Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Відділ з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, Головне Управління Держгеокадастру у Чернівецької області про визнання права власності на земельну ділянку, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачу [PERSON] належить 40/100 часток будинковолодіння по вул. Канівській, 14 у м. Чернівці, відповідачу [PERSON] належало 60/100 часток будинковолодіння по вул. Канівській, 14 у м.Чернівці. Земельна ділянка площею 0,1000 га, в м.Чернівці по вул.Канівська, 14 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель належала відповідачам [PERSON],\~[PERSON] на праві спільної сумісної власності. За договором купівлі-продажу від 13.04.2002 року відповідачем [PERSON] відчужено їй - [PERSON] - 60/100 часток будинковолодіння, з відповідною частиною господарських надвірних будівель та споруд, по вул. Канівській, 14 у м. Чернівці та вона право власності на вказану частку будинковолодіння зареєструвала в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 25.04.2002 року, за реєстровим № 3892. У відповідності до договору купівлі-продажу від 13.04.2002 року, вважає, що у неї виникло не тільки право власності на 60/100 часток будинковолодіння, з відповідною частиною господарських надвірних будівель та споруд, по вул. Канівській, 14 у м.Чернівці, а й право спільної сумісної власності а і на земельну ділянку. З моменту укладення договору купівлі-продажу та реєстрації права власності на 60/100 часток будинковолодіння за таким договором за нею, відповідач [PERSON] втратив право спільної часткової власності на будинковолодіння та право спільної сумісної власності на земельну ділянку, у звязку із переходом даних прав до неї. Проте, відповідачами [PERSON], [PERSON] не визнається її право спільної сумісної власності на земельну ділянку по вул. Канівській, 14 у м. Чернівці, оскільки вони і надалі, як співвласники земельної ділянки продовжують спільно приймати юридично значимі рішення. Відповідач [PERSON],\~вважаючи себе\~співвласником земельної\~ділянки площею\~0,1000\~га,\~в м.Чернівці,\~вул.Канівська,\~14\~для будівництва\~та обслуговування\~жилого будинку\~і господарських\~будівель,\~разом з\~відповідачем [PERSON] замовив технічну документацію із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок, котра була виготовлена ПП «Терра Буковина», [PERSON] На підставі технічної документації, відповідачі [PERSON],\~[PERSON] здійснили поділ належної їм на праві спільної сумісної власності земельної ділянки площею 0,1000 га - на дві земельні ділянки (без припинення права спільної сумісної власності), а саме: земельна ділянка площею 0,0524 га, з кадастровим номером 7310136300:17:004:1034, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельна ділянка площею 0,0476 га, з кадастровим номером 7310136300:17:004:1035 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 23.05.2014 року право спільної сумісної власності відповідачів [PERSON], [PERSON] на вказані\~поділені земельні\~ділянки по\~вул.\~Канівська,\~14\~в м.\~Чернівці було\~зареєстровано в\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно:\~на земельну\~ділянку площею\~0,0476\~га,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~право власності\~на нерухоме\~майно №\~22098105,\~серія та\~номер СТА\~881862\~від 24.05.2014\~року \~та на\~земельну ділянку\~площею 0,0524\~га,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~право власності\~на нерухоме\~майно №\~22097460,\~серія та\~номер СТА\~881287\~від 24.05.2014\~року.\~У звязку\~із чим,\~дії відповідачів\~спрямовані на\~поділ у\~2014\~році вказаної\~земельної ділянки\~на дві\~окремі ділянки\~та реєстрації\~за собою\~права спільної\~сумісної власності\~на поділені\~земельні ділянки\~у Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно,\~свідчать про\~невизнання та\~оспорення її\~права власності\~на таку\~земельну ділянку\~та порушують\~її права\~як співвласника\~будинковолодіння та\~земельної ділянки\~по вул.\~Канівській,\~14\~у м.\~Чернівці,\~оскільки позбавляють\~її прав\~вільно володіти,\~користуватись та\~розпоряджатись земельною\~ділянкою. Просить, поданий нею позов задовольнити. Позивач [PERSON] і в її інтересах представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, надавши право у відповідності до довіреності представляти їх інтереси [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні позовні вимоги не визнали просили відмовити в задоволенні позовних вимог на підставі обставин зазначених у відзиві, в якому посилаються на те, що в будинковолодінні по вулиці Канівській, 14 міста Чернівці житлові будинки літера «А" та літера „Б" є ізольованими, мають окремі входи, відсутні місця загального користування, відбувся фактичний розподіл спільної часткової власності між відповідачами та позивачкою, різні адреси будинку. За вказаними адресами кожний окремо отримує поштову кореспонденцію та сплачує комунальні послуги. На час відчуження позивачці частини будинковолодіння, між позивачкою та відповідачами була домовленість про те, що позивачка має право користуватися частиною земельною ділянки, яка знаходиться під будівлями, що перейшли їй у власність, під замощенням, яким вона користується. Між тим, позивачка почала розбудовувати будинок, який отримала згідно договору купівлі - продажу у власність і вимагати від відповідачів збільшення розміру земельної ділянки, якою позивач хоче користуватися особисто, а також бажає, щоб частина земельної ділянки залишилася в спільному користуванні, проти чого відповідачі заперечують. Позивач [PERSON] і в її інтересах представник [PERSON] подала відповідь на відзив відповідачів на позов, посилаючись на те, що визнання за нею права спільної сумісної власності за [PERSON] жодним чином не порушує справа [PERSON] та не порушує в жодному разі прав на земельну ділянку. Договір відчуження земельної ділянки не міг бути посвідчений у зв'язку з відсутністю кадастрового номеру на земельну ділянку та не визначення розміру частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на землю. Підтвердженням наміру сторін юридично оформити перехід прав власності на земельну ділянку, 15.01.2013 року між ними було підписано попередній договір, умовами якого був поділ земельної ділянки під будинковолодінням між [PERSON] та [PERSON] на дві окремі ділянки по ? кожному з співвласників (визначення часток та припинення прав спільної сумісної власності для можливості наступного продажу в подальшому їй, належної [PERSON] виділеної земельної ділянки. Гроші за земельну ділянку вона сплатила відповідачу [PERSON] 13.04.2002 року при оформленні договору купівлі-продажу 60/100 будинковолодіння, а через деякий час відповідач [PERSON] висловив своє бажання отримати додатково 20000,00 доларів США за земельну ділянку, у зв'язку з чим вона звернулася за захистом своїх прав на земельну ділянку. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради в судове засідання не зявилися, про дату та час розгляду були повідомлені належним чином, від останнього до суду поступила письмова заява з клопотанням провести розгляд справи в їх відсутність, про прийняте рішення просили повідомити письмово. Представник третьої особи,\~що не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмету спору\~на стороні\~відповідачів:\~Головне Управління\~Держгеокадастру у\~Чернівецької області\~[PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вимога не відповідає нормам чинного законодавства та є такою що неможливо виконати з технічної та юридичної точок зору. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію: у разі поділу чи обєднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Вважає, що було встановлено вичерпний перелік підстав, згідно яких державний кадастровий реєстратор може прийняти рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки та скасування державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі за рішенням суду не передбачено чинним законодавством. Крім того, втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх обєднань у діяльність державного кадастрового реєстратора, повязану зі здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] і в її інтересах представника [PERSON], представників відповідачів [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Головне Управління Держгеокадастру у Чернівецької області [PERSON], розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, відповідно заперечення, обєктивно дослідивши і оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених вимог, суд приходить зважає на наступне. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених ними\~вимог і\~на підставі\~доказів сторін\~та інших\~осіб,\~які беруть\~участь у\~справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом, належними доказами по справі встановлено факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що відповідачу [PERSON] належить 40/100 часток будинковолодіння по вул. Канівській, 14 у м. Чернівці, форма власності приватна спільна часткова (а.с.10). У відповідності\~до довідки-характеристики\~№230\~від 22.01.2002\~року,\~відповідачам [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 26.12.2001 року, видане згідно рішення виконкому Чернівецької міської ради №884/21 від 23.10.2001 року, зареєстрований в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі 376 під реєстровим №3892 стор.№289, по вул. Канівській, 14 в м. Чернівці належить житловий будинок дерево 48,50 кв.м, житловий будинок цегла 55,50 кв.м, гараж дощатий, вбиральня дощата, сарай дощатий, колодязь, огорожа штахет, замощення бетон. Відповідно до заяви власника відчужується житловий будинок літера «А», подвал площею 5,70 кв.м, гараж літера «Г», вбиральня літера «Д», сарай літера «Е», ? криниці, ? огорожі, ? замощення (а.с.11). Згідно договору купівлі-продажу від 13.04.2002 року відповідачем [PERSON] відчужено позивачу [PERSON] - 60/100 часток будинковолодіння, з відповідною частиною господарських надвірних будівель та споруд, по вул. Канівській, 14 у м. Чернівці. На земельній ділянці розташовано: житловий будинок літера «А» деревяний житловою площею 48,50 кв.м, житловий будинок літера «Б» цегляний, житловою площею 55,50 кв.м., гараж літера «Г», вбиральня літ. «Д», сарай літ. «Е», колодязь літ.І, огорожа №1-2, замощення ІІІ. У власність [PERSON] переходить: житловий будинок літ. «Б», підвал І площею 36,70 кв.м., котельня ІІ площею 3,40 в.м., ? криниці, ? огорожі, ? замощення (а.с.14). Технічним паспортом виготовленим Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації встановлено, що по вул. Канівській, 14 в м. Чернівці розташовано житловий будинок дерево 48,50 кв.м, житловий будинок цегла 55,50 кв.м, що підтверджується також схематичним планом земельної ділянки та експлікацією приміщень (а.с.15-21). З дослідженого Державного акта на право приватної власності на землю вбачається, що [PERSON], мешканці м. Чернівці вул. Південно-Кільцева, 9/30, на підставі рішення №738/19 від 03.10.2000 року виконкому Чернівецької міської ради народних депутатів, передано земельну ділянку площею 0,1000 гектарів в межах згідно з планом у спільну сумісну власність по вул. Канівській, 14 в м. Чернівці для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с.12). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю вбачається, що [PERSON],\~мешканцю м.\~Чернівці вул.\~Канівська,\~14,\~на підставі\~рішення №738/19\~від 03.10.2000\~року \~виконкому \~Чернівецької \~міської ради\~народних депутатів,\~передано земельну\~ділянку площею\~0,1000\~гектарів в\~межах згідно\~з планом\~у спільну\~сумісну власність\~по вул.\~Канівській,\~14\~в м.\~Чернівці для\~будівництва та\~обслуговування жилого\~будинку і\~господарських будівель\~(а.с.13).\~З досліджених\~матеріалів технічної документації із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок, ПП «Терра Буковина», на підставі якої, здійснено поділ належної відповідачам [PERSON],\~[PERSON] на праві спільної сумісної власності земельної ділянки, площею 0,1000 га - на дві земельні ділянки (без припинення права спільної сумісної власності), а саме: земельна ділянка площею 0,0524 га, з кадастровим номером 7310136300:17:004:1034, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельна ділянка площею 0,0476 га, з кадастровим номером 7310136300:17:004:1035 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.22-27). У відповідності до свідоцтв про право власності, право спільної сумісної власності відповідачів [PERSON], [PERSON] земельні ділянки по вул. Канівська, 14 в м. Чернівці було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: на земельну ділянку площею 0,0476 га, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 22098105, серія та номер СТА 881862 від 24.05.2014 року та на земельну ділянку площею 0,0524 га, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 22097460, серія та номер СТА 881287 від 24.05.2014 року (а.с.28-29), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.30-31). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.11.2017 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про виділ частки нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та припинення права спільної часткової власності відмовлено, яке ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 07.12.2017 року залишено без змін. Згідно викопіювання схематичного плану земельної ділянки, свідоцтва про право власності на житловий будинок від 26.12.2001 року, довідки-характеристики Чернівецького обласного бюро технічної інвентаризації № 230, технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 14-6 ([PERSON]В.), договору купівлі-продажу від 13.04.2002 року, технічного паспорту, виготовленого Чернівецьким Комунальним обласним бюро технічної інвентаризації, - по вулиці Канівській, 14, міста Чернівці, розташоване будинковолодіння з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме: житловий будинок літ. «А», житловий будинок літ. «Б», навіс літ. «В», сарай літ. «Е», вбиральня літ. «Д», навіс літ. «З», криниця літ. «Д», огорожа №1-4, вигрібні ями № II,IV, замощення № III., що розташовані на земельних ділянках, з приводу яких позивач [PERSON] звернулась до суду. Відповідач [PERSON], є співвласником на праві спільної часткової власності 40/100 частин будинковолодіння по вулиці Канівській, 14, міста Чернівці з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме: житлового будинку літ. «А», навісу літ. «В", сараю літ. «Е», вбиральні літ. «Д», навісу літ. «З», вигрібної ями №11, 1/2 криниці, 1/2 огорожі, 1/2 замощення, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 26.12.2001 року, яке зареєстроване 09.01.2002 року в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації та записане в реєстрову книгу № 76 за реєстровим № 3892, ст.289 та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 3680595 від 26.05.2004 року (а.с.10). Згідно договору купівлі-продажу від 13.04.2002 року, укладеному між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], посвідченому приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округа є співвласником на праві спільної часткової власності 60/100 частин будиноковолодіння по вулиці Канівській, 14, міста Чернівці з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме: житлового будинку літ. «Б», площею 55,5 кв.м., підвалу І пл.36,70 кв.м., котельні II пл.3,40 кв.м., вигрібної ями № IV, -1/2 криниці, 1/2 огорожі, 1/2 замощення. Судом також вставновлено, що частки відповідачів [PERSON] та [PERSON] в будинковолодінні 14 по вулиці Канівській міста Чернівці були визначені на підставі договору про встановлення порядку користування спільною частковою власністю. По даному договору були розраховані частки співвласників, відповідачі, отримали у власність 40/100 частин будинковолодіння, що складалося з: житлового будинку літера "А" житловою площею 48,5 квм, І підвалу площею 5,7 кв.м, гаражу літера "Г", вбиральні літера "Д", сараю літера "Е", 1/2 частини криниці, 1/2 частини огорожі, 1/2 частини замощення, що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.04.2002 року, який зареєстрований в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 25.04.2002 року та записано в реєстрову книгу №76 з реєстровим № 3892 ст.289 (а.с.14). До укладення договору купівлі-продажу від 13.04.2002 року із [PERSON] співвласникам будинковолодіння 14 по вулиці Канівській міста Чернівці, земельна ділянка площею 0.1000 га була передана в спільну сумісну власність відповідачам [PERSON], [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, згідно рішення виконкому Чернівецької міської ради № 738/19 від 03.10.2000 року, що також підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 08.05.2001 року, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку від 24.05.2014 року, витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 15.10.2015 року, витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.04.2014 року. В будинковолодінні по вулиці Канівській, 14 міста Чернівці житлові будинки літера «А" та літера „Б" є ізольованими, мають окремі входи, відсутні місця загального користування, відбувся фактичний розподіл спільної часткової власності між відповідачами та позивачкою, за вказаними адресами кожний окремо отримує поштову кореспонденцію та сплачує комунальні послуги, що підтверджується копією схематичного плану земельної ділянки (а.с.16). Відтак, дата набуття позивачкою [PERSON] права власності на 60/100 частин будинковолодіння по вулиці Канівській, 14, міста Чернівці, є тою датою, яка вказує підстави та умови набуття права власності на земельну ділянку на якій знаходиться обєкт нерухомості на який набула право власності позивачка. При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно - правовими угодами, укладеними до 01.01.2002 року згідно з положеннями чинного до цієї дати Земельного Кодексу України (ст.30) до набувача від відчужувача автоматично переходило право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження, з необхідністю подальшого оформлення переходу права власності. Проте, відчуження обєктів нерухомого майна в період з 01.01.2002 року по 20.06.2007 року не встановлює автоматичного переходу права власності на земельну ділянку під будівлями та спорудами. У таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст.120 Земельного Кодексу 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Таким чином, твердження позивачки, що вона має право на визнання за нею права спільної сумісної власності на земельну ділянку по вулиці Канівській, 14, міста Чернівці є не обгрунтованими, оскільки суперечить вимогам ст.120 Земельного Кодексу України та що фактично призведе до позбавлення права власності відповідача [PERSON], права власності не земельну ділянку. Статтею 140 Земельного кодексу України встановлено наступні підстави припинення права власності на земельну ділянку, це: а) \~ \~ \~ \~добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) \~ \~ \~ \~смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) \~ \~ \~ \~ не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Судом крім наведеного, установлено, що на час відчуження позивачу частини будинковолодіння, між позивачем та відповідачами була домовленість про те, що вона має право користуватися частиною земельною ділянки, яка знаходиться під будівлями, що перейшли їй у власність, під замощенням, яким вона користується. Дані обставини в судовому засіданні були підтверджені [PERSON] У відповідності до п.«в» ч.2\~ст.89 ЗК України\~- земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності співвласникам жилого будинку. Пленум Верховного Суду України в п.21\~Постанови №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~зазначив, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед за їхньою угодою залежно від розміру часток у спільній сумісній власності на будинок. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель і споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою\~статті 152 ЗК України\~шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Згідно з ст.88 ч.1\~ЗК України\~володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Вимогами ст.90 Земельного Кодексу України (в редакції 2001 року, що діяла на момент укладення договору купівлі-продажу частини будинковолодіння) передбачено, що на землях міст при переході права власності на будівлю переходило право користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування отриманого у власність нерухомого майна. За установленими обставинами і дослідженим доказами вищенаведеними, будинковолодіння № 14 по вулиці Канівській у місті Чернівцях належить співвласникам на праві спільної часткової власності, із визначенням конкретних будівель, які перейшли у власність кожному співвласнику, то земельна ділянка не може належати співвласникам будівель на праві спільної сумісної власності. Позивач придбавши 60/100 частин будинковолодіння, позивачка не набула права власності на земельну ділянку, оскільки така умова була відсутня в договорі купівлі - продажу від 13.04.2002 року, а співвласники земельної ділянки, мали право на визначення порядку користування спільною власністю та поділ даної земельної ділянки у спосіб визначений ними. Передбачено ст. 120 Земельного кодексу України, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. На думку суду, позивачем не доведено належними і допустимими доказами порушення відповідачами прав і законних позивача - відповідачами. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших,\~рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року,\~"Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року,\~"Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року,\~"Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року,\~"Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року,\~"Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року,\~"East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями\~статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed