Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

04 червня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який було між ними зареєстровано 26 жовтня 2019 року Первомайським міським відділом ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 376. В обґрунтування своїх вимог, позивачка вказала, що від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає на даний час з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося тому, що не зійшлися характерами і між ними на цьому ґрунті постійно виникали суперечки. Відповідач зловживає спиртним, постійно вчиняє психологічне та фізичне насильство в родині, через що вона звернулася до правоохоронних органів. На даний час відносно відповідача відкрито кримінальне провадження №12020150110001105 від 02.06.2020 року за ст. 126-1 КК України. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є недоцільним, тому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою судді від 17.06.2020 року було відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, 29.07.2020 року предтавник позивача [PERSON] надав через канцелярію суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує у повному обсязі, просив позов задовольнити та слухати справу без його участі та участі позивачки. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, а також вказав, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 26 жовтня 2019 року Первомайським міським відділом ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 376, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 26 жовтня 2019 року. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 08.02.2020 року Первомайським міським відділом ДРАЦСу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 76), який на даний час проживає та надалі буде проживати з позивачем. Згідно з ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. З матеріалів цивільної справи вбачається, що в провадженні Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області, внаслідок звернення [PERSON] із заявою щодо протиправної поведінки її чоловіка відносно неї, перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020150110001105 від 02.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Як вбачається з копії постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.06.2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства). Потерпілою особою у даній постанові зазначено [PERSON] 02.06.2020 року винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] (серія [NUMBER] ) у зв`язку зі скоєння ним домашнього насильства відносно своєї дружини [PERSON] . Таким чином судом встановлено наявність протиправної поведінки відповідача, яка містить ознаки кримінального правопорушення відносно своєї дружини. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивачки наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересах малолітньої дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття "приватного та сімейного життя" ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа "Пек проти Сполученого Королівства" від 28.01.2003, заява N 44647/98). Подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач позов підтримав, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними повинен бути розірваний. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу з причин протиправної поведінки відповідача відносно неї, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивачка просить відновити своє дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved