Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

16.02.2015 року ПАТ КБ "Приватбанк" в особі представника Сафір Ф.О. звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 78317 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 19.09.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем був укладений кредитний договір № NKVZAN00050855, відповідно до якого банк надав останньому кредит у розмірі 54115 грн. 72 коп. на термін до 18.09.2013 року, а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплати відсотки за користування коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідачем умови кредитного договору не були виконані, позивач просить стягнути з нього прострочену заборгованість за кредитом станом на 14.01.2015 року у сумі 78317 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по цивільній справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.09.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" ( в подальшому юридична особа змінила назву на ПАТ КБ "ПриватБанк" ) та відповідачем був укладений кредитно-заставний договір № NKVZAN00050855 (а.с.8-9 ). Відповідно до ст.ст. 2.1, 3.2, 17.1 договору банк зобов'язався видати позичальнику в сумі 54115 грн. 72 коп. ( з яких 49790 грн. на придбання автомобілю; 2704 грн. 89 коп. на оплату перших страхових платежів за Договором страхування на перший рік дії кредиту; 34 грн. - на оплату коштів за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі; 1493 грн. 70 коп. на оплату винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту; 93 грн. 13 коп. на оплату вартості поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що сплачується в момент видачі кредиту ) на термін до 18.09.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % річних. Зі своєї сторони позичальник зобов'язався використати кредит на цілі, зазначені в ст. 17.1.3 Договору, сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до вимог договору, в тому числі здійснити повну сплату процентів за користування кредитом не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту, погасити кредит в порядку, в сумах і в строки, що передбачені ст.ст. 12.26 та 17.1.5. Згідно ст.ст. 14.2 та 14.3 договору наслідками порушення його умов щодо своєчасного виконання зобов'язань позичальником є сплата ним банку пені в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. При порушенні позичальником будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, позичальник зобов'язується сплатити банк штраф у розмірі 250 грн. плюс 5 % від суми невиконаного зобов'язання ( ст. 14.9 Договору ) Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів обумовлено в заяві позичальника та Умовах та правилах надання банківських послуг. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення) боржник не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен сплатити суму боргу в розмірі, передбаченому договором, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. В зв'язку з цим, станом на 14.01.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме: заборгованість за кредитом - 20950,41 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6,94 грн., а також штраф ( фіксована частина ) - 250 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості ( а.с. 4-7 ), а тому вказана сума на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Що стосується неустойки (пені), то суд виходить з того, що вона нарахована позивачем обгрунтовано, проте частково поза межами встановленої законом позовної давності. Згідно ст. 526 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) законом встановлено позовну давність в один рік (п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 3 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-100цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за договором позики. Зі змісту постанови Верховного Суду України слідує, що позовна давність по вимогам про стягнення неустойки підлягає застосуванню судом незалежно від наявності заяви сторони про її застосування та незалежно від обумовлення сторонами в договорі іншого, більш тривалого строку. При цьому, виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК Україниобчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. За таких обставин з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню неустойка (пеня), нарахована в межах річного строку до дня звернення до суду (дати здачі позову до суду, а саме 16 лютого 2015 року), однак в межах позовних вимог, а саме за період з 16 лютого 2014 року по 14.01.2015 року, що становить 7292,56 грн. Вимога щодо відшкодування штрафу ( процентової складової ) частковому задоволенню відповідно до п. 14.9 Кредитно-заставного договору, укладеного сторонами, виходячи 5 % від суми невиконаного зобов'язання у розмірі 1412,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме 299,12 грн. судового збору.

Outcome: partial