Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Представник [PERSON] , адвокат Тулін Р.А. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що починаючи з 29.04.2006 року, [PERSON] переведено на посаду бухгалтера Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України (до перейменування Державне підприємство «Гонтарівка»). До цього позивачка працювала на посаді Гонтарівського селищного голови Вовчанського району. Починаючи з 2016 року на підприємстві було змінено керівника. Обставини зміни керівництва та призначення діючого директора Заярного А.Л. супроводжувалися громадськими слуханнями, у яких активну участь приймала і [PERSON] . У зв`язку з чим, у Заярного А.Л. могли виникнути особисті неприязні стосунки по відношенню до позивачка. Наказом №79-В/ос від 18.06.2020 року [PERSON] було оголошено простій з 18.06.2020 року до періоду завершення карантину, як зазначено в пункті першому наказу. На період простою місцем знаходження позивачки керівником визначено місце її помешкання. Прийняття вказаного наказу було обумовлено тим, що рідні працівника постійно перетинають кордон між Україною та Польщею та проживають у працівника вдома. Наказ про скасування наказу №79-В/ос від 18.06.2020 року не виносився та до відома позивачки не доводився. В період з червня по вересень [PERSON] перебувала вдома на вказаного наказу. 07.09.2020 на особистий телефон [PERSON] подзвонив директор державного підприємства Заярний А.Л. та попрохав прибути на підприємство 08.09.2020, не повідомивши причину. Прибувши 08.09.2020 року останній повідомив про необхідність вийти на роботу найближчим часом, без зазначення дати, проте виконувати службові обов`язки які входили до повноважень позивачки (обов`язки бухгалтера із заробітної плати та касира). [PERSON] повідомила, що не має належної кваліфікації та навряд зможе виконувати такий обсяг робіт, на що директор сказав, щоб у такому разі вона «йшла геть». Того дня, позивачку не було ознайомлено з жодними наказами, про переривання простою чи скасування наказу №79-В/ос від 18.06.2020 року, про необхідність виходу на роботу або ознайомлення з новими службовими обов`язками. Після візиту директора, до виконання обов`язків вона не приступала а повернулася додому. В подальшому, 17.09.2020 року перебуваючи на простої, вдома, вдень до її домоволодіння прибула комісія у складі співробітників Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка», які повідомили, що перевіряють обставини знаходження її вдома, стан її здоров`я, можливі обставини перебування на лікарняному. [PERSON] повідомила про те, що згідно наказу №79-В/ос від 18.06.2020 року продовжує знаходитися вдома у простої та на лікарняному не знаходиться. 17.09.2020 жодні накази її також не вручалися. Жодні повідомлення, акти не складалися, від підписання документів позивачка також не відмовлялася. Подзвонивши в вересні-жовтні місяці на підприємство [PERSON] повідомили, що про наступні дії з приводу виходу на роботу та скасування простою їй повідомлять, коли директор прийме остаточне рішення. [PERSON] продовжила знаходитися вдома в період з вересня по грудень, оскільки 13 жовтня 2020 Постановою Кабінету міністрів України строк дії карантину продовжено до 31 грудня 2020 року. В період з червня по жовтень місяць на зарплатну картку позивачки надходили грошові кошти, які сприймалися нею як заробітна платня у розмірі 2/3 окладу, визначених відповідним наказом. В листопаді та грудні грошові кошти на зарплатний рахунок не надходили. Поцікавившись у співробітників підприємства їй повідомили, що по підприємству висока заборгованість зі сплати заробітної платні, і у всіх співробітників проблеми з надходженням оплати праці. Занепокоївшись, на початку січня [PERSON] звернулася за правовою допомогою. 05.01.2021 року в ході здійснення доступу до її особистого кабінету на порталі Пенсійного фонду України за посиланням https://portal.pfu.gov.iia/ за допомогою електронного ключа було встановлено, що 17.09.2020 року її було звільнено з Державного підприємства згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з прогулом. Як повідомила [PERSON] наказ про звільнення або трудова книжка нею не одержувалися, засобами поштової кореспонденції на її адресу не надходили. Позивачу не було відомо про причини та обставини її звільнення, нею не підписувався обхідний лист, не передавалися особові справи, роботодавець або його представники жодним чином не повідомляли її про звільнення. Лише 05.01.2021 шляхом доступу до інформаційних ресурсів, стало відомо про вказані обставини звільнення у зв`язку з чим, причини для пропуску строку для звернення до суду вважаємо поважними та клопочемо перед судом про поновлення пропущеного строку. У зв`язку з вищевказаним, вважає обставини та підстави для звільнення, незаконними та необґрунтованими. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали , покладаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти заявленого позову , просив суд повністю відмовити в задоволенні позову, пославшись на обставини, які викладені у відзиву на позов. (т.1 а.с.36-56) Суд, заслухавши пояснення позивача , його представника, представника відповідача, свідків за клопотанням представника відповідача , дослідивши письмові докази, дав їм оцінку і вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільногосудочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб,прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На думку суду, звільнення позивача з роботи проведено з порушенням закону з наступних підстав. За положеннями п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до роз`яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Отже, за змістом даної норми (п. 4 ст. 40 КЗпПУ) обов`язковою умовою звільнення працівника за прогул є його відсутність на роботі без поважних причин більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня. Положеннями статей 139-142 КЗпП України визначено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до норм ст.ст. 147-149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Як роз`яснено п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити із того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі. В судовому засіданні, встановлено , що позивач [PERSON] , була переведена з 29 квітня 2006 року на посаду бухгалтера Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України, відповідно до наказу за № 23-к від 03.05.2006 року та запису в трудовій книжці за № 11 , у зв`язку з закінченням терміну перебування її на посаді голови сільської ради. (т.1 а.с. 51) 17.09.2020 року, позивач [PERSON] була звільнена з займаної посади бухгалтера Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України у випадку прогулу на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП, відповідно до наказу за № 116- В/ос від 17.09.2020 року , але в її трудовій книжці зроблений запис за № 14 про звільнення на підставі наказу за № 78-к/звід 17.09.2020 року .(т. 1 а.с. 50, т.2 а.с. 50-51) Крім того , з копії наказу ДП «Дослідне господарсто «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної Академії аграрних наук України від 18.06.2020 року № 79-В/ос, суд вбачає, що бухгалтеру [PERSON] оголошено простій з 18.06.2020 року до періоду закінчення карантину. Під час простою працівник має перебувати вдома. До закінчення карантину виходити з дому у разі нагальної потреби (магазин, аптека тощо). У разі поганого самопочуття - негайно звернутися до сімейного лікаря і попередити безпосереднього керівника. Бухгалтерії оплачувати працівнику простій у розмірі 2/3 посадового окладу. (т.1 а.с.12) З копії наказу ДП ««Дослідне господарсто «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної Академії аграрних наук України від 18.06.2020 року № 78/1-В/ос, суд вбачає, що [PERSON] за порушення трудової дисципліни, а саме за невиконання розпорядження керівництва та відмову від надання письмових пояснень про вихід на роботу, оголошено догану. (т.1 а.с. 40) З копії наказу ДП ««Дослідне господарсто «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної Академії аграрних наук України від 31.07.2020 року № 93-В/ос, суд вбачає, що бухгалтеру [PERSON] продовжено простій оголошений наказом № 79-В/ос від 18.06.2020 з 01.08.2020 до 31.08.2020 року.(т.1 а.с.42) З копії наказу ДП ««Дослідне господарсто «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної Академії аграрних наук України № 103-В/ос/1 від 01.09.2020 року , суд вбачає, що простій оголошений наказом № 93-В/ос від 31.07.2020 з 01.09.2020 до 30.09.2020 року бухгалтеру [PERSON] , продовжено. (т.1 а.с.43) З копії наказу ДП ««Дослідне господарсто «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної Академії аграрних наук України від 07.09.2020 № 110-В/ос, вбачається, що припинено простій оголошений наказом № 103-В/1 від 01.09.2020 з 08.09.2020 року бухгалтеру [PERSON] (т.1 а.с. 44) З листа інспектора з кадрів ДП «ДГ» Гонтарівка» ІТ НААН, вбачається, що бухгалтеру [PERSON] у телефоній розмові інспектором з кадрів Скалебою О.В. , було повідомлено про закінчення простою оголошеного наказом № 103-В/ос від 01.09.2020 року, однак [PERSON] інспектора повідомила, що почуває себе погано йде на лікарняний та наказ про закінчення простою підписувати відмовляється. (т.1 а.с.45) З доповідних записок про відсутність на роботі [PERSON] від 09.09.2020 та від 17.09.2020 року, вбачається, що вона була відсутня на роботі через погане самопочуття.(т.1 а.с. 46, 47) З акту ДП ««Дослідне господарсто «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної Академії аграрних наук України від 17.09.2020 року № 2, суд вбачає, що комісія підприємства 17.09.2020 року відвідали [PERSON] вдома, з метою з`ясування причин відсутності на роботі з 08.09.2020 по 17.09.2020 року. Під час визиту [PERSON] перебувала вдома, вона комісію повідомила, що на лікарняному не перебуває, оскільки не мала можливості його відкрити, а має довідку з ФАП про погане самопочуття. (т.1 а.с. 48) З акту ДП ««Дослідне господарсто «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної Академії аграрних наук України від 17.09.2020 року, вбачається, що з 08 вересня по 17 вересня 2020 року бухгалтер [PERSON] була відсутня на роботі без попередження відсутності та без поважних причин, документів про поважну причини відсутності не надала. У акті зазначено, що заступник директора з виробничих питань Фабрика В.О., провідний бухгалтер Огородник В.Ю. та інспектор з кадрів Скалеба О.В. наполягають на звільненні з господарства бухгалтера [PERSON] , оскільки вона була відсутня на робочому місці.(т.1 а.с.49) Той факт , що позивача [PERSON] належним чином не ознайомили з наказом про її звільнення і їй не була видана трудова книжна , відповідно до вимог КЗпПУ , підтвердили в судовому засіданні свідки , які були допитані за клопотанням представника відповідача , а саме інспектор з кадрів Скалеба О.В. , в.о. головний бухгалтер Гарбуз А.А.. Також представник відповідача не надав суду наказ від 07.09.2020 року "Про припинення простою" , акт від 17.09.2020 року "Про відсутність на робочому місці [PERSON] , наказ про "Звільнення [PERSON] " від 17.09.2020 року за № 116-В/ос в яких мається підпис позивача [PERSON] про те ,що вона ознайомлена з цими документами , а також отримала трудову книжку , відповідно до вимог КЗпПУ. «З приписів Конституції України випливає, що незалежно від підстав виникнення трудових правовідносин держава зобов`язана створювати ефективні організаційно-правові механізми для реалізації трудових правовідносин на рівні закону, а відсутність таких механізмів нівелює сутність конституційних прав і свобод працівника». Звільнення працівника за прогул без отримання від нього письмових пояснень або складання акту про відмову надати такі пояснення є неправомірним (ст. 149 КЗпПУ) Тільки за результатами службового розслідування роботодавець має право розпочати процедуру звільнення працівника, який допустив прогул без поважних причин. Для початку роботодавець повинен подати обґрунтоване письмове подання до виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, для отримання попередньої згоди профспілкового органу на звільнення працівника за прогул. У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом. Подання роботодавця має бути розглянуте виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) у присутності працівника в 15-денний строк з подальшим письмовим повідомленням роботодавця про прийняте рішення у 3-денний строк після його прийняття. Якщо виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) заперечує проти звільнення, свою незгоду він повинен обґрунтувати (ч. 7 ст. 43 КЗпПУ). Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації та звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації. Але засідання профспілкового комітету ДП "ДГ "Гонтарівка" ІТ НААН" було проведено 26.08.2021 року , коли вже [PERSON] звернулася до суду з позовом про порушені її трудові права. ( том 2 а.с.58-72). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наказ Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» №116-В/ос від 17.09.2020 року про звільнення [PERSON] , не відповідає вимогам закону. При таких обставинах суд вважає, позивача [PERSON] слід поновити на роботі. За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 вказаного Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. З матеріалів справи вбачається, що позивачу потрібно здійснити розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням посадового окладу визначеного у довідці Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка`ІТ НААН України ( т.1 а.с. 266) шляхом множенням середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів у кожному місяці вимушеного прогулу після звільнення та до моменту фактичного поновлення на роботі. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова сума в розмірі 37 757, 47 грн. ( 241 робочих днів (з 18.09.2020 року по 07.09.2021 рік) х 156,67 грн - середньоденний заробіток) як оплата вимушеного прогулу у розмірі середнього заробітку. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого та присудження працівникові виплати заробітної плати. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved