилою площею та розміром жилого приміщення, вирішується за місцем проходження служби, перебування на обліку або в судовому порядку. Із довідки № 26/1235 від 21 листопада 2006 р., виданої МОУ КЕВ м. Тернопіль, вбачається, що будівля інв.2/1 (військове містечко) у [ADDRESS] є власністю Міністерства Оборони України, знаходиться на балансі в КЕВ м. Тернопіль та передана в постійне користування в/ч [NUMBER] , що стверджується актом прийняття - передачі основних засобів від 17 листопада 2014 року. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач військова частина [NUMBER] є управителем і користувачем вищезгаданого житлового будинку у якому знаходиться спірна квартира і саме військова частина своїм листом не визнала та заперечила право сторони позивача на проживання у такому житлі. Не заслуговують на увагу і не приймаються судом і посилання сторони відповідача на те, що в даний час не проведено реєстрації згаданого житла, оскільки про такий факт відомості\~ у Реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Так, законом не передбачено, що будівля (приміщення) набуває статусу житлового лише у випадку\~ внесення такий відомостей у Реєстр речових прав на нерухоме майно.\~ Сама сторона відповідача визнала і не оспорила той факт, що квартира [ADDRESS] за вищевказаною адресою фактично має всі ознаки житла і придатна для проживання. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані стороною та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оцінивши та всебічно перевіривши всі подані докази по справі, як в обґрунтування заявлених вимог так і в підтвердження заперечень проти позову, суд вважає, що у судовому засіданні\~ підтверджено належними й допустимими доказами ті факти, що позивачі\~ у вересні 2006 року на підставі ордера правомірно вселені у спірне жиле приміщення квартиру [ADDRESS] ; з дозволу управителя такого майна\~ військової частини [NUMBER] \~ за власний кошт здійснили реконструкцію і переобладнання зазначеного приміщення у жиле та придатне для проживання; є зареєстрованими у ньому й іншого житла в м.Бережани Тернопільської області не мають; належним відповідачем по справі в особі військової частини [NUMBER] \~ їх право на проживання у такому житлі не визнається, а тому позовні вимоги є обґрунтованими\~ і право позивачів підлягає захисту та відновленню, шляхом постановлення судового рішення про визнання за ними права на проживання у квартирі [ADDRESS] . З огляду на вищевикладене, на підставі ч.1 ст. 310, ст. 379, ч.2 ст. 382 ЦК України, ст.ст.1,3 закону України» Про правовий режим майна у Збройних Силах України», п.п.4.9 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України», п.п.4.5, 4.10 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями»,\~

Outcome: approved