Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулось до суду з позовом, в якому зазначено, що 14.04.2015 року з вини водія [PERSON], який керував автомобілем Опель номер державної реєстрації [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Тойота номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] зазнав механічних пошкоджень. Вина відповідача підтверджена постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.08.2015 року. На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Тойота» номер державної реєстрації [NUMBER], який належить [PERSON]. Власник пошкодженого автомобіля звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, спричиненої ДТП. Позивачем відповідно до п.п. А п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було здійснено виплату в розмірі 46960,89 грн. Враховуючи те, що позивачем здійснена страхова виплата особі, яка потерпіла у ДТП, позивач ставить питання про стягнення з відповідача в порядку регресу на користь позивача 46960,89 грн., поклавши на відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява, в якій він просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про дати розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції за адресою реєстрації, судові виклики отримував, що підтверджено поштовими повідомленнями; причин неявки суду не повідомляв; заяв про розгляд справи за його відсутністю відповідач до суду не надавав. Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані докази, проаналізувавши матеріали справи та дав оцінку в їх сукупності, вважає, заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи с наступного. Із постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.08.2015 року вбачається, що 14.04.2015 року о 10 годині 15 хв. в с. Сухий Лиман по вул.. Чорноморців, гр.. [PERSON], керуючи автомобілем Опель номер державної реєстрації [NUMBER], порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР України, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота» номер державної реєстрації [NUMBER], у зв»язку з чим автомобіль зазнав механічних ушкоджень. За наслідками розгляду справи провадження було закрито у зв»язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.5). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На підставі наведеного, враховуючи те, що особа була звільнена від адміністративної відповідальності по нереабілітуючим підставам - у зв»язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає доведеним винуватість [PERSON] у вчиненні ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль «Тойота» номер державної реєстрації [NUMBER], який належить [PERSON](а.с.9). На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що зазначено у відомостях про дорожньо-транспортну пригоду №61708182 (а.с.6). В результаті зазначеної ДТП автомобіль «Тойота» номер державної реєстрації [NUMBER], власником якого є [PERSON], зазнав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля відповідно до висновку №087/15 від 15.05.2015 року про оцінку автомобіля складає 46960,89 грн. (а.с.15-25) Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Представник власника пошкодженого автомобіля з метою відшкодування шкоди звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою про відшкодування шкоди (а.с.8), до якої було додано копію полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0733053 з терміном дії- з 17.06.2014 року по 16.06.2015 р. (а.с.8). За наслідками розгляду заяви представника потерпілої особи в ДТП МТСБУ винесено наказ № 4592 від 14.09.2015 року про виплату [PERSON] 46960,89 грн за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.13). Позивачем здійснено виплати відшкодування потерпілій особі на відновлення автомобіля в розмірі 46960,89 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №4592рв від 15.09.2015 року (а.с.14). Відповідно до ст. 1191 ЦК України - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як роз'яснено в п.27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України ), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов'язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов'язок за страховим зобов'язанням. Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов'язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу. Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування "та ст.993 ЦК України до Позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи , відповідальної за заподіяний збиток , тобто право вимоги до відповідача . Надані позивачем докази свідчать про наявність у позивача права вимагати від відповідача відшкодування шкоди в порядку регресу в заявленій позивачем сумі. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом з'явитись в судове засідання, заперечувати проти позову; відповідач доводів позивача не спростував і доказів із зазначеного приводу суду не подав. Згідно до ст. 38 цього ж Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі наведеного, вважаючи доведеним факт сплати позивачем страхового відшкодування у зазначеному в позові розмірі та наявність у позивача права на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 1600,00 грн. в рахунок компенсації сплаченого позивачем судового збору (а.с.2-3).

Outcome: approved