Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ", акціонерного товариства "HANNER", Закритого акціонерного товариства "TRUST CAPITAL", в якому просить суд постановити рішення про визнання договору поруки від 20 квітня 2010 року припиненим. Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача, вказував на те, що укладенням додаткових угод АТ «HANNER» та ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» збільшили строк повернення отриманих грошових коштів по договорам позики №20/05/05 від 20.05.2005 року, №01/02В від 27.02.2006 року та № 26/07/06 від 26.07.2006 року, чим збільшено обсяг відповідальності Позивача як поручителя. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вказаної заяви представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити. Від ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначено, що відповідач проти задоволення позову не заперечує. Інші Відповідачі до судового засідання не зявилися, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача, суд ухвалив постановити у справі заочне рішення на підставі наявних пояснень та доказів, в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши у сукупності надані докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Засади ст.ст. 3,11 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Звертаючись до суду за захистом свого права позивач визначає предмет та підстави позову самостійно. Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. При цьому відповідно до системного аналізу положень ст.ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, сторони при вирішенні спору зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог. При цьому суд звертає увагу на наступне. Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За своєю правовою природою порука є зобов'язанням, у зв'язку з чим до таких правовідносин застосовуються загальні правила про припинення зобов'язання, визначені у гл. 50 розд. 1 кн. 5 ЦК, а саме: в результаті виконання поручителем договору поруки; за домовленістю сторін тощо. Крім того, ЦК у ст. 559 передбачено спеціальні підстави припинення поруки. Так, порука припиняється: 1) з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; 2) якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; 3) у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; 4) після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, то порука припиняється, коли кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Припинення поруки у разі відсутності спору відбувається відповідно до закону і не потребує звернення до суду. За наявності спору, коли кредитор не визнає або заперечує факт припинення поруки на підставі закону, поручитель вправі звернутися до суду за захистом свого оспорюваного права. Відповідно до ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК, статті 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК). Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Так, з наданих суду доказів вбачається, що 20.05.2005 року між АТ «HANNER» та ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» укладено договір позики №20/05/05. Пунктом 1.1 цього договору Кредитор надає Позикодавцю позику в сумі 3\~500\~000,00 (три мільйони пятсот тисяч) доларів США на термін з 27 травня 2005р. по 01 липня 2008 року зі сплатою процентів у розмірі 11 % річних. Пунктом 2.1. Повернення позики (фактично отриманих грошових коштів) здійснюється в термін до 01 липня 2008 року. 26.05.2005 року між ЗАТ «HANNER» та ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» укладено угоду № 1 до вказаного договору позики, відповідно п. 1 якого змінено п. 4.1.1 договору та викладено в наступній редакції: представити позику шляхом перерахування коштів по наступним реквізитам позичальника: п/р [NUMBER] філії АБ «Ажіо» в м. Одеса, Україна, 65014, МФО 328920. 03.07.2006 року між АТ «HANNER» та ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» укладено додаткову угоду № 2 до договору згідно з п. 4 якої змінено п. 3.4. договору та викладено його в наступній редакції: відсотки, нараховані за користування фактично отриманими грошовими коштами по договору, сплачуються не пізніше 10 січня року послідующого за попереднім. Сума відсотків за неповний останній рік використання позики сплачується спільно з поверненням суми позики. 28.08.2008 року між АТ «HANNER» та ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» укладено додаткову угоду № 3 до договору, згідно п. 1 якої, п.1.1 договору змінено та викладено в наступній редакції: Кредитор надає позичальнику позику на суму 3\~500\~000 (три мільйона пятсот тисяч) доларів США до 30.09.2009 року зі сплатою відсотків в розмірі 11 (одинадцять) відсотків річних. Повернення займу (фактично отриманої суми позики) здійснюється в строк до 30.09.2009 року (п.2.1). 22.11.2010 року між АТ «HANNER» та ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» укладено додаткову угоду № 4 до договору, відповідно до п. 1 якої, п.1.1 договору викладено в іншій редакції: кредитор надає позичальнику позику в сумі 3\~500\~000 (три мільйона пятсот тисяч) доларів США до 31.12.2011 року зі сплатою відсотків в розмірі 2 (два) відсотки річних. Пунктом 3 даної угоди змінено п. 2.1. договору та продовжено термін виконання зобовязання, а саме повернення позики здійснюється в строк до 31.12.2011 року. 05.07.2013 року між АТ «HANNER» та ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» укладено додаткову угоду № 4 до договору позики про заміну кредитора, відповідно до п. 1 якого, первісний кредитор АТ «HANNER» передав, а новий кредитор ЗАТ «TRUST CAPITAL» прийняв всі права та обовязки за договором позики № 20/05/05. Пунктом 2 цієї угоди змінено п. 1.1 договору позики викладено в іншій редакції: кредитор надає позичальнику позику на суму 3.499 950 (три мільйона чотириста девяносто девять тисяч девятсот пятдесят) доларів США до 30.06.2014 року зі сплатою 2 (два) відсотка річних. Станом на день підписання вказаної додаткової угоди, сторони погодили, що позичальником отримано від кредитора суму позики в розмірі 3\~499\~950 доларів США, сума неповернутої позики за договором складає 3\~499\~950 доларів США, сума нарахованих та несплачених відсотків складає 1\~424\~085 доларів США (п.п.12-12.3 угоди). 27.02.2006 року між АТ «HANNER» та ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» був укладений договір позики №01/02В, відповідно до п 1.1 якого Кредитор надає Позикодавцю позику в сумі 48\~400,00 (сорок вісім тисяч чотириста) доларів США на термін з 01 березня 2006р. по 01 вересня 2007 року зі сплатою процентів у розмірі 9,8 відсотків річних (п. 2.1.) 31.08.2007 року між АТ «HANNER» та ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» укладено додаткову угоду №1 до договору позики, пунктом 1 якої п. 1.1 договору викладено в наступній редакції: кредитор надає позичальнику позику в сумі 48\~400 доларів США на строк з 01.03.2006 року по 01.09.2008 року зі сплатою відсотків в розмірі 9,8 відсотків річних. 28.08.2008 року між АТ «HANNER» та ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» укладено додаткову угоду № 2 до договору позики, відповідно до п. 1 якої, пункт 1.1. договору викладено в такій редакції: кредитор предоставляє позичальнику позику на суму 48\~400 доларів США до 30.09.2009 року зі сплатою відсотків в розмірі 9,8 відсотків річних. 22.11.2010 року між АТ «HANNER» та ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» укладено додаткову угоду № 3 до договору позики, згідно п. 1 якої, п.1.1 договору викладено в наступній редакції: кредитор надає позичальнику позику в сумі 48\~400 доларі США до 31.12.2011 року зі сплатою 2 (два) відсотки річних. 05.07.2013 року між АТ «HANNER», ЗАТ «TRUST CAPITAL» та ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» укладено додаткову угоду № 3 (про заміну кредитора) до договору позики, відповідно до п. 1 якої первісний кредитор АТ «HANNER» передає, а новий кредитор ЗАТ «TRUST CAPITAL» приймає всі права та обовязки по договору позики № 01/02В від 27.02.2006 року. Згідно п. 2 вказаної угоди сторони виклали п.1.1 договору позики в наступній редакції: кредитор надає позичальнику позику на суму 48400,00 доларів США до 30.07.2014 року зі сплатою відсотків в розмірі 2 (два) відсотки річних. Пунктами 12, 12.1, 12.2, 12.3 вказаної угоди сторонами погоджено, що позичальником отримано від кредитора суму позики в розмірі 48400,00 (сорок вісім тисяч чотириста) доларів США, сума неповернутої позики позичальником становить 48400,00 доларів США, сума нарахованих та несплачених відсотків станом на дату підписання цієї угоди складає 14685,97 доларів США. 26.07.2006 року між АТ «HANNER» та ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» був укладений договір позики № 26/07/06, відповідно до п. 1.1 якого Кредитор надає Позичальнику позику в сумі 4\~500\~000,00 (чотири мільйони пятсот тисяч) доларів США на термін з 01.08.2006 року по 05.09.2009 року зі сплатою відсотків в розмірі 11 (одинадцять) відсотків річних. Пунктом 2.1. договору встановлено повернення позики (фактично отриманих грошових коштів) в термін до 15 вересня 2009 року. 22.11.2010 року між АТ «HANNER» та ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» укладено додаткову угоду № 1, згідно п. 1.1 якої кредитор надає позичальнику позичку на суму 4\~500\~000,00 доларів США до 31.12.2011 року зі сплатою 2 (двох) відсотків річних. Пунктом 3 цієї угоди змінено п.2.1 договору та продовжено термін виконання зобовязання, встановивши строк повернення позики 31.12.2011року. 05.07.2013 року між АТ «HANNER», ЗАТ «TRUST CAPITAL» ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» укладено додаткову угоду № 1 (про заміну кредитора) до договору позики № 26/07/06 від 26.07.2006 року, відповідно до п. 1 якої, первісний кредитор АТ «HANNER» передає, а новий кредитор ЗАТ «TRUST CAPITAL» приймає всі права та обовязки за цим договором. Пунктом 2 цієї угоди сторони погодили пункт 1.1 договору позики викладено в такій редакції: кредитор надає позичальнику позику в сумі 453\~000 (чотириста пятдесят три тисячі) доларів США до 30.06.2014 року зі сплатою відсотків в розмірі 2 (два) відсотки річних. Пунктами 12, 12.1, 12.2, 12.3 встановлено та погоджено сторонами, що станом на день підписання цієї угоди позичальником отримано від кредитора суму позики в розмірі 453\~000,00 (чотириста пятдесят три тисячі)доларів США, сума неповернутої позики складає 453\~000,00 (чотириста пятдесят три тисячі)доларів США, сума нарахованих та непогашених відсотків по договору складає 125\~000,00 (сто двадцять пять тисяч) доларів США. 20.04.2010 року між [PERSON] та АТ«HANNER» був укладений договір поруки, відповідно до умов якого, позивач поручається за виконання ТОВ «ПІВДЕНБУД ІНВЕСТ» своїх зобовязань перед АТ«HANNER» по договорам позики: Договір позики №20/05/05 від 20.05.2005 року за яким кредитор надав позичальнику позику в сумі 3\~499\~950 (три мільйони чотириста девяносто девять тисяч девятсот пятдесят) доларів США під 11 (одинадцять) відсотків річних; Договір позики №01/02В від 27.02.2006 року за яким кредитор надав позичальнику позику в сумі 48\~400,00 (сорок вісім тисяч чотириста) доларів США під 9,8 відсотків річних; Договір позики № 26/07/06 від 26.07.2006 року за яким кредитор надав позичальнику позику в сумі 453\~000,00 (чотириста пятдесят тисяч) доларів США під 11 (одинадцять) відсотків річних. Згідно п. 1 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність із позичальником перед кредитором за належне виконання всіх грошових зобовязань позичальника по договорам позики, в тому числі по поверненню основної суми боргу, сплати відсотків за користування позиками, відшкодування витрат понесених збитків за договорами позики в строк, коли ці суми підлягають сплаті. Додатковою угодою № 4 від 22.11.2010 року до договору № 20/05/05 продовжено термін виконання грошового зобовязання, встановлено строк повернення позики до 31.12.2011 року. Додатковою угодою № 4 (про заміну кредитора) від 05.07.2013 року до договору № 20/05/05 продовжено термін виконання грошового зобовязання, встановлено строк повернення позики до 30.07.2014 року. Додатковою угодою № 3 від 22.11.2010 року до договору № 01/02В термін виконання грошового зобовязання продовжено до 31.12.2011 року. Додатковою угодою № 3 (про заміну кредитора) від 05.07.2013 року до договору № 01/02В продовжено термін виконання грошового зобовязання до 30.06.2014 року. Додатковою угодою № 1 від 22.11.2010 року до договору № 26/07/06 від 26.07.2006 року продовжено термін виконання грошового зобовязання до 31.12.2011 року. Додатковою угодою № 1 (про заміну кредитора) від 05.07.2013 року до договору № 26/07/06 продовжено термін виконання грошового зобовязання до 30.06.2014 року. Внаслідок продовження термінів виконання грошових зобовязань за вказаними договорами позики, обсяг відповідальності поручителя збільшується. Додаткові угоди № 4 від 22.11.2010 року до договору № 20/05/05, № 4 (про заміну кредитора) від 05.07.2013 року до договору № 20/05/05, № 3 від 22.11.2010 року до договору № 01/02В, № 3 (про заміну кредитора) від 05.07.2013 року до договору № 01/02В, № 1 від 22.11.2010 року до договору № 26/07/06 від 26.07.2006 року, № 1 (про заміну кредитора) від 05.07.2013 року до договору № 26/07/06 якими продовжено терміни повернення боржником грошових коштів за договорами позики, були укладені без згоди поручителя. Виходячи зі змісту ст. 509 ЦК України, поручительство за своєю правовою природою є зобовязанням, у відповідності до якого одна сторона (поручитель) зобовязана здійснити певні дії на користь іншої сторони (кредитора). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з наведеного вище, закон повязує припинення договору поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Так, вбачається, що припинення поруки спричинюють такі зміни умов основного зобовязання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя (ч.1 ст. 559 ЦК України). Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Пунктом п.22 Постанови пленуму ВСУ №5 від 30.03.2012 року, встановлено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.. Відповідно ст. 598 ЦК України зобовязання припиняє свою дію частково, або в повному обсязі на підставах зазначених договором, або законом. Таким чином суд доходить висновку про те, що вказана порука позивача припинена з 22.11.2010 року з часу укладення сторонами основного зобовязання № 4 від 22.11.2010 року до договору № 20/05/05, № 4 (про заміну кредитора) від 05.07.2013 року до договору № 20/05/05, № 3 від 22.11.2010 року до договору № 01/02В, № 3 (про заміну кредитора) від 05.07.2013 року до договору № 01/02В, № 1 від 22.11.2010 року до договору № 26/07/06 від 26.07.2006 року, № 1 (про заміну кредитора) від 05.07.2013 року до договору № 26/07/06 якими продовжено терміни повернення боржником грошових коштів за договорами позики, були укладені без згоди поручителя. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню компенсація понесених таким позивачем судових витрат в рівних частинах.

Outcome: approved