Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в кому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.02.2008 року державним нотаріусом Сьомої Харківської державної контори є власницею 1/3 частини однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS], загальною житловою площею 31,4 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м. Син позивача [PERSON] був одружений з відповідачем [PERSON], та 09.09.2008 року позивач уклала з відповідачем договір найму житла без зазначення строку закінчення договору, який було зареєстровано в дільниці №22 КП "Жилкомсервіс" Комінтернівського району м. Харкова. На підставі даного договору відповідача було зареєстровано 10.09.2008 року в спірній квартирі. Після розірвання шлюбу [PERSON] в липні 2009 року добровільно виїхала з квартири, забравши всі свої речі. Відповідач протягом більше п'яти років спірною квартирою не користується, обов'язки, відповідно договору, а також ч. 3 ст. 162 ЖК України, пов'язані з утриманням житла не виконує, не сплачує кошти на утримання квартири та комунальні послуги, у зв'язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS], 1/3 частини якої належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.02.2008 року, реєстраційний номер 3-202 (а.с. 4). Між сторонами 09.09.2008 року було укладено дговір найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно довідки КП "Жилкомсервіс" № 1668 від 16.05.2014 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10) Відповідач по справі [PERSON] більше ніж 5 років у спірному житловому приміщенні не проживає. Ці обставини встановлені судом на підставі пояснень в судовому засіданні свідків. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив суду, що він є сусідом позивача та був знайомий з [PERSON]. Приблизно в 2006 році [PERSON] та відповідач одружилися та переїхали проживати до спірної квартири, та після розірвання шлюбу [PERSON] виїхала з вказаної квартири у 2009 році. Також свідок зазначив, що буває в спірній квартирі приблизно один раз на тиждень, речей відповідача він не бачив. Окрім того, пояснив, що останній раз бачив відповідача під час її виїзду з спірної квартири. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є невісткою позивача та проживає у спірній квартирі. Разом з чоловіком проживає у спірній квартирі майже чотири роки, а саме з кінця 2010 року. Також зазначила, що жодного разу [PERSON] в спірному приміщенні не бачила, намірів засилитися у вказане приміщення [PERSON] не виявляла. Також зазначила, що речей відповідача в зазначеній квартирі не має, при вселенні в квартиру у 2010 році відповідач вже в ній не проживала. Суд не має підстав для сумніву стосовно об'єктивності пояснень цих свідків, у зв'язку з тим, вказані особи ніяким чином не зацікавлені в наслідках розгляду цієї справи і їх пояснення об'єктивно співвідносяться з іншими доказами по справ. З інформації наданої Комінтернівським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 19 грудня 2014 року вбачається, що [PERSON] з заявами та повідомленнями щодо перешкод в користуванні спірним житловим приміщенням за період з липня 2009 року по теперішній час не зверталась (а.с. 51). Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Законом України "Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація провадиться за місцем постійного чи тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання. Відповідно до ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих позивачами доказів, суд вважає, що відповідач, відсутній в спірному житловому приміщенні більше одного року без поважних причин, і визнає його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача, в спірному житловому приміщенні, і не вбачається підстав для продовження цього строку, бо з заявою про поновлення цього строку, або зі зустрічним позовом про поновлення його права користування спірним житловим приміщенням, відповідач до суду не звертався. Реєстрація місця проживання відповідача, у квартирі, яка належить на праві власності позивачу, безперечно, обмежує її права, як власника по користуванню нерухомим майном, оскільки позивач вимушена самостійно нести витрати по утриманню житла і сплаті комунальних послуг. У зв'язку з тим, що відповідач, не користується без поважних причин житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] більш як один рік, вона є такою, що втратила право користування цим житлом приміщенням. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved