Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення просила: - поновити строк для звернення до суду із зазначеним позовом; - стягнути з [PERSON] на її користь 93500 гривень як компенсацію 1/2 частини від 187000 гривень - суми коштів отриманих [PERSON] від [PERSON] в погашення суми боргу за рішенням суду; - стягнути з [PERSON] на її користь витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивач - адвокат [PERSON] підтримали позов та пояснили, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 1997 року по 2014 рік. В 2005-2006 році позивачка дізналась, що [PERSON] попросила відповідача погасити за неї борг перед [PERSON] в сумі 187000 гривень, а за це надасть в користування будинки на побережжі Азовського моря. [PERSON] була присутня при передачі грошових коштів, та підписала документ, що не заперечує проти такого використання сімейних коштів. Про те, що грошові кошти [PERSON] повернула відповідачу, [PERSON] дізналась лише в 2013 році. Оскільки [PERSON] скрив факт отримання грошових коштів, привласнив їх та не вказав при розподілі майна подружжя, вважають, що він повинен компенсувати 1/2 частку цієї суми [PERSON] В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] заперечували проти задоволення позову та пояснили, що відповідач за згодою своєї дружини [PERSON] дійсно погасив борг [PERSON] перед [PERSON]. При цьому сума боргу складала 176 000 гривень, які [PERSON] "взяв" з обороту коштів своєї підприємницької діяльності. Оскільки [PERSON] не повертала вказані кошти, [PERSON] змушений був звернутись до неї з позовом про стягнення боргу через Якимівський районний суду Запорізької області. Під час судового розгляду вказаної справи, частину коштів [PERSON] повернула добровільно, а частина була сплачена в ході виконання рішення суду. [PERSON] було відомо про повернення коштів, оскільки вона була присутня на усіх засіданнях Якимівського районного суду. Після повернення [PERSON] грошових коштів, [PERSON] використав їх в інтересах сім'ї - частину в якості повернення боргу за автомобіль "Хонда", який в подальшому було поділено як майно подружжя, а іншу частину вклав у підприємницьку діяльність, за рахунок якої існувала їх родина, оскільки [PERSON] не працювала. В тому числі із вказаних коштів, "повернутих" в підприємницьку діяльність, облаштовувався побут родини, робився ремонт в квартирі, було придбано будинок в с. Новослободка. Заслухавши пояснення сторін та представників, вивчивши матеріали справи, а також витребувані матеріали цивільних справ №2-927/06, та №337/6345/13-ц, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Як вбачається з рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2013 року у справі ЄУН №0825/8185/2012 (а.с.108-112), [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 1997 року по 15 листопада 2011 року (а.с.109). Відповідно до рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2006 року у справі №2-927/06 (матеріали цивільної справи №2-927/06 а.с.28), [PERSON] сплатив борг [PERSON] перед [PERSON] в сумі 176000 гривень, що також підтверджено розписками (а.с.101, 102; матеріали цивільної справи №2-927/06 а.с.5, 6). Позивач у справі [PERSON] була присутня при грошей, та не заперечувала проти такого використання сімейних коштів (матеріали цивільної справи №2-927/06 а.с.6зв.), що також визнається позивачем. Посилання сторони позивача на суму коштів у 187000 гривень є неприйнятним, оскільки мирова угода (матеріали цивільної справи №2-927/06 а.с.17) не була визнана в порядку ст. 175 ЦПК України, та у зв'язку з чим, не є належним доказом в розумінні ст. 58 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. З наведеного вбачається, що кошти в сумі 176000 гривень, сплачені [PERSON], були використані [PERSON] за згодою своєї дружини, що є необхідною умовою для розпорядження майном подружжя. Будь яких доказів використання цих коштів всупереч ст. 65 СК України, що надає право на стягнення (компенсацію) частки належної другому з подружжя, [PERSON] суду не надала. Крім того, як вказує [PERSON], після повернення цих коштів [PERSON], він вклав їх у свою підприємницьку діяльність. Згідно п.29 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 N11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" відповідно до положень статей 57, 61 СК України, ст. 52 ЦК України майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. Після повернення [PERSON] грошових коштів, родиною [PERSON] було придбано будинок в [ADDRESS] (а.с.106-107), та земельну ділянку площею 0,1250 гектарів (а.с.104-105), питання про поділ якого вирішується в окремому провадженні (а.с.114-115). Крім того, в судовому порядку, рішенням у справі ЄУН №0825/8185/2012 від 29 травня 2013 року (а.с.108-112) було вирішено спір про поділ майна подружжя, зокрема автомобілю Honda Civic д/н [NUMBER], частина вартості якого, відповідно до пояснень відповідача, була ним сплачена спірними грошовими коштами. Зважаючи на викладене, оскільки позивач жодними належними доказами не підтверджує свої доводи, в тому числі використання грошових коштів всупереч положенням ст. 65 СК України, в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed