Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «Зернятко-Південь» про витребування майна з чужого незаконного володіння. В позові зазначила, що після смерті [INFO] [PERSON], позивач успадкувала належну останній земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,51 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на адміністративній території Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області. Зазначена земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача на підставі договору оренди. Вказаний договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ «Зернятко-Південь» був укладений 02.09.2013 року, тобто за два місяці після смерті орендодавця. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про припинення дії незаконного договору оренди землі та повернення належної їй земельної ділянки, однак її наміри залишились марними. В зв'язку з цим, просила позов задовольнити, витребувати з ТОВ «Зернятко-Південь» та зобов'язати повернути їй зазначену земельну ділянку та зобов'язати Центр надання адміністративних послуг Кодимської РДА скасувати в ДРРПННМ право оренди вказаної земельної ділянки. В підготовчому засіданні 21.02.2018 року та в судовому засіданні 11.04.2018 року позивач та її представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні. В судове засідання 18.06.2018 року позивач не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в підготовчому засіданні 21.02.2018 року та в судовому засіданні 11.04.2018 року позов не визнав, вказуючи, що договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ «Зернятко-Південь» було укладено 20.02.2013 року, тобто за життя орендодавця. А дата 02.09.2013 року є датою передачі договору оренди на реєстрацію речового права, а не датою його укладення, тому відповідач цілком законно користується земельною ділянкою. В судове засідання 18.06.2018 року представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересів. Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,51 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Належну їй земельну ділянку успадкувала позивач [PERSON], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно договору оренди земельної ділянки площею 2,51 га, кадастровий номер [NUMBER], укладеного між [PERSON] та ТОВ "Зернятко-Південь" вбачається, що зазначений договір був укладений 02.09.2013 року. Статтею 203 ЦК України встановлено вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. Відповідно до досліджених доказів вбачається, що [PERSON] не могла укласти 02.09.2013 року з ТОВ "Зернятко-Південь" договір оренди земельної ділянки площею 2,51 га, кадастровий номер [NUMBER], оскільки вона померла [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній на час укладення договору оренди), орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України (2768-14), Цивільним кодексом України (1540-06, 435-15), цим та іншими законами України і договором оренди землі. В силу ч.5 ст.6 цього Закону, право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.(Статтю 6 доповнено частиною п'ятою згідно із Законом N 1878-VI (1878-17 ) від 11.02.2010 ). Відповідно до п.14.1 Договору оренди землі, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації у відповідності до вимог чинного законодавства України. Згідно з п. 6.3 Договору передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у 3-х денний строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі в стані, що дозволяє використовувати її за цільовим призначенням. Оскільки право оренди земельної ділянки за спірним договором зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції Одеської області 02.09.2013 року, а орендодавець померла [INFO]., то на момент державної реєстрації права оренди земельної ділянки за спірним договором цивільна правоздатність орендодавця, тобто здатність мати цивільні права та обов'язки відповідно до статті 25 ЦК України була припинена, що унеможливило виконання зобов'язання щодо передачі земельної ділянки орендарю відповідно до п.6.3 Договору оренди землі у строк на протязі трьох дні після державної реєстрації права оренди. У зв'язку з тим, що передача вказаної земельної ділянки, згідно з умовами договору не відбулась і не могла відбутись у зв'язку зі смертю орендодавця, суд вважає, що орендар не набув право оренди за договором оренди землі. Цивільний кодекс України визначає засади цивільного законодавства: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ст. 407 ЦК України, яка визначає підстави виникнення права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Отже, основною підставою укладення договору, є волевиявлення саме власника земельної ділянки. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог ст. 387 ЦК України, власник має витребувати майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що відповідно до статті 387 ЦК України, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача (п. 23 вказаної Постанови). Застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Відповідно до вимог статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, тому суд вважає також обґрунтованою вимогу позивача про витребування земельної ділянки з незаконного володіння ТОВ «Зернятко-Південь». Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про витребування з ТОВ "Зернятко-Південь" та зобов'язання повернути земельну ділянку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки вимога щодо скасування реєстрації оспорюваного договору оренди є похідною від вимоги про витребування земельно ділянки, то за умови задоволення первинної вимоги підлягає задоволенню й похідна, а саме вимога щодо скасування державної реєстрації.

Outcome: approved