Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

В серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заподіяну йому матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 38 744 грн. 00 коп., моральну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 4 000 грн. 00 коп. та судові витрати по справі, які складаються з витрат по оплаті вартості розрахунку спричиненої шкоди в розмірі 1 200 грн. 00 коп., та витрат по сплаті судового збору та правової допомоги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 21.10.2005 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.11.2005 року, номер витягу 8817722. Поверхом вище, у квартирі [ADDRESS] проживають відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є власниками цієї квартири та кожному з них належить по 1/3 частки власності зазначеної квартири, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.08.2019 року. 25.06.2019 року належну позивачу квартиру було затоплено. Згідно складеного комісією правління ОСББ „БЦЗ" акту про залиття, аварії, що трапилась в системі центрального опалення гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 25.06.2018 року, було встановлено, що причиною затоплення холодною водою належної позивачу житлової квартири є недбале ставлення мешканців квартири [ADDRESS] до експлуатації мереж ХВП, залиття сталося через ганчірку в зливному отворі раковини на кухні при ввімкненій воді. Згідно додатково складеного акту про наслідки залиття квартири від 19.07.2020 року, в ході обстеження квартири [PERSON] було встановлено, що йому завдано значної майнової шкоди, у наслідок чого квартира потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало майже неможливо. У зв`язку з заподіяними збитками, позивач вимушений був звернутися до експертів для визначення вартості пошкодженого майна. Відповідно до висновку спеціалістів про предмет залиття та визначення суми матеріальної шкоди від 19.07.2019 року, складеного експертами Войновською Л.М., та Черкесовою Т.П. Науково-дослідного центру незалежних споживачів експертиз „УКРТЕССТ", вартість проведення ремонту затопленої квартири становить 38 744 грн. 00 коп., в тому числі вартість ремонтно-відновлюваних робіт в досліджуваній квартирі - 35 258 грн. 00 коп., вартість завданих матеріальних збитків майну - 3 486 грн. 00 грн. За проведення експертизи позивачем також було сплачено 1 200 грн. 00 коп. У добровільному порядку відшкодовувати завдану позивачу шкоду відповідачі не бажають попри неодноразові звернення до них. Крім матеріальної шкоди, [PERSON] також було завдано моральну шкоду, яку він оцінив в розмірі 4 000 грн. 00 коп., яка, яка він зазначає виразилася в негативних емоціях та переживаннях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням належного йому майна та неможливістю ним користуватися. Після залиття квартири порушився його нормальний порядок життя через необхідність вирішувати питання, пов`язані з усуненням наслідків залиття, неможливістю її нормальної експлуатації за призначенням. Також, у зв`язку із залиттям квартири, у зв`язку з порушенням звичайного способу життя, позивач був змушений докладати додаткові зусилля для його нормалізації, звертатися до незалежної споживчої експертизи для отримання висновку спеціалістів про дослідження квартири, звертатися за юридичною допомогою, яка пов`язана із захистом своїх прав в судовому порядку, що затратило емоції, додатковий час, та кошти. Оскільки відповідачі не бажають добровільно відшкодувати завдану шкоду, позивач змушений звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав. Позивач та його представник адвокат Ніконова Н.В. в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, проти заочного розгляду справи адвокат не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв про розгляд справи за їх відсутності або про причини неявки, відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. У відповідності до ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, які містяться матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу у справі, [PERSON] , на праві приватної власності на підставі договору дарування від 21.10.2005 року належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8817722. 25.06.2019 року мало місце залиття вищезазначеної квартири позивача з квартири [ADDRESS] , яка належить відповідачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частки кожному, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.08.2019 року. Згідно складеного комісією правління ОСББ „БЦЗ" акту про залиття, аварії, що трапилась в системі центрального опалення гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 25.06.2018 року, причиною затоплення холодною водою належної позивачу житлової квартири [ADDRESS] - є недбале ставлення мешканців квартири [ADDRESS] до експлуатації мереж ХВП, залиття сталося через ганчірку в зливному отворі раковини на кухні при ввімкненій воді. Як вбачається з акту № 1/209 від 19.07.2019 року про наслідки залиття квартири, складеного комісією правління ОСББ „БЦЗ", та від підпису якого відмовилися відповідачі, на день обстеження квартири [ADDRESS] комісією були встановлені наступні пошкодження: ламінату на кухні - 13 кв.м., стелі (гіпсокартон) на кухні - 7,32 кв.м., шпалер на кухні, плітки керамічної, дверей в кімнату, плитки керамічної в ванній кімнаті, шпалери в кімнаті, меблі на кухні, відкоси до балкону, підвіконня та штукатурка на балконі, шпалери в коридорі. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоду, повинна її відшкодувати в повному обсязі. Частина 2 ст. 1166 ЦК України встановлює, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, обв`язок доказування відсутності вини покладений на Відповідача. Пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Факт залиття квартири [ADDRESS] з квартири [ADDRESS] з причин недбалого ставлення до експлуатації мереж холодного водопостачання відповідачами не спростовано. Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Як свідчать матеріали справи, недбале ставлення власниками квартири [ADDRESS] до експлуатації сантехнічного обладнання у квартирі, свідчить про наявність їх вини у заподіянні шкоди власнику нижче розташованої квартири [ADDRESS] внаслідок її залиття. Згідно ч. 3 статті 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до висновку спеціалістів про предмет залиття та визначення суми матеріальної шкоди від 19.07.2019 року, складеного експертами Войновською Л.М., та Черкесовою Т.П. Науково-дослідного центру незалежних споживачів експертиз „УКРТЕССТ" в поточніх цінах станом на 25.07.2019 року, вартість проведення ремонту належної позивачу квартири ( [ADDRESS] ) становить 38 744 грн. 00 коп., в тому числі вартість ремонтно-відновлюваних робіт в досліджуваній квартирі - 35 258 грн. 00 коп., вартість завданих матеріальних збитків майну - 3 486 грн. 00 грн. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України. Так, статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Позивач, визначаючи розмір матеріальної шкоди, посилається на висновок спеціалістів про предмет залиття та визначення суми матеріальної шкоди від 19.07.2019 року, складеного експертами Войновською Л.М., та Черкесовою Т.П. Науково-дослідного центру незалежних споживачів експертиз „УКРТЕССТ". Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зазначений доказ суд вважає є належним і допустимим в силу положень ст.ст. 77, 78 ЦПК України і містить відомості щодо розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого майна. Доказів на підтвердження того, що залиття квартири позивача сталося не з вини власників квартири [ADDRESS] , відповідачами у справі не надано і встановлених обставин щодо факту залиття вони не спростували, відзиву на позов не надійшло і суд виходить з об`єму наданих позивачем доказів відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України. Відповідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Враховуючи, що відповідачі не спростували презумпцію їх вини у заподіянні шкоди позивачу, матеріалами справи підтверджено факт залиття квартири позивача, тому відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідачів на користь позивача слід стягнути 38 744 грн. 00 коп. матеріальної шкоди. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відповідачами у розмірі 4 000, 00 грн., суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. У ході судового засідання безспірно встановлено, що позивачу внаслідок затоплення його квартири, що сталося з вини відповідачів, спричинено втрати немайнового характеру у вигляді страждань, порушення звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для його відновлення. Виходячи з принципу розумності та справедливості, а також адекватності завданим душевним та моральним стражданням позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди також підлягають задоволенню. За змістом ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. За таких обставин, суд, встановивши факт залиття квартири позивачки, причину та розмір завданої шкоди її майну та враховуючи, що відповідачі як співвласники квартири на час виникнення спірних правовідносин не довели відсутність їх вини у заподіянні шкоди, дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири. З урахуванням вимог ст. 1190 ЦК України, завдана матеріальна шкода у розмірі, доведеному позивачем та моральна шкода, у розмірі, визначеному судом підлягає стягненню з трьох відповідачів солідарно. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч. 6, 7 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Як зазначено в абзаці 2 статті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 року № 2, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Окрім цього, відповідно до вимог абзацу 6 пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 року № 10, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів на користь позивача [PERSON] витрат по оплаті вартості розрахунку спричиненої шкоди у розмірі 1 200 грн. 00 коп., які документально підтвердженні квитанцією до прибуткового касового ордеру № 33 від 19.07.2019 року, суд виходить з того, що матеріальна та моральна шкода позивачу спричинена внаслідок неправильних (винних) дій відповідачів. А тому, відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України суд повністю покладає зазначені витрати на відповідачів. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позов задоволено в повному обсязі та при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією від 08.08.2019 року, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суми сплаченого ним судового збору. В частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Право на правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України. За приписами статті 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем надано належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, зокрема ордер про надання правової допомоги адвоката серії ЗП № 012286, з якого вбачається що між адвокатом Ніконовою Н.В. та позивачем укладено договір про надання правової допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт № 3 приймання-передачі наданих робіт, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої вимоги щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Слід зазначити, що відповідно до частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак відповідачами клопотання про зменшення компенсації витрат на правничу допомогу не заявлялось, у зв`язку з чим суд вважає необхідним стягнути з них суму витрат в повному розмірі. На підставі ст.ст. 22, 23, 319, 1166, 1167, 1192 ЦК України,

Outcome: approved