Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

25.12.2014 року заявник [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності [PERSON], яка померла [INFO] державного акту від 25.03.1993 року на право приватної власності на земельну ділянку, що призначена для обслуговування житлового будинку [ADDRESS], який складено на ім'я "[PERSON]". Представник заявника вказує, що при зверненні заявника до приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] з метою оформлення спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті матері заявника - [PERSON], було встановлено, що в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку від 25.03.1993 року, ім'я спадкодавця зазначене - "[PERSON]", а відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] та інших документах на її ім'я - "[PERSON]" . Встановлення даного факту має для заявника правовстановлююче значення, так як вона має намір оформити спадщину, в адміністративному порядку усунути вказані недоліки неможливо, тому заявник звернулася до суду та просить заяву задовольнити. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, її представник, який діє на підставі довіреності - [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини справи, просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, свою думку з приводу заяви не висловив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню зважаючи на наступне. В судовому засіданні вставлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 08.04.1959 року та свідоцтвом про укладення шлюбу від 05.05.1984 року ( а.с. 6, 7 ). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 11.06.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, [PERSON], померла [INFO] в м. Вознесенську Миколаївської області (а.с. 5). Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 0,0632 га, що призначена для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] Ще за свого життя, 13.06.2011 року, [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що на день смерті буде їй належати за законом, у т.ч. і весь належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами із всією земельною ділянкою для його обслуговування, що знаходиться в [ADDRESS], автомобіль марки "ВАЗ-2105", випуску 1983 року та все інше без винятку нерухоме та рухоме майно, заповіла своїй дочці, [PERSON] Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] 13.06.2011 року, реєстраційний № 751( а.с. 8 ). [PERSON] звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON], проте приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку від 25.03.1993 року, ім'я спадкодавця зазначене - "[PERSON]"", а відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] її ім'я - "[PERSON]" ( а.с. 4 ). В той же час факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа повністю підтверджується наступними доказами: - свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок, виданим Вознесенським міським відділом комунального господарства Вознесенської міської ради Миколаївської області 16.05.1987 року ( а.с. 9 ); - свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом 2-ї Вознесенської державної контори Загороднюк Л.К. 28.07.1987 року (а.с. 9, 10); - будинковою книгою для прописки громадян, які проживають в [ADDRESS] (а.с. 13-15). За положеннями частин 1, 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Згідно зі статтями 234, 235 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Оскільки Державний акт на право приватної власності на час розгляду справи залишається чинним, водночас наявні в ньому помилки в імені спадкодавця перешкоджають подальшому розгляду питання щодо права заявника на земельну ділянку, як спадкове майно, а тому суд знаходить підстави для встановлення факту належності правовстановлюючого документа спадкодавцю.

Outcome: approved