Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області про усунення перешкод в користуванні будинком та вселення. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що 09 жовтня 1982 року він зареєстрував шлюб з [PERSON]. З часу реєстрації шлюбу вони проживали в житловому будинку [ADDRESS]. Даний житловий будинок належав батькам відповідача та в подальшому в порядку спадкування перейшов у власність відповідача. В 2005 році відповідно до рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області, відповідачу було надано дозвіл на добудову будинку за адресою [ADDRESS]. На той час, в них з відповідачем були добрі подружні відносини, він ще не був інвалідом, працював та отримував кошти, за які разом здійснили добудову збільшивши площу будинку з 50,8 кв.м до 85,2 кв.м. Крім цього, оскільки він являється інвалідом першої групи, державою передбачено пільги по оплаті за комунальні послуги, а оскільки він зареєстрований з відповідачем за однією адресою, відповідач здійснює оплату за комунальні послуги з врахуванням пільг. В травні місяці 2015 року у нього з дружиною виникли непорозуміння, щоб не провокувати конфліктів він вирішив, що їм потрібно пожити деякий час окремо і поїхав проживати в [ADDRESS] до своєї сестри. Через короткий час він повернувся за вищевазаною адресою, оскільки, мав намір надалі проживати з дружиною, однак вона не пустила його у будинок, а всі його речі викинула на двір, деяий час він проживав у гаражі, однак коли стало холодно він змушений був знову просити сестру, щоб дозволила деякий час пожити в неї. Вважає , що відповідач створила всі умови, для того щоб він покинув будинок, добровільно відповідач не бажає надати йому ключі до будинку та вирішити даний спір. Просить постановити рішення, яким зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні будинком, визнати за ним право користування житловим будинком [ADDRESS] та вселити . В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач з'явилася в судове засідання 11.05.2016 року де їй було роз'яснено права та обов'язки відповідно до вимог ст.ст.27,31,60 ЦПК України, в подальшому в судові засідання не з''явилася про причини неявки, суд не повідомила хоч завчасно була повідомлена про час та місце розгляду справи, жодних клопотань про слухання справи у її відсутності суду не надіслала. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Як вбачається, з позовної заяви, відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], а тому слід вважати що рекомендовані повідомлення про виклик її в судове засідання вручені тобто, відповідач належно повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду клопотання про слухання справи у його відсутності. При ухваленні рішення покладається на розгляд суду. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст. 169, ст.224 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечим позивач. Заслухавши пояснення позивача, свідка [PERSON], що являється рідною донькою позивача, яка в судовому засіданні підтвердила той факт що її мати після сварки, яка відбулася в травні 2015 року вигнала батька з будинку, повикидала його речі. Батько деякий час жив у гаражі біля будинку, а коли стало холодно, переїхав проживати до своєї сестри. Крім цього, покликалась на те, що хоч її матір являється власником даного будинку, проте, добудову будинку було проведено ще 8 років, тому коли батько не був інвалідом, за спільні кошти подружжя. Свідка [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що останній рік позивач змушений був проживати в неї вдома, оскільки, відповідач чинила йому перешкоди в користуанні будинком, ключів від будинку в нього не має, а добровільно відповідач відмовляється надати йому право користування будинком, незважаючи на те, що під час спільного подружнього життя позивач також брав активну участь у добудові будинку, вкладав кошти, оскільки на той час був працюючим, а не інвалідом. Дослідивши матеріали справи та матеріали інвентаризаційної справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. У відповідності до вимог ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів законодавець визначає як припинення дії, що порушує право. Відповідно до ст. 1 ЖК України, право громадян на житло охороняється державою. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 09 жовтня 1982 року у Відділі ЗАГС Яворівського району Львівської області зареєстрували шлюб та з цього часу проживали у будинку [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи, будинок [ADDRESS] на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори 02.10.2000 року за реєстровим №1807 зареєстровано за позивачем [PERSON], що підтверджується реєстраційним посвідченням від 17 жовтня 2000 року виданого ЛОДКМБТІ та ЕО за реєстровим №609. На підставі рішення №417 виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області від 27.07.2005 року відповідачу [PERSON], надано дозвіл на добудову до житлового будинку в [ADDRESS] З довідки яка містититься в матеріалах інвентаризаційної справи слідує, що 17.02.2014року проведено поточну інвентаризацію будинковолодіння за адресою [ADDRESS] загальна площа будинку змінилася з 50,8 кв.м. на 85.2 кв.м., житлова площа змінилася з 22,2 кв.м. на 50 кв.м.. Вбудинковолодінні знаходиться гараж "В", вбиральня "Г", сарай "Д", вимощення " І","ІІ", огорожі -1,2,5, ворота -3, хвіртка-4. Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб від 16 листопада 2015 року виданої виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області, до складу сім'ї /зареєстрованих/ у житловому будинку [ADDRESS] входять: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Відповідно до статті 64 Житлового кодексу України члени сім'ї, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Частина 2 ст.64 Житлового кодексу України передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Враховуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що відповідач без законних на те підстав чинить перешкоди у користуванні житлом, не допускаючи проживання позивача. Тому суд вважає, що порушене право позивача підлягає відновленню в судовому порядку, у зв'язку з чим відповідача слід зобов'язати не чинити перешкоди позивачу у користуванні даним будинком. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином, суд приходить до висновку, що права позивача порушені та підлягають захисту шляхом вселення [PERSON] в будинк [ADDRESS]. Крім цього, згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а відтак, з відповідача в користь держави слід стягнути 487,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved