Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

В листопаді 2009 року позивач КП «Донецькміськводоканал» звернувся до суду з позовом до [PERSON],, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідачі мешкають за адресою [ADDRESS], є споживачами послуг, що надається позивачем, однак плату за отримані послуги здійснюють нерегулярно та не у повному обсязі. Просив суд стягнути з відповідачів за користь КП «Донецькміськводоканал» заборгованість за водопостачання та водовідведення за період з 01 квітня 2004 року по 01 вересня 2009 року у розмірі 5 808,21 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Заочним рішенням від 24 грудня 2009 року позов задоволено частково та стягнуто на користь позивача солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість по сплаті за отримані послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 квітня 2004 року по 01 березня 2005 року у розмірі 451,81 грн. Стягнуто на користь позивача солідарно з з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість по сплаті за отримані послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 березня 2005 року по 01 листопада 2008 року в розмірі 2 766,27 грн. Стягнуто на користь позивача солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість по сплаті за отримані послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 листопада 2008 року по 01 вересня 2009 року в розмірі 2 590,10 грн. вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 21). Зазначене заочне рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 24 грудня 2009 року частково виконано та стягнуто на користь позивача з [PERSON] 1 200,00 грн., а з [PERSON] 4 543,30 грн. (а.с. 101-102). Ухвалою того ж суду від 09 вересня 2013 року заочне рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 24 грудня 2009 року скасовано (а.с. 32). Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 10 лютого 2014 року позов КП «Донецькміськводоканал» задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість по сплаті за отримані послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 квітня 2004 року по 01 березня 2005 року у розмірі 179,52 грн. на користь позивача. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість по сплаті за отримані послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 березня 2005 року по 01 листопада 2008 року у розмірі 741,01 грн. на користь позивача. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість по сплаті за отримані послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 листопада 2008 року по 01 вересня 2009 року у розмірі 744,64 грн. на користь позивача та вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В решті частини позовних вимог відмовлено. Зобов'язано КП «Донецькміськводоканал» повернути [PERSON] стягнуті з нього за скасованим рішенням грошові кошти у розмірі 1 200,00 грн. Не погодившись з таким рішенням КП «Донецькміськводоканал» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування скарги зазначено, що суд дійшов помилкового висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мешкають за вищевказаною адресою, не користуються послугами, що надаються позивачем та помилково відмовив в задоволенні вимог про стягнення з них заборгованості за період з 01 квітня 2004 року по 01 вересня 2009 року солідарно з іншими боржниками, оскільки факт не проживання та не споживання послуг зазначеними відповідачами не встановлено та не враховано виписку з особового рахунку, де зазначено що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні апеляційного суду представник КП «Донецькміськводоканал» Бугайова О.О., діюча на підставі довіреності (а.с. 121), підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. В судове засідання апеляційного суду [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся особисто (а.с.145), відповідно до заяви просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 156), що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 305 ЦПК України. В судовому засіданні апеляційного суду представник [PERSON] Салун, діючий на підставі договору, заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити. В судове засідання апеляційного суду [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином листом (а.с.149), відповідно до заяви просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 140), клопотань про перенесення розгляду справи та інше до апеляційного суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 305 ЦПК України. В судове засідання апеляційного суду [PERSON] не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином листом і телефонограмою №4680, зареєстрованою у відповідному порядку від 06 березня 2014 року (а.с. 146), клопотань про перенесення розгляду справи та інше до апеляційного суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 305 ЦПК України. В судове засідання апеляційного суду [PERSON] не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином листом і телефонограмою №4681, зареєстрованою у відповідному порядку від 06 березня 2014 року (а.с. 147), клопотань про перенесення розгляду справи та інше до апеляційного суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 305 ЦПК України. В судове засідання апеляційного суду [PERSON] не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином листом і телефонограмою №4682, зареєстрованою у відповідному порядку від 06 березня 2014 року (а.с. 131), клопотань про перенесення розгляду справи та інше до апеляційного суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 305 ЦПК України. Заслухавши доповідача, сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] та [PERSON] не мешкають за адресою [ADDRESS] та не є споживачами послуг, що надавались позивачем за період з 01 квітня 2004 року по 01 вересня 2009 року. Позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню та стягненню солідарно з відповідачів з урахуванням тарифів за певні періоди, пільги з 01 червня 2009 року [PERSON] та враховуючи той час, коли вони були зареєстровані у вказаній квартирі, тому що факт їх проживання та користування послугами водопостачання ніким не заперечується. З таким висновком суду в оскаржуваній його частині не можна погодитися. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній його частині зазначеним вимогам закону не відповідає. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом першої інстанції установлено, що в службовій квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі: [PERSON] з 28 жовтня 1998 року, [PERSON] з 08 липня 1998 року, [PERSON] з 22 березня 2005 року, [PERSON] з 28 жовтня 2008 року та [PERSON] з 09 лютого 2000 року (а.с. 150-151). Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 року N 1875 "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон), передбачено право споживача на несплату житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності при відповідному документальному оформленні. Згідно до ч. 1 ст. 13 Закону відносить до комунальних послуг постачання води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вимоги Закону та прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволені позову в частині стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послуги постачання води, водовідведення, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні заяви відповідачів з проханням про несплату житлово-комунальних послуг за період їх тимчасової відсутності. З особового рахунку вбачається, що у службовій квартирі за адресою [ADDRESS] мешкають 7 осіб та 1 особа (двірник) має пільгу, сума заборгованості по квартирі за водопостачання та водовідведення за період з 01 квітня 2004 року по 01 вересня 2009 року складає 5 808,21 грн. (а.с.5-6). Апеляційний суд задовольнив клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи довідки про існуючу заборгованість по кожному відповідачу окремо, так як в них виникла заборгованість за різний період, оскільки зазначений доказ має суттєве значення для правильного вирішення спору по суті, що відповідає положенням частини другої статті 303 ЦПК України. Згідно наданого розрахунку заборгованості за особовим рахунком [NUMBER], [ADDRESS] норма споживання встановлена у об'ємі 270 л/добу. [PERSON] має пільгу 100% з 01 вересня 2006 року. Тарифи за послуги водопостачання та водовідведення за одного чоловіка з урахуванням зазначеної норми споживання складали: з 01 квітня 2004 року - 8,16 грн., з 01 серпня 2005 року - 9,83 грн., з 01 жовтня 2006 року - 14,15 грн., з 01 червня 2008 року - 29,65 грн., з 01 січня 2009 року - 46,54 грн. (а.с.71-72).за період з 01 квітня 2004 по 01 вересня 2009 року борг відповідачів з урахуванням їх фактичної реєстрації складає: у [PERSON] за період з 01 квітня 2004 року по 01 вересня 2009 року в розмірі 1 131, 29 грн.; у [PERSON] за період з 01 квітня 2004 року по 01 вересня 2009 року в розмірі 258,76 грн.; у [PERSON] за період з 22 березня 2005 року по 01 вересня 2009 року в розмірі 1 041,22 грн.; у [PERSON] за період з 28 жовтня 2008 року по 01 вересня 2009 року в розмірі 461,05 грн.; у [PERSON] за період з 01 квітня 2004 року по 01 вересня 2009 року в розмірі 1 131,56 грн. (а.с. 150-151). Отже, вирішуючи спір по суті, на порушення приписів ст. ст. 212-214 України суд першої інстанції, не визначившись із характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, на зазначене уваги не звернув та чи можна, за встановлених судом обставин, ставити питання про стягнення із відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у солідарному порядку з підстав, на які посилався позивач. А тому, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за період з 01 квітня 2004 року по 01 вересня 2009 року з урахуванням фактичної реєстрації кожного з відповідачів та вирішити питання щодо розподілу судових витрат відповідно до статті 88 ЦПК України. Відповідно до ч. 1,2 ст. 380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. Отже, необхідно допустити поворот виконання рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 24 грудня 2009 року та зобов'язати позивача повернути [PERSON] стягнуті з неї за скасованим рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 24 грудня 2009 року грошові кошти у розмірі 4 276,85 грн. та повернути [PERSON], стягнуті з нього за скасованим рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 24 грудня 2009 року грошові кошти у розмірі 33,59 грн., що відповідає положенням 380-381 ЦПК України. З розрахунку: 4 543,30 - 258,35 - 6, 76 - 1,34 = 4 276,85 (грн.) грошові кошти, що підлягають поверненню [PERSON] стягнуті з неї за скасованим рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 24 грудня 2009 року. 1 200,00 - 1 131,05 - 29,56 - 5,80 = 33 ,59 (грн.) грошові кошти, що підлягають поверненню [PERSON], стягнуті з нього за скасованим рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 24 грудня 2009 року.

Outcome: partial