Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зазначивши в обґрунтування позову наступне. [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, до складу якого входить квартира [ADDRESS] яку позивач прийняла у власність в порядку спадкування за заповітом. Крім того, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, у вигляді грошових вкладів на рахунках у наступних банках: АТ „Сбербанк Росії", ПАТ „Всеукраїнський Акціонерний Банк", ПАТ „Платинум Банк", ПАТ КБ „Фінансова ініціатива", ПАТ „Діамантбанк", які позивач прийняла у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак у нотаріальній конторі позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади, у зв'язку з відсутністю необхідних для вчинення нотаріальних дій документів. За вказаних обставин позивач просить суд встановити факт спільного проживання з померлою [PERSON] та визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судове засідання представник позивача не з'явилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, згідно раніше наданих пояснень позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, у якій просить суд ухвалити рішення на розсуд суду у відповідності до чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2014 року. На підставі складеного померлою [PERSON] заповіту від 08.09.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2136, позивач отримала у власність квартиру [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.07.2015 року, виданим державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 6-126. Крім того, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді грошових вкладів, що не охоплена заповітом, яка складається з наступного: грошові кошти у розмірі 4 525,34 гривень, які знаходяться на рахунку № [NUMBER], відкритому на ім'я [PERSON] у ПАТ „Всеукраїнський Акціонерний Банк", грошові кошти у розмірі 12 000,00 гривень, які знаходяться на рахунку № [NUMBER], відкритому на ім'я [PERSON] у ПАТ „Платинум Банк", грошові кошти у розмірі 21 896,26 гривень, які знаходяться на рахунку № [NUMBER], відкритому на ім'я [PERSON] у ПАТ КБ „Фінансова ініціатива", грошові кошти у розмірі 10 876,53 гривень, які знаходяться на рахунку № [NUMBER], відкритому на ім'я [PERSON] у ПАТ „Діамантбанк", грошові кошти, внесені на рахунок № [NUMBER], який було відкрито на ім'я [PERSON] у АТ „Сбербанк Росії", відповідно до умов договору № 263/152/648060 про відкриття Депозитного Рахунку від 19.09.2014 року, укладеного між АТ „Сбербанк Росії" та [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", роз'яснено, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Факт спільного проживання позивача з померлою [PERSON] з січня 2009 року по день смерті спадкодавця - [INFO] року, підтверджується матеріалами справи, а саме: актом про спільне проживання, довідкою МКП „Основаніє" № 2179 від 18.12.2014 року, а також показами свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили викладені у позовній заяві обставини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, інших спадкоємців за законом після померлої [PERSON], окрім позивача, немає, у зв'язку з чим позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом після її смерті, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, яку прийняла у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 N 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької Державної нотаріальної контори Коцило С.В. від 03.07.2015 року № 1666/02-31 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що позивачем не було надано необхідних документів для вчинення нотаріальних дій, отже права позивача підлягають захисту у судовому порядку. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом після сметрі [PERSON], прийняла спадщину, однак не може її оформити через нотаріальну контору, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності грошові вклади в порядку спадкування за законом, є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved