Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач просить звільнити [PERSON] від повноважень опікуна на малолітніми дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON] у звязку з невиконанням відповідачем своїх обовязків як опікуна. Представники позивача та третьої особи позовні вимоги підтримали, пояснивши, що звіти про свою діяльність опікун не надає, дітям не створено належних умов проживання та розвитку, санітарно-гігієнічний стан будинку незадовільний, підопічні не відвідують навчальні заклади, потребують лікування у стоматолога, однак відповідач поради спеціалістів служби у справах дітей ігнорує. Відповідач та його представник проти позову заперечували з тих підстав, що невиконання обовязків опікуна належними доказами не підтверджено, відповідач поступово в межах фінансових можливостей здійснює ремонт у будинку за місцем проживання, діти проходять лікування у стоматологічній поліклініці. Рішеннями виконавчого комітету Миколаївської міської ради №157, №158, №156 від 28.02.2014 року про встановлення опіки над малолітніми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відповідача [PERSON], яка є бабусею дітей, призначено їх опікуном. Відповідно до ч.1 ст.67 Цивільного кодексу України опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов'язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. За змістом п.2 ч.1 ст.247 Сімейного кодексу України дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право на забезпечення їй умов для всебічного розвитку, освіти, виховання і на повагу до її людської гідності. Відповідно до ч.1 ст.249 Сімейного кодексу України опікун, піклувальник зобов'язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Відповідно до п.47 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, опікун, піклувальник зобов'язаний: виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, психічний стан, фізичний і духовний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечувати її догляд і лікування; створити належні побутові умови та умови для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти; вживати заходів до захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України "Про дошкільну освіту" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність перед суспільством і державою за розвиток, виховання і навчання дітей, а також збереження їх життя, здоров'я, людської гідності. Відповідно до ст.4 Закону України "Про дошкільну освіту" дошкільна освіта є обов'язковою первинною складовою частиною системи безперервної освіти в Україні. Дошкільна освіта - цілісний процес, спрямований, зокрема, на забезпечення різнобічного розвитку дитини дошкільного віку відповідно до її задатків, нахилів, здібностей, індивідуальних, психічних та фізичних особливостей, культурних потреб. За змістом ст.9 України "Про дошкільну освіту" громадяни України незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак мають рівні права на здобуття дошкільної освіти у дошкільних навчальних закладах незалежно від підпорядкування, типів і форми власності, а також у сім'ї. Відповідальність за здобуття дітьми дошкільної освіти покладається на їхніх батьків, а дітьми, позбавленими батьківського піклування, - на осіб, які їх замінюють, та на навчальні заклади, де вони утримуються. Дитина може здобувати дошкільну освіту за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють: у дошкільних навчальних закладах незалежно від підпорядкування, типів і форми власності; у сім'ї (до досягнення дитиною п'ятирічного віку); за допомогою фізичних осіб з високими моральними якостями, які мають відповідну вищу педагогічну освіту, ліцензію на право надання освітніх послуг у сфері дошкільної освіти та фізичний стан здоров'я яких дозволяє виконувати обов'язки педагога. Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України "Про дошкільну освіту" батьки або особи, які їх замінюють, зобов'язані забезпечувати умови для здобуття дітьми старшого дошкільного віку дошкільної освіти за будь-якою формою; постійно дбати про фізичне здоров'я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних задатків, нахилів та здібностей. Згідно із довідкою Миколаївської міської громадської організації "Батьківський клуб "ЛАДА" від червня 2015 року за вих.№7 діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] з березня по червень 2015 року відвідували заняття в дитячій ігровій групі, спрямовані на розвиток творчих здібностей та навичок соціального спілкування дітей дошкільного віку. Виходячи з того, що [PERSON] та [PERSON] досягли п'ятирічного віку у вересні 2014 року та жовтні 2015 року відповідно, із зазначеного часу опікун мав забезпечити здобуття цими дітьми дошкільної освіти у дошкільних навчальних закладах, однак докази виконання такого обов'язку відповідачем з вересня 2014 року по березень 2017 року, коли було пред'явлено позов, або неможливості його виконання з незалежних від відповідача обставин, суду не надано. Також відповідачем не надано пояснень, яким чином забезпечено протягом двох років з червня 2015 року по червень 2017 року здобуття дошкільної освіти у сімї [PERSON], розвитку її нахилів та здібностей. Лише після пред'явлення позову до суду [PERSON] почала відвідувати консультаційні заняття по підготовці до школи у центрі "SMART". Відповідно до ч.5 ст.6 Закону України "Про загальну середню освіту" відповідальність за здобуття повної загальної середньої освіти дітьми покладається на їх батьків, а дітьми, позбавленими батьківського піклування, - на осіб, які їх замінюють, або навчальні заклади, де вони виховуються. За змістом ч.1 ст.20 Закону України "Про загальну середню освіту" зарахування учнів до загальноосвітніх навчальних закладів здійснюється, як правило, з 6 років. [PERSON] досягла семирічного віку у вересні 2016 року, однак до загальноосвітнього навчального закладу опікуном влаштована не була та приступила до навчання лише через рік, з 1 вересня 2017 року, разом із [PERSON], що обґрунтовується не підготовленістю дитини до навчання, а тим, що так відповідачу зручніше збирати до школи одразу двох онук. Докази, які б свідчили про наявність обставин, що перешкоджали зарахуванню [PERSON] до школи з 1 вересня 2016 року, суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» Кабінет Міністрів України через уповноважені Президентом України органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації забезпечують щорічне безоплатне оздоровлення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у віці до 18 років. Відповідач за період з часу призначення її опікуном до дня звернення органу опіки та піклування із позовом до суду не зверталась до уповноважених органів державної влади та місцевого самоврядування з приводу оздоровлення дітей. Згідно ст.34 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» є обов'язкові медичні огляди всіх дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа здійснюються двічі на рік. Медичний огляд підопічні відповідача проходять у визначені законом строки, що підтверджено копіями висновків про стан здоровя, фізичний та розумовий розвиток дитини, виданих комунальний закладом Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» з листопада 2015 року по вересень 2017 року. Згідно довідок управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту Миколаївської міської ради, [PERSON] з серпня 2014 року отримує допомогу на 3-х дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням. За змістом наявних в матеріалах справи актів обстеження умов проживання підопічних з 2015 року спеціалістами служби у справах дітей неодноразово зафіксовано наявність неприємного стороннього запаху у кімнатах будинку, зберігання великої кількості сміття на подвірї. Свідки [PERSON]П, [PERSON], [PERSON] пояснили, що підопічні відповідача завжди доглянуті, а опікуном створено нормальні побутові умови з урахуванням її фінансових можливостей. Свідок [PERSON] пояснила, що при відвідуванні нею будинку відповідача восени 2016 року на подвірї було багато сміття, у будинку проводився ремонт, однак стояв неприємний запах, сучасних іграшок у дітей вона не бачила. Згідно акту обстеження умов життя і виховання учнів МЗОШ №46 [PERSON] та [PERSON], здійсненого заступниками директора та класним керівником, у дворі будинку лежить сміття, по подвірю розкидані каміння і дошки, в прихожій будинку брудна раковина, в шафах для одягу важко знайти речі для кожної дівчинки важко, постіль у дівчат дуже стара, в кімнаті багато старих брудних іграшок, старий і брудний письмовий стіл, підлога і килими в будинку дуже брудні. При обстеженні умов проживання за станом на 26.09.2017 року в будинку не прибрано, підлога не помита, на речах лежить пил, в кімнаті для дітей є два дивани та розкладне крісло, під час розкладання опікуном дитячого крісла всередині було багато сміття. Станом на 24.10.2017 року при обстеженні умов проживання спеціалістами служби у справах дітей встановлено, що опалення в будинку відсутнє, електроконвектори не підключені, температура у житлі низька. Враховуючи досліджені докази, вбачається, що опікун не дбав про виховання та розвиток дітей, оскільки не забезпечив їх дошкільну освіту, затримував зарахування старшої дитини до школи, не використовував можливості оздоровлення підопічних, а також не створює належні побутові умови за наявності фінансової можливості для цього. Окрім того, підчас ремонтних робіт діти продовжували проживати у будинку, з настанням опалювального сезону опалення у будинку відсутнє, що створює загрозу для здоровя малолітніх. Підопічна [PERSON] в судовому засідання висловила бажання продовжувати проживати разом із опікуном, однак зважаючи на вік дитини та постійне проживання із бабусею, за відсутності у дитини досвіду проживання в інших побутових умовах, зазначена думка дитини не може бути прийнята до уваги. Думку [PERSON] із зазначеного питання зясувати не виявилось можливим. Виходячи з доведення факту невиконання опікуном своїх обовязків із створення підопічним необхідних побутових умов, неналежної турботи про їх виховання та розвиток, позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України його має бути стягнуто в дохід держави. На підставі ст. ст. 67, 75 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved