Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Коломийський міжрайонний прокурор звернувся до суду з даним позовом в інтересах [PERSON] та малолітнього [PERSON], який підтримав в судовому засіданні та пояснив, що відповідачка [PERSON], діючи від імені [PERSON] та [PERSON] на підставі довіреності від 29.06.2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу [PERSON], уклала 05.08.2006 року із відповідачкою [PERSON] договір купівлі-продажу квартири, в [ADDRESS] за 6 723 грн. Перевіркою встановлено, що вказаний договір купівлі-продажу укладено з порушенням вимог ст.ст. 203, 232 ЦПК України, а саме за відсутності вільного волевиявлення власників квартири [PERSON] та [PERSON] на відчуження належної їм квартири, а також внаслідок зловмисної домовленості відповідачів [PERSON] та [PERSON], що свідчить про наявність підстав для визнання договору недійсним у відповідності до ст.ст. 215, 216, 232 ЦК України. Вважає, що в діях [PERSON] та [PERSON] наявні ознаки зловмисної домовленості, при оформлення довіреності та договору купівлі-продажу квартири в [ADDRESS]. Просить визнати довіреність видану 29.06.2006 року від імені [PERSON] та [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу [PERSON] та договір купівлі-продажу квартири в [ADDRESS] від 05.08.2006 року укладений між [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] з [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Коломийського нотаріуального округу [PERSON] - недійсними. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що у спірній квартирі вона проживала разом зі своєю мамою [PERSON], яка не була приватизована. Десь у 2005-2006 роках вона познайомилась з [PERSON] і на деякий час переїхала до нього проживати. Підпис на довіреності від 29.06.2006 року виданій на ім'я [PERSON] підроблено. Вона та її матри [PERSON] не мали на меті відчужувати належну їм квартиру, що в [ADDRESS], оскільки дана квартира є єдиним житлом. Жодних коштів за відчуження квартири ні вона, а ні мама не отримували і не знали про факт укладення [PERSON] від їх імені договору купівлі-продажу спірної квартири. Про відчуження квартири стало відомо від працівників Коломийського комунального підприємства по експлуатації житла після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Будь-якого іншого житла вона не має і у с.Лісна Слобідка, Коломийського району не проживала. Просить суд позов прокурора задоволити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні щодо позову заперечила та пояснила, що [PERSON] десь з 2004 року познайомилась з її братом [PERSON] і з того часу вони проживали у її будинку в с.Замулинці, Коломийського району. Згодом після цього до неї звернулась [PERSON] та [PERSON] з тим, що бажають продати свою квартиру та купити будинок в селі. Однак, оскільки [PERSON] не довіряла вчиняти такі дії своїй донці [PERSON] то вона попросила її допомогти. У червні 2006 року вона з [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса [PERSON] з метою посвідчити довіреність на її ім'я для приватизації та продажу квартири. Приватизацією квартири вона займалась разом із [PERSON] Про те, що вказану квартиру будуть продавати [PERSON] [PERSON] та [PERSON] домовились разом із [PERSON], так само як і домовились про вартість вказаної квартири. Під час укладення та посвідчення договору купівлі-продажу була присутня також [PERSON] і [PERSON] віддала їм гроші в сумі 70 000 грн. Після чого вона разом із [PERSON] пішли до [PERSON] у вказану квартиру в [ADDRESS], де віддали останній всю суму коштів. Про те, скільки часу вони проживатимуть у проданій [PERSON] квартирі вони вже домовлялись без неї і про деталі тих домовленостей їй нічого невідомо. Будинок в с. Лісна Слобідка їм купляла [PERSON], про що останню попросила [PERSON], а [PERSON] займались пошуком будинку, ще до продажу квартири та після нього, переглядали декілька варіантів в різних селах Коломийського району. Вважає, що зловмисної домовленості з будь-ким із учасників процесу не було, а [PERSON] і її мама, яка померла у 2012 році добровільно погодились на приватизацію та відчуження квартири з метою придбання іншого житла, що і було зроблено. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні щодо позову заперечила та пояснила суду, що давно знайома з [PERSON] та [PERSON] Про те, що вони продають квартиру в [ADDRESS] вони повідомили її, після чого разом домовились про ціну в сумі 70 000 грн. Договір купівлі-продажу укладали у нотаріуса, де були присутні [PERSON] та [PERSON] Після підписання договору вони вийшли з кабінету нотаріуса і вона розрахувалась з [PERSON] за квартиру. Потім вони поїхали у вказану квартиру, де в її присутності та в присутності [PERSON] [PERSON] передала [PERSON] 70 000 грн. за продану квартиру. [PERSON] та [PERSON] залишились проживати у проданій квартирі, оскільки не мали куди переїхати, але в цей час вони шукали будинок в селі. Житловий будинок в с. Лісна Слобідка вона купила собі як дачу. Однак після того, як [PERSON] та [PERSON] не змогли знайти підходящого будинку вона запропонувала їм подивитись будинок в с. Лісна Слобідка, який їм сподобався і [PERSON] купила його у неї за 40 000 грн., однак розраховувалась з нею [PERSON] Після цього [PERSON] переїхала жити в с. Лісна Слобідка, а [PERSON] також жила там деякий час, після чого повернулась у квартиру в [ADDRESS]. Вона не заперечувала проти того щоб [PERSON] проживала у вказаній квартирі, оскільки їй квартира не була потріба бо у неї не було коштів зробити там ремонт. Просить суд у позові відмовити. Приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу [PERSON] ствердила у судовому засіданні, що 29 червня 2006 року до неї звернулись [PERSON] та [PERSON] для посвідчення довіреності, якою бажали уповноважити [PERSON] на приватизацію та продаж належної їм квартири. Їхні особи встановлено за паспортами та роз'яснено значення даної довіреності. Вона переконалась у достовірності їх намірів, розумінні значення вчинюваних дій. Зокрема [PERSON] пояснила, що вони повністю усвідомлюють, на які дії уповноважують вказаною довіреністю [PERSON], повністю довіряють їй та переконані, що остання діятиме в їх інтересах. Зі слів [PERSON] та [PERSON] оформлення даної довіреності необхідне у зв'язку із тим, що вони розуміють, що для приватизації квартири їм необхідно оформляти документи вдвох, а тому зручніше, щоб цим займалась [PERSON] Про те чи була присутня [PERSON] при посвідченні вказаної довіреності вона не пригадує, проте навіть така присутність, не була б порушенням проведення вказаної нотаріальної дії. [PERSON] та [PERSON] перебуваючи в кабінеті нотаріуса при оформлення вищезазначеної довіреності вели себе адекватно, відповідали на запистання та підтверджували свої наміри та розуміння значення наслідків вчинюваних нотаріальних дій. Приватний нотаріус Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 05.08.2006 року до неї звернулась довірена особа [PERSON] та покупець [PERSON] для посвідчення договору купівлі продажу, після встановлення осіб, перевірки довіреності нею посвідчено договір купівлі-продажу квартири в [ADDRESS]. Гроші в присутності нотаріуса не передаються, однак нею уточнено чи проведено розрахунок між сторонами, що останні підтвердили. Суд вважає, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 203 ч. 3 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 215 ч. 1, 3 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Стаття 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до вимог ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Судом встановлено, що 29 червня 2006 року [PERSON] та [PERSON] уповноважили [PERSON] приватизувати та розпоряджатися (продавати, заставляти, обмінювати) належну їм на праві власності квартиру в [ADDRESS] в м. Коломия, шляхом посвідчення довіреності у приватного нотаріуса Коломийського районного округу [PERSON] Як, вбачається з пояснень приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу [PERSON], що дійсно 29 червня 2006 року до нотаріуса звернулись [PERSON] та [PERSON] для посвідчення довіреності, якою бажали уповноважити [PERSON] на приватизацію та продаж належної їм квартири. Їхні особи встановлено за паспортами та роз'яснено значення даної довіреності. Нотаріус переконалась у достовірності їх намірів, розумінні значення вчинюваних дій. Зокрема [PERSON] пояснила, що вони повністю усвідомлюють, на які дії уповноважують вказаною довіреністю [PERSON], повністю довіряють їй та переконані, що остання діятиме в їх інтересах. Отже, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходились в кабінеті приватного нотаріуса при оформленні оспорюваної довіреності вели себе адекватно, відповідали на запистання, підтвердили свої наміри та розуміння значення наслідків вчинюваних нотаріальних дій власноручним підписом. Посилання [PERSON] на те, що вона не підписувала довіреності від 29.06.2006 року суд до уваги не бере, оскільки дані свідчення спростовуються висновком проведеної почеркознавчої експертизи № 470 від 22.05.2013 року /а.с. 72-74/. Так, згідно вказаного висновку судової експертизи рукописні записи від імені [PERSON], розташовані в графі "Підпис" після цифри "2" перед підписом в довіреності від 29.06.2006 року, " розписка про одержання оформленого документу" в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Коломийського нотаріального округу [PERSON] та підписи від імені [PERSON], розташовані в графах "Підпис" після цифри "2" після запису "[PERSON]" в довіреності від 29.06.2006 року, "Розписка про одержання оформленого документу" в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Коломийського нотаріального округу [PERSON] виконані самою [PERSON]. Ознак, які б свідчили про навмисну зміну почерку, експертом не виявлено. В подальшому на підставі вказаної довіреності 05.08.2006 року [PERSON] уклала з [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу належної останнім квартири в [ADDRESS]. За продаж вказаної квартири [PERSON] та [PERSON] отримали 70 тисяч грн., які [PERSON] в присутності [PERSON] та [PERSON] передала [PERSON] Підтвердити факт отримання грошей [PERSON] не може у зв"язку із смертю [INFO] року. Крім того, судом встановлено, що після продажу спірної квартири [PERSON] проживала у даній квартирі, а [PERSON] у свого чоловіка [PERSON] в с.Замулинці, Коломийського району, хоча шукали інше житло. 24 березня 2008 року [PERSON] придбала житловий будинок з надвірною господарською будівлею по вул.Верхова,90 в [ADDRESS] про що свідчить нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу укладений між [PERSON], від імені якої діяла [PERSON] та [PERSON], як покупець. /а.с. 23/. Вартість вказаного житлового будинку з господаськими будівлями та спорудами становила 40 тисяч грн., які надала [PERSON] з коштів, які вона отримала за продаж квартири в м. Коломия. В подальшому [PERSON] особисто зареєструвалась у вказаному будинку разом з малолітнім сином та співжителем [PERSON] в якому зробили ремонт і після народження сина [PERSON], 28.08.2009 року переїхали проживати в [ADDRESS] а 30.09.2009 року зареєструвались у вказаному будинку, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні паспортами громадян України [PERSON] та [PERSON] Отже, судом встановлено, що [PERSON] на даний час зареєстрована із малолітнім сином в [ADDRESS] який належить їй на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 24..03.2008 року тобто не позбавлена житла або права власності і ніхто з учасників судового розгляду не ставить питання про визнання даного договору недійсним. Крім того, в ході судового розгляду справи проведено судову психіатричну експертизу і згідно висновку від 12.05.2014 року № 144 [PERSON] страждала стійким хронічним психічним розладом - органічним розладом особистості внаслідок епілепсії з вираженими когнітивними та емоційними розладами. Зазначене захворювання істотно впливало на здатність [PERSON] усвідомлювати свої дії та керувати ними на момент підписання 29.06.2006 року довіреності, виданої 29.06.2006 року від імені [PERSON] та [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу [PERSON] Однак, як вбачається з вимог позовної заяви, правовою підставою для визнання правочину недійсним, вимоги якої в ході судового розгляду не змінювались, прокурор Коломийської міжрайонної прокуратури зазначає наявність зловмисної домовленості між відповідачами [PERSON] та [PERSON] при оформлення від імені [PERSON] та [PERSON] вказаних довіреності та договору купівлі-продажу. Висновок судово-психіатричної експертизи жодним чином не вказують на наявність в діях відповідачів зловмисної домовленості, а тому не мають значення для справи. Відповідно до ст. 232 ч. 1 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Постановою Пленуму Верховного суду від 06.11.2009 року № 9 в п. 22 зазначено, що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. Однак в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, а прокурор не довів наявності в діях [PERSON] та [PERSON] зловмисної домовленості та умислу на вчинення будь-яких дій на спричинення негативних наслідків для [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верхровного суду України від 18.12.2009 року № 14 відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК Цкраїни суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України статті 1 ЦПК України та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК України вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Встановлене судом підтверджується показами свідка [PERSON], який пояснив суду, що знайомий з [PERSON] з 2005 року. Через деякий час після знайомства вони почали проживати разом у фактичних шлюбних відносинах і через відсутність у нього житла то тимчасово жили у його сестри [PERSON] Згодом, вони вирішили купити житловий будинок у селі. Допомогла їм в пошуку вказаного житлового будинку [PERSON] Договір купівлі продажу укладала [PERSON] та оформила житловий будинок на себе, а гроші на будинок дала мама його співмешканки [PERSON] і вони заплатили за будинок 40 000 грн. Після народження сина [PERSON], [INFO] вони переїхали проживати у вказаний будинок, де всі троє разом з малолітнім сином та [PERSON] зареєструвались. Реєстрацією займалась дружина ([PERSON].). Оскільки, [PERSON] страждає епілепсією і їй була необхідна допомога з маленькою дитиною, а він часто був на роботі то мама /[PERSON]./ деякий час жила в с. Лісна Слобідка і допомагала дружині з дитиною. Він разом з [PERSON] проживав в [ADDRESS] до 14 травня 2011 року, оскільки був засуджений та відбував покарання у місцях позбавлення волі. 14 листопада 2012 року звільнився, однак, оскільки [PERSON] не бажає більше з ним підтримувати відносини то він перейшов жити до своєї сестри; показаннями свідка [PERSON], яка в судовому засіданні ствердила, що проживає в одному будинку з [PERSON], яка жила досить бідно, її квартира була непридатна для проживання, потребувала ремонту. Щодо оформлення оскаржуваної довіреності та договору купівлі-продажу [PERSON] та [PERSON] нічого не знає; а також копією довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу [PERSON] 29.06.2006 року, копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 05.08.2006 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON], копією договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами посвідченого 24.03.2008 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу [PERSON] висновокм судової почеркознавчої експертизи від 22.05.2013 року № 470, висновком судово-психіатричної експертизи від 12.05.2014 року № 144 та іншими перевіреними в суді доказами. На підставі ст.ст. 203, 215, 216, 232 ЦК України, Постанови, Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14

Outcome: dismissed