Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

16.12.2013 р. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Як зазначено в позовній заяві, 10.05.2008 р. між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір строком дії до 10.05.2010 р., за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 3369,28 грн., а вона зобов'язалася вчасно сплачувати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов Договору. Однак відповідачка неналежним чином виконувала умови Договору, в зв'язку з чим станом на 27.09.2013 р. має заборгованість в сумі 29293,39 грн., в т.ч. заборгованість за кредитом - 2593,83 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 243,34 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 521,04 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 24064,07 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1371,11 грн. В добровільному порядку відповідачка не погашає борг, тому позивач просить стягнути з неї вказану суму та понесені судові витрати. Представник позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" в судове засідання не з'явився, але надав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи є відповідний доказ. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути дану справу заочно. Суд, розглянувши позов в межах заявлених вимог, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. 10.05.2008 р. між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір строком дії з 10.05.2008 р. до 10.05.2010 р., за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 3369,28 грн. зі сплатою 12,00 % річних, а позичальник зобов'язаний був сплачувати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно з Умовами. Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ст. 261 ч. 5 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом ст. 267 ч. 4 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Відповідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Погашення заборгованості по договору повинно було здійснюватись відповідачкою щомісячно шляхом внесення платежів у сумі 199,3 грн. Всупереч зазначеним вимогам [PERSON] порушила умови договору, не сплатила кредит та відсотки. Станом на 27.09.2013 р. у неї утворилася заборгованість в загальній сумі 29293,39 грн., в т.ч. заборгованість за кредитом - 2593,83 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 243,34 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 521,04 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 24064,07 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1371,11 грн. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). З наданих позивачем доказів не вбачається, що між сторонами укладався письмовий договір про збільшення позовної давності. З огляду на закінчення строку виконання зобов'язання 10.05.2010 року та те, що позивачем не доведено, що останній платіж по договору було внесено відповідачкою після настання строку виконання, та те, що хоч відповідачка і порушила умови договору, але сплив строк позовної давності, що виключає можливість задоволення позову і стягнення з відповідачки заборгованості по кредитному договору. Згідно ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки позивачу в позові відмовлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed