Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що в жовтні 2021 року позивач дізнався, що 08.09.2021 постановою приватного виконавця Виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. відкрито виконавче провадження № 66755635 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. №21684 від 16.08.2021 про стягнення боргу в сумі 33464 грн 96 коп. Позивач вважає вказаний виконавчий напис нотаріуса протиправним, оскільки не погоджується із безспірністю нарахованої йому банком заборгованості. У зв`язку з цим позивач просив визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати в сумі 1362 грн (судовий збір) та 5000 грн (витрати на професійну правничу допомогу). Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 02.11.2021 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вказаною ухвалою за клопотанням позивача було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича належним чином засвідчені копії матеріалів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису № 21684 від 16.08.2021 про стягнення заборгованості з [PERSON] в загальній сумі 33464 гривні 96 копійок. Ухвалою суду від 02.11.2021 було задоволено заяву позивача у даній справі про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 21684 від 16.08.2021 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення з [PERSON] на користь АТ "Перший Український Міжнародний Банк" грошових коштів у сумі 33464 гривні 96 копійок. Відповідач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» копію ухвали суду від 02.11.2021 та доданих до неї матеріалів отримало 08.11.2021, відзив до суду не направило, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило (а.с. 29). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. копію ухвали суду від 02.11.2021 та доданих до неї матеріалів отримали 09.11.2021 та 05.11.2021 відповідно, письмових пояснень до суду не направили. Приватний виконавець разом із витребуваними судом доказами у своєму листі просив справу розглянути у його відсутності та винести рішення згідно чинного законодавства України (а.с. 26, 28, 30). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 16.12.2019 [PERSON] підписав заяву № 2001489746001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої просив відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривнях та надати Кредитну картку з лімітом в сумі 30000 грн (а.с. 32). У зазначеній вище заяві вказані наступні умови: - розрахунковий день - 30 число місяця; - платіжна дата - 30 число місяця; - строк дії Кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір Мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування Кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу Кредитної картки; - реальна річна процентна ставка складає 47,88 %; - орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь час користування кредитом (у тому числі, тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 12577 грн 58 коп. 16.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 21684 за яким вирішив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2001489746001 від 16.12.2019 за період 30.12.2020 по 13.07.2021. Сума заборгованості складає 33214 гривень 96 копійок, в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5299 грн 74 коп.; - прострочена заборгованість за процентами - 7028 грн 42 коп.; - строкова заборгованість за сумою кредиту - 19863 грн 53 коп.; - строкова заборгованість за процентами - 1023 грн 27 коп. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача в розмірі 250 грн, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 33464 грн 96 коп. (а.с. 31). Виконавчий напис набрав чинності з дати вчинення - 16.08.2021. 08.09.2021 на підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66755635, а постановою від 28.09.2021 - звернуто стягнення на доходи боржника (а.с. 8-9). Відповідно до ст.ст.87-88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі- Перелік), зі змінами внесеним постановою КМУ від 27.05.2015 р. № 347 «Про внесення зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визначено, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Отже, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахувала тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів - вже не чинні. Крім того, главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок) передбачено порядок вчинення виконавчих написів нотаріусами. Зокрема, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В даному випадку, відповідачем суду не надано доказів, які б доводили наявність заборгованості перед ним позивача у тому розмірі, у якому нотаріусом було вчинено виконавчий напис, а тому суд не може констатувати безспірність вимог банку. Зокрема, з наданої анкети, підписаної позивачем слідує, що сторони погодили орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь час користування кредитом (у тому числі, тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), яка складає 12577 грн 58 коп., тоді як відповідач надав нотаріусу виписку з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором № 2001489746001 на суму 33214 грн 96 коп (а.с. 34). Будь-яких інших доказів заборгованості позивача перед відповідачем суду надано не було. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому вважає за необхідне їх задоволити у повному обсязі. У зв`язку з тим, що позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1362 грн - сплаченого судового збору та 5000 грн витрат на правову допомогу (а.с. 5, 14-19). На підставі викладеного,

Outcome: approved