Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

14.12.2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з [PERSON] завданої матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 40 697 грн. 11 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 15.04.2015 року сталася ДТП за участю автомобіля Хонда Аккорд, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], та автомобіля БОГДАН, реєстраційний номер [NUMBER] (далі - Автомобіль), під керуванням [PERSON] Відповідач [PERSON] є водієм [PERSON], яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно полісу приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (далі - Страхова компанія) № АЕ/2516403, згідно якого передбачена франшиза за шкоду заподіяну майну 510 грн. ДТП відбулась з вини [PERSON], який не повідомив Страхову компанію про ДТП у встановлений законом строк, що призвело до збільшення термінів розгляду і проведення виплати по цій страховій події. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на факт порушення відповідачем пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) щодо повідомлення страховика про ДТП протягом трьох днів, що згідно п.п. "ґ" пп. 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 того ж Закону може бути підставною для регресного позову. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача до суду не прибув, надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи був повідомлений в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, що підтверджується судовою повісткою, про причини неявки до суду не повідомив. В судовому засіданні від 17.02.2016 року відповідач заперечив щодо позовних вимог, посилаючись на відсутність можливості повідомити страховика про ДТП у зв'язку з тим, що внаслідок цієї події перебував на лікуванні, що підтверджується випискою з історії хвороби. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до повідомлення про настання страхового випадку від 15.04.2015 року, поданого [PERSON], цього ж дня в м. Одеса на вул. Пушкінська сталась ДТП за участю застрахованого Автомобіля, під керуванням [PERSON], належного на праві власності [PERSON], та автомобіля Honda Accord, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], належного на праві власності [PERSON] Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.45). Дорожньо-транспортна подія сталась в результаті порушення водієм [PERSON] вимог правил дорожнього руху (не вибрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням), що підтверджується постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 21.05.2015 року, яка набрала законної сили 02.06.2015 року. (а.с.38,39) Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (ст. 1191 ЦК України). До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»). Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону (у\~ редакції,\~ яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин)\~ страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону. Підпунктом 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону передбачено, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 Закону), повідомлення про ДТП, встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП,\~\~письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року в справі № 6-284цс15. Суд зауважує, що позивач був повідомлений про ДТП у день події 15.04.2015 року іншим учасником [PERSON], що підтверджується копією повідомлення, доданого до позовної заяви (а.с.45). Отже, Страхова компанія мала можливість вчасно перевірити факт ДТП. З наданої відповідачем копії виписки з історії хвороби №1787/626 вбачається, що [PERSON] після ДТП був госпіталізований до лікарні та перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні Комунальної установи «Міська лікарня №5» м. Одеса з діагнозом: гіпертонічна хвороба 2 ст., високий ризик неускладненого криза, ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз, жировий гепатоз, кіста правої нирки. Дата госпіталізації 15.04.2015 року, дата виписки 17.04.2015 року. Перебування відповідача на лікуванні та стан його здоровя суд визнає поважними причинами, що стали перешкодою для повідомлення страховика про ДТП у строк, визначений Законом, а тому з огляду на встановлені обставини, в задоволенні позову з підстав, викладених у ньому, слід відмовити.

Outcome: dismissed